Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа № 932/14506/20

Провадження № 2/932/1560/21

13 серпня 2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі - Громовику Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Шевченківський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

20.12.2020 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , у якій позивач просить, з урахуванням уточненої позовної заяви від 06.01.2021 року, визнати його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з грудня 2017 року по кінець 2019 року він проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 , без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила доньку - ОСОБА_3 . Запис про батька у свідоцтві про народження зроблено зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач зазначає, що дитина була зачата в період фактичного проживання однією сім`єю з відповідачем, донька зовнішньо схожа на нього. Вважає, що він є біологічним батьком ОСОБА_3 , однак відповідач відмовляється подати спільну заяву про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України.

Ухвалою від 04.01.2021 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою від 19.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами на адресу зареєстрованого місця проживання, однак відправлення не було вручено відповідачу. Поштові відправлення на адресу відповідача повернулись до суду, у зв`язку із неможливістю вручення, зокрема через відсутність адресата. Також, відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення смс-повідомлень та по телефону секретарем судового засідання, про що складено телефонограму.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою від 30.03.2021 року за клопотання представника позивача призначено судово-медичну (генетичну) експертизу, на вирішення експертів поставлено наступні питання: Чи існує кровна спорідненість між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ? Чи може бути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біологічним батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та з якою вірогідністю?

28.04.2021 року до суду повернулись матеріали цивільної справи, разом з листом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради від 20.04.2021 року про те, що ухвала суду від 30.03.2021 року залишилась невиконаною, у зв`язку із неявкою відповідача разом з дитиною.

Ухвалою від 28.04.2021 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 14.06.2021 року

Ухвалою від 14.06.2021 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, 13.08.2021 року представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Третя особа, наддала заяву про розгляд справи без участі її представника.

Через це суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до посвідки на тимчасове проживання громадянин Египту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 12.05.2017 року проживає на території Ураїни.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, 03.01.2020 року внесено актовий запис № 08 про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Матір`ю дитини зазначено ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_5 . При цьому, відомості про батька внесено на підставі ст. 135 СК України.

Позивачем надано спільні фотознімки, на яких він зображений разом із дитиною.

Як вбачається з листа КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради від 20.04.2021 року ухвала суду від 30.03.2021 року залишилась невиконаною, у зв`язку із неявкою відповідача разом з дитиною.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно ст. 128 СК України,, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України).

Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає.

Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України, можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Таких висновків також дійшов Верховний суд у своїй постанові від 16 травня 2018 року в справі № 61-6030св18.

В постанові Верховного Суду зазначено, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

В ході судового розгляду судом неодноразово направлялися листи відповідачу про явку до суду, в тому числі попереджалося про наслідки ухилення від проведення експертизи, також, вона повідомлялась секретарем судового засідання по телефону та шляхом направлення смс-повідомленнь, проте остання в жодне судове засідання не з`явилась.

Таким чином, судом було вжито всі можливі заходи для повідомлення відповідача та забезпечення явки до експертної установи відповідача для відібрання біологічного матеріалу, необхідного для проведення експертизи, проте остання від проведення експертизи ухилилась.

Статтею 109 ЦПК України встановлено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Європейський суд з прав людини в рішенні в справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року зауважив, що на сьогоднішній день ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту оспорювання батьківства.

Суд вважає, що відповідач, ухиляючись від участі в експертизі, відповідно до викладеного вище обґрунтування, своїми діями визнала батьківство позивача щодо дитини.

Крім того, матеріалами справи, зокрема, фотографіями та поясненнями позивача підтверджуються близькі стосунки між сторонами та дитиною, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-82, 89, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Шевченківський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі батько вказавши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Арабської республіки Єгипет, по батькові дитини змінити з ОСОБА_3 на ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя В.В. Куцевол