Справа №463/8054/21
Провадження №6/463/124/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Леньо С.І.

з участю секретаря - Станько Р.О.

заявника - ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії посадової особи

в с т а н о в и в:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11.03.1999 визнано неправомірними дії директора театру ательє «Крива Люфа» ОСОБА_3 , зобов`язано останнього видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора по організації глядача театру ательє «Крива Люфа», згідно поданої заяви про звільнення.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до примусового виконання. Мотивує тим, що оригінал виконавчого листа, виданого на підставі вказаного вище рішення суду, ним було подано до підрозділів державної виконавчої служби. В подальшому органами державної виконавчої служби винесено необгрунтовані постанови від 16.11.2001 про повернення виконавчого документа стягувачеві та від 26.02.2002 про відмову у відкритті виконавчого провадження, проте оригіналу виконавчого листа він не отримував, що свідчить про його втрату і як наслідок, поважність причин пропуску встановленого законом строку.

В судовому засіданні заявник та його представник адвокат Мартинюк Є.О. заяву підтримали, просили таку задоволити.

Представник Личаківського відділу державної виконавчої служби місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду заяви повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. В силу вимог частини третьої ст. 433 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до пп. 17.4 п. 17 Розділу ХІІІ ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

В розумінні цієї норми під поважними причинами неможливості пред`явлення виконавчого документа до виконання слід вважати лише ті причини, які не залежали від волі стягувача і які об`єктивно унеможливлювали можливість дотримання останнім встановлених законом строків.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Конституційний Суд України у Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до інтерпретації п. 1 ст. 6 «Право на справедливий судовий розгляд» Конвенції про захист прав людини і основних свобод Європейським Судом з прав людини, - виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «суду» в сенсі даної статті і що право кожного на судовий захист стало б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим до збитку однієї зі сторін (постанови від 19.03.97 року по справі «Хорнсби (Hornsby) проти Греції», від 07.05.2002 року по справі «Бурдов проти Росії», від 27.05.2004 року по справі «Метаксас (Метексас) проти Греції», від 29 березня 2006 року по справі «Мостаччуоло (Mostacciuolo) проти Італії (N 2)», від 15.02.2007 року по справі «Райлян проти Росії» і ін.).

Відтак, з врахуванням того, що матеріали заяви не містять жодних даних про те, що після відмови у відкритті виконавчого провадження, що така постанова та оригінал виконавчого документа направлялись стягувачу, суд приходить до висновку про те, що слід видати дублікат виконавчого листа та визнати поважними причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Тому такий строк підлягає поновленню.

Оскільки в судовому засіданні встановлено факт втрати виконавчого документа, з метою дотримання гарантій щодо обов`язковості виконання судових рішень, суд також постановляє ухвалу про видачу дубліката виконавчого документа.

Керуючись ст. ст. 260, 433, пп. 17.4 п. 17 Розділу ХІІІ ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2-446 по рішенню Личаківського районного суду м. Львова від 11.03.1999 за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії посадової особи про зобов`язання директора Театру-ательє «Крива Люфа» Тарасенка Адама Андрійовича видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора по організації глядача Театру-ательє «Крива Люфа», згідно поданої ним заяви про звільнення.

Видати ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 2-446 по рішенню Личаківського районного суду м. Львова від 11.03.1999 за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії посадової особи про зобов`язання директора Театру-ательє «Крива Люфа» Тарасенка Адама Андрійовича видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора по організації глядача Театру-ательє «Крива Люфа», згідно поданої ним заяви про звільнення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлено 29.11.2021.

Суддя: Леньо С. І.