Справа № 630/653/21
Провадження № 2/630/376/21
22 листопада 2021 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Малихіна О.О.,
за участю секретаря Медведєвої Я.А.,
Ухвалою від 31 серпня 2021 року провадження в справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків.
Представник ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» Пономар В.О. в судове засідання не з`явився, але подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 викликався шляхом надсилання засобами поштового зв`язку судової повістки за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт з судовою повісткою на ім`я ОСОБА_1 повернуто без вручення з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб була вручена судова повістка. Але відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду невідомі, відзив на позов ним не поданий. Тому суд розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.
Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до висловленої ОСОБА_1 пропозиції у договорі кредит в розмірі 2300,00 грн. був виданий йому шляхом перерахування на платіжну карту № НОМЕР_1 .
Згідно з повідомленням ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 01 липня 2021 року (а.с. 16), перерахування грошових коштів в сумі 2300,00 грн. на користь ОСОБА_1 було здійснено за дорученням ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» 31 липня 2018 року.
Згідно з наданою 15 вересня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» випискою по банківській карті № НОМЕР_1 , категорія MasterCard, що видана на ім`я ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 2300,00 грн. надійшли на рахунок відповідача саме 31 липня 2018 року. Отже позивач виконав свій обов`язок щодо передачі грошових коштів на користь відповідача.
За умовами укладеного договору (п.п. 3.1.1., 3.1.1.3. Умов надання та обслуговування кредитів) ОСОБА_1 зобов`язувався повернути кредит у повному обсязі в дату повернення кредиту, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до цих умов, договору та/або умов відповідної угоди сторін. Крім того клієнт має право достроково погасити заборгованість.
Відповідно до ст.ст. 626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Крім того ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
У відповідності до ст.ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору ОСОБА_1 належним чином не виконував та не повернув позивачу кредитні кошті в останній день строку користування, про що свідчать відомості, викладені у розрахунку заборгованості станом на 01 липня 2021 року. В результаті цього з боку відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» за тілом кредиту в розмірі 2300,00 грн. яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
В постанові № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду висловила своє судження про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з повідомленням ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 01 липня 2021 року (а.с. 32), на користь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» 15 серпня 2018 року отримано платіж в сумі 736,00 грн., який надійшов з банківської карти № НОМЕР_1 , яка, як вже було встановлено, належить відповідачу ОСОБА_1 . Отримані грошові кошти позивачем обліковані саме як проценти за користування кредитом, що випливає з розрахунку заборгованості.
З цього суд робить висновок, що відповідач виконав свій обов`язок в частині здійснення оплати процентів за користування кредитом в останній день строку користування кредитом. Тому вимога позивача щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином відповідач повинен сплатити на користь позивача заборгованість по тілу кредиту з урахуванням втрат від інфляції за весь період прострочення та три проценти річних за несвоєчасне погашення заборгованості.
Виходячи зі строку невиконання відповідачем свого зобов`язання тривалістю 1051 день, а саме за період з 16 серпня 2018 року по 01 липня 2021 року (кінцева дата, використана позивачем у розрахунках), сума 3% річних від простроченої суми складає 198,68 грн. (2300,00 грн. х 3% х 1051/365 = 198,68).
У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплата неустойки (штрафу), яка є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).
За змістом приписів параграфу 2 гл. 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 на момент звернення позивача до суду з даним позов не виконав свого обов`язку по поверненню заборгованості по тілу кредиту, позивач має право нараховувати на суму невиконаного зобов`язання пеню у визначеному договором розмірі.
Враховуючи, що кредит в сумі 2300,00 грн. ОСОБА_1 повинен був повернути позивачу 15 серпня 2018 року, то вже з 16 серпня 2018 року позивач набув право на нарахування пені в таких розмірах: з 16 серпня 2018 року по 29 серпня 2018 року - 2300,00 грн. х 3,64% х 14 днів = 1172,08 грн.; з 30 серпня 2018 року по 13 вересня 2018 року - 2300,00 грн. х 5,02% х 15 днів = 1731,90 грн.; 14 вересня 2018 року - 2300,00 грн. х 7,67% х 1 день = 176,41 грн.
Однак з огляду на диспозитивність цивільного процесу, закріплену в ст. 13 ЦПК України, суд задовольняє позовну вимогу щодо стягнення з відповідача пені лише в заявленому розмірі 1150,00 грн.
Отже, суд задовольняє позов частково і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість тілом кредиту в розмірі 2300,00 грн., індекс інфляції за весь період прострочення в розмірі 539,12 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 198,68 грн., а також пеню в розмірі 1150,00 грн.
Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду пропорційно до розміру задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 88, 526, 530, 610, 611, 612, 625-627, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12,13 81, 263, 265, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Харківського апеляційного суду в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» (, адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Незалежної України, буд. 39-А, офіс 25;

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікацій № НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя О. О. Малихін

Повне заочне рішення

складено 26 листопада 2021 року.