Справа № 296/534/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" листопада 2021 р. м.Житомир
Корольовський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Драча Ю.І.,
за участю секретаря Алексеєнко В.В.
представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, -
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому просить суд винести рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні права користування житлом шляхом вселення його в квартиру АДРЕСА_1 , а саме в кімнату площею 14,3 кв.м. з правом переходу через кімнату, яку надано в користування ОСОБА_4 площею 17,4 кв.м. із спільним користуванням кухнею, ванною кімнатою, туалетом, коридором та балконом, зобов`язавши ОСОБА_4 надати ключі від вхідних дверей квартири.
Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 11.01.2018 року. За час перебування у шлюбі була придбана квартира АДРЕСА_1 , яка рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24.09.2018 року визнана спільною сумісною власністю подружжя, визнано право позивача на 1/2 частину квартири та здійснено розподіл квартири.
Позивач зазначив, що незважаючи на рішення суду відповідач добровільно не допускає його в квартиру, не дає безперешкодно користуватись своєю приватною власністю, тому позивач змушений проживати в будинку своєї матері та квартирі брата, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 04.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі.
Відповідачем не подано відзиву на позовну заяву в строки встановленні ухвалою суду від 04.02.2021 року про відкриття провадження у справі.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених в позові.
Відповідач в судові засідання призначені на 07.04.2021, 20.05.2021, 01.07.2021, 19.07.2021, 11.10.2021, 22.11.2021 року не з`явилась.
19.05.2021 року ОСОБА_4 подано заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з сімейними обставинами (а.с. 49), також, подано відповідачем по справі 07.10.2021 року подано заяву про відкладення у зв`язку зі здоров`ям, буде лікуватись в м. Києві (а.с. 58). 19.11.2021 року ОСОБА_4 знову подано заяву про відкладення , оскільки має незадовільний стан здоров`я (а.с. 62). Однак, доказів на підтвердження поважності причин неявки в судові засідання відповідачем надано не було.
Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлена про порядок розгляду справи.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11.01.2018 року (а.с. 7).
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24.09.2018 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку нерухомого майна задоволено. Квартиру АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку нерухомого майна та встановлення порядку користування квартирою задоволено. Гараж АДРЕСА_2 визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку гаража АДРЕСА_2 .

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_4 кімнату площею 17,4 кв.м., а ОСОБА_3 кімнату площею 14,3 кв.м. з правом переходу через кімнату ОСОБА_4 та залишити у спільне користування кухню, ванну кімнату, туалет, коридор, балкон (а.с. 10-13).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.05.2019 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 (а.с.9).

Нормами статті 41 Конституції України, статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини 1 статті 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Положеннями частини 3 статті 358 Цивільного кодексу України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За змістом частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Так, судом встановлено, що між сторонами у справі виникли спірні правовідносини з приводу усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення.

Як встановлено судом, позивач, володіючи на праві приватної власності 1/2 часткою квартири АДРЕСА_1 , до вказаної квартири не має доступу, оскільки відповідач змінив вхідні замки на дверях спірної квартири, не допускає позивача до житлового приміщення, що належить сторонам на праві приватної власності.

Також слід зазначити, що позивач неодноразово звертався із заявами до поліції щодо неправомірних дій відповідача, однак органами Національної поліції не встановлено в діях ОСОБА_4 складів кримінальних правопорушень, а тому відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР за заявами позивача (а.с. 18 -30).

Суд звертає увагу, що згідно із ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що давно знайомий з позивачем та обізнаний, що відповідач, яка є колишньою дружиною ОСОБА_3 , не впускає останнього в квартиру, змінивши замки на вхідних дверях квартири. ОСОБА_3 у зв`язку з цим викликав поліцію, однак нічого вдіяти не вдалось, просив ключі від квартири у спільного з відповідачем сина, однак той відмовився надавати ключі. Де зараз проживає позивач йому не відомо.

За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном, суд дійшов висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав власника 1/2 частини житлового приміщення, в даному випадку шляхом вселення до квартири АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., понесений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення - задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 перешкоди у здійсненні права користування житлом шляхом вселення його в квартиру АДРЕСА_1 , а саме в кімнату площею 14,3 кв.м. з правом переходу через кімнату, яку надано в користування ОСОБА_4 площею 17,4 кв.м. із спільним користуванням кухнею, ванною кімнатою, туалетом, коридором та балконом, зобов`язавши ОСОБА_4 надати ключі від вхідних дверей квартири.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Ю. І. Драч