П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2021 року місто Київ

справа №207/3536/18-ц

провадження №22-ц/824/11744/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Індустріалбанк"

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Індустріалбанк"

на рішення Печерського районного суду м.Києва від 17 вересня 2020 року, ухвалене у складі судді Вовка С.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Індустріалбанк" про виконання умов договору та повернення вкладу,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ "Індустріалбанк" про виконання умов договору та повернення вкладу.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 2012 року вона є клієнтом АТ «Експрес Банк», в якому був відкритий картковий рахунок. 24 березня 2014 року нею у АТ «Експрес Банк» укладено договір № 88784-10.08/0209 банківського строкового вкладу (Депозиту) «Накопичувальний» в національній валюті, із виплатою відсотків. Сума вкладу становила 43 967, 00 грн. Строк вкладу 3 місяці з 24 березня 2014 року по 24 червня 2014 року під 26 % річних. Грошові кошти позивач передала особисто керівнику Дніпропетровського міського відділення у м. Дніпро ОСОБА_2 . Після закінчення терміну вкладу, позивач звернулась до відділення банку за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, 34 з проханням повернути кошти разом з відсотками, але отримала відмову від працівників банку, мотивовану тим, що ОСОБА_2 зникла, попередньо вкравши кошти вкладників банку. Слідство у справі ведеться, про його результати її буде повідомлено.

Просила стягнути з відповідача на свою користь: суму депозиту в розмірі 43 967, 00 грн., відсотки у розмірі 2 857, 56 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 48 272, 23 грн., суму трьох відсотків річних в розмірі 5 334, 00 грн.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 17 вересня 2020 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Індустріалбанк» про виконання умов договору та повернення вкладу.

Стягнуто з ПАТ КБ «Індустріалбанк» на користь ОСОБА_1 суму депозиту в розмірі 43 967, 00 грн., відсотки у розмірі 2 857, 56 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 16 707, 46 грн., суму трьох відсотків річних в розмірі 3 957, 03 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ПАТ КБ "Індустріалбанк" - адвокат Фоменко Л.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зокрема зазначає, що позивач не надала суду доказів на підтвердження факту укладання сторонами договору №88784-10/0209 від 24 березня 2014 року у письмовій формі, який є підставою позовних вимог ОСОБА_1 .

На виконання ухвали суду про витребування доказів, позивач ОСОБА_1 надала суду ксерокопію договору вкладу № 88784-10/0209 від 24 березня 2014 року, засвідчену слідчим Сергієнком Д.Ю. та надала пояснення, що оригінал зазначеного договору був вилучений слідчим у кримінальному провадженні №0000016. Одночасно позивач заявила клопотання про витребування оригіналу договору у Дніпровському відділі поліції ГУ НП у Дніпропетровській області.

Ухвала суду про витребування у Дніпровському відділі поліції ГУ НП у Дніпропетровській області оригіналу договору № 88784-10/0209 від 24 березня 2014 року повернута до суду без виконання, з відповіддю про те, що у Дніпровському відділі поліції ГУ НП у Дніпропетровській області кримінальне провадження №0000016 не розслідується та не значиться згідно бази даних "Єдиний реєстр досудових розслідувань".

Копія договору вкладу № 88784-10/0209 від 24 березня 2014 року надана ОСОБА_1 , засвідчена не належним чином, а тому, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про допустимість, достовірність та достатність доказів у справі.

Позивачем також не надано жодного доказу на підтвердження факту внесення грошової суми в розмірі 43 967 грн. на вкладний рахунок в АКБ "Індустріалбанк" за договором вкладу № 88784-10/0209 від 24 березня 2014 року (ні ощадної книжки, ні квитанції, тощо).

Сама ж позивачка зазначала, що кошти в сумі 43 967 грн. були передані нею особисто керівнику Дніпропетровського відділення ОСОБА_2 .. В повідомленні від 10 листопада 2019 року та в клопотанні про витребування доказів, що зареєстроване судом 15 листопада 2019 року, ОСОБА_1 визнала, що платіжний документ на підтвердження внесення коштів на вклад не отримувала.

Висновки суду суперечать вимогам ст.. 1059 ЦК України, Положенню про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ № 516 від 3 грудня 2003 року, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ № 492 від 12 листопада 2003 року та Інструкції про проведення касових операцій банками України, затвердженої постановою Правління НБУ № 174 від 1 червня 2011 року.

Також зазначила, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт уповноваження відповідачем керівника Дніпропетровського міського відділення у м.Дніпро Касілової О.А. на вчинення касових операцій, а саме приймання готівки в касі банку у визначеному законодавством порядку.

Договір вкладу № 88784-10/0209 від 24 березня 2014 року , на який посилається ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог до АКБ "Індустріалбанк, є нікчемним, а вимоги про стягнення з відповідача коштів за таким договором є безпідставними.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом установлено, що на підтвердження позовних вимог, позивач надала суду копію договору № 88784-10.08/0209 банківського вкладу (депозиту) «Накопичувальний» від 24 березня 2014 року, відповідно до умов якого ПАТ «АБ «Експрес-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Індустріалбанк», прийняв від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 43 967, 00 грн на вкладний рахунок № НОМЕР_1 , строком на 3 місяці, з 24 березня 2014 року по 24 червня 2014 року, під 26 % річних.

01 жовтня 2014 року слідчий СЧ СВ Управління МВС України на Придніпровській залізниці ст. лейтенант міліції Сергієнко Д. Ю. видав довідку про прийняття і реєстрацію заяви, відповідно до якої письмова заява ОСОБА_1 щодо вчинення відносно неї кримінального правопорушення колишнім начальником Дніпропетровського міського відділення ПАТ «АБ «Експрес-Банк» ОСОБА_2 прийнята та 24 вересня 2014 року зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000038, з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 191 КК України.

Постановою слідчого СЧ СВ Управління МВС України на Придніпровській залізниці ст. лейтенант міліції Сергієнка Д. Ю. від 01 жовтня 2014 року ОСОБА_1 визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 0000038.

Крім того, судом встановлено, що на момент укладення договору банківського вкладу 24 березня 2014 року керівник Дніпропетровського міського відділення у м. Дніпро Касілова О.А. була уповноваженою банком особою на вчинення вказаних дій. Договір підписали як позивач, так і уповноважена особа відповідача. Зміст договору банківського вкладу підтверджує те, що між банком і вкладником виникли договірні відносини.

Копія договору завірена слідчим, оригінал такого договору долучено як доказ до матеріалів кримінального провадження.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виникли договірні правовідносини за договором № 88784-10.08/0209 банківського вкладу (депозиту) «Накопичувальний» від 24 березня 2014 року, відповідач свій обов`язок з повернення суми вкладу та нарахованих відсотків не виконує, а тому такі кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Крім того, суд застосував позовну давність в частині позовних вимог про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 25 червня 2014 року по 8 жовтня 2015 року, відмовивши в цій частині позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до ч. 3 ст. 1060 ЦК України за договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Згідно п. 2.1 - 2.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій, затвердженого постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року № 516 (в редакції, чинній на момент укладення договору банківського вкладу від 24 березня 2014 року) грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб,обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Додержання письмової форми договору є обов`язковою умовою взаємовідносин між банком і вкладником.

Договори банківського рахунку та банківського вкладу (депозиту) визначають права, зобов`язання суб`єктів вкладних (депозитних) операцій (власників грошових коштів або банківських металів і банку) та інші умови, визначені ЦК України, і мають бути підписані сторонами договору (уповноваженими ними особами). Договір, укладений з фізичною особою, скріплюється печаткою банку, а договір, укладений з юридичною особою, скріплюється печатками сторін.

Згідно п. 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492 (в редакції, чинній на момент укладення договору банківського вкладу від 24 березня 2014 року) письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Згідно п. 2.9 глави 2 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками України, затвердженої постановою Правління НБУ від 01 червня 2011 року № 174 (в редакції, чинній на момент укладення договору банківського вкладу від 24 березня 2014 року) банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

У пунктах 66 - 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено: «Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (частина перша статті 1059 ЦК України). У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним (частина друга цієї статті). Оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства та/чи умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. Відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми».

У пунктах 39-40. постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено: «Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що 29 листопада 2017 року Верховний Суд України розглянув справу № 6-109цс17 за позовом фізичної особи-вкладника (потерпілої у кримінальній справі № 463/3982/14-к) до ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та за зустрічним позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до фізичної особи-вкладника про визнання договору банківського вкладу нікчемним. Верховний Суд України, як і у справах № 6-17цс12 та № 6-118цс14, теж зазначив, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. У справі № 6-109цс17 Верховний Суд України погодився з висновком суду першої інстанції про те, що заява на внесення готівки не є прибутковим касовим документом, передбаченим Інструкцією № 174, та не засвідчує факт прийняття банком від відповідача готівки, а судам нижчих інстанцій необхідно у порядку, передбаченому процесуальним законом, перевіряти доводи і докази сторін стосовно додержання письмової форми договорів банківського вкладу та щодо розмірів вкладів, досліджувати документи про укладення договорів, перевіряти проведення розрахунків, внесення сум і наводити відповідні висновки у судовому рішенні. З огляду на наведені вище мотиви Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне цей висновок конкретизувати: суди мають у порядку, передбаченому процесуальним законом, перевіряти доводи сторін і досліджувати докази стосовно додержання письмової форми договорів банківського вкладу, враховуючи, що недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору».

В матеріалах справи наявна копія договору банківського вкладу від 24 березня 2014 року, підписана позивачем та уповноваженою особою відповідача - керівником Дніпровського міського відділення у м. Дніпро Касіловою О.А.

Встановивши, що на момент укладення договору банківського вкладу 24 березня 2014 року керівник Дніпровського міського відділення АТ «Експрес Банк» у м.Дніпро Касілова О.А. була уповноваженою банком особою на підписання договорів банківського вкладу, оформлення касових документів, а також визначення контролю за виконанням касових операцій, - недотримання останньою вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу, не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми такого договору.

СВ УМВС України на Придніпровській залізниці листом від 2 червня 2015 року за вих. №02-756 повідомило начальника Дніпропетровського регіонального відділення ПАТ "Експрес-Банк", що в провадження УМВс України на Придніпровській залізниці за вчинення кримінальногих правопорушень відносно 31 потерпілих, в тому числі і ОСОБА_1 знаходиться кримінальне провадження 0000015 внесеного до реєстру досудових розслідувань 22 травня 2014 року /а.с.52/.

ГУ НП в Дніпропетровській області листом від 13 березня 2018 за вих. №45/2-2653 повідомило ПАТ АКБ "Індустріалбанк", що у провадженні Дніпровського відділу ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000015 від 09 серпня 2014 року за фактом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, під час здійснення досудового розслідування в якому колишньому начальнику Дніпропетровського міського відділення ПАТ «АБ «Експрес-Банк» Касиловій О.А. повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме у незаконному заволодінні грошовими коштами клієнтів ПАТ «АБ «Експрес-Банк». У звязку з переховуванням підозрюваної ОСОБА_2 від правоохоронних органів 16 квітня 2015 року досудове розслідування по кримінальному провадженню зупинено, підозрювану оголошено у розшук /а.с. 53/.

Таким чином, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши обставини справи на підставі наданих сторонами доказів і належно врахувавши правові висновки Верховного Суду, дійшов правильного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що між ОСОБА_1 та АБ «Експрес-Банк» укладено договір № 88784-10.08/0209 від 24 березня 2014 року банківського строкового вкладу (депозиту) «Накопичувальний», і при цьому критично віднісся та не прийняв до уваги доводи відповідача про відсутність доказів на підтвердження факту укладення договору та внесення грошової суми в розмірі 43 967 грн. на вкладний (депозитний) рахунок вкладника у відповідача.

Аналогічні доводи апеляційної скарги про нікчемність договору банківського вкладу з огляду на відсутність доказів внесення грошової суми на вкладний рахунок повторюють доводи відзиву на позовну заяву, яким суд першої інстанції уже надав належну оцінку, суперечать наведеним правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду і зводяться до переоцінки обставин та наявних в матеріалах справи доказів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції, переоцінки доказів, яким судом першої інстанції було надано належної оцінки, і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Індустріалбанк" залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 17 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус