ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/1047/21 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2021 смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участю секретаря Дмитренко А.О.,

представника позивача адвоката Гупал Р.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

24.09.2021 року позивач ОСОБА_2 в особі свого представника - адвоката Гупал Р.М. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики №03/02/20-2 від 03.02.2020 у розмірі 256066 грн. 15 коп., з яких 121356 грн. 00 коп. - сума основного боргу, 121 грн. 36 коп. - інфляційні збитки, 1097 грн. 19 коп. - 3% річних, 133491 грн. 60 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань. А також просила стягнути судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 24803 грн. 31 коп. та сплатою судового збору у сумі 2560 грн. 66 коп.

В обґрунтування позову зазначила, що 03.02.2020 року між позивачкою ОСОБА_2 і відповідачем ОСОБА_1 укладено письмовий договір позики №03/02/20-2, предметом якого було передання у власність позичальника грошових коштів в сумі 153918,00 грн., що за встановленим курсом продажу доларів США було еквівалентно 6120 доларів США, встановлено графік повернення позики та кінцевий строк повернення позики 03.08.2020 року, із правом пролонгації договору за домовленістю сторін. Згідно договору позики сума позики отримана позичальником до моменту підписання договору в повному обсязі. Договором встановлено обов`язок позичальника у разі невиконання умов договору повернути всю суму позики та сплатити пеню і штрафні санкції. З метою забезпечення виконання позичальником виконання своїх зобов`язань за договором позики між позивачем і відповідачем 03.02.2020 року було укладено договір застави транспортного засобу.

У зв`язку із частковим погашенням та неможливістю повного погашення боргу Договір позики №03/02/20-2 від 03.02.2020 був пролонгований додатковою угодою №1 від 31.05.2021 року, Цією додатковою угодою внесено зміни в пункти 1 і 5 основного договору позики. Так, були внесені зміни до п.1 договору позики, згідно яких сторони досягли домовленості, що у власність позичальника було передано грошові кошти у сумі 121356 грн. 00 коп., що за курсом на день укладення додаткової угоди було еквівалентно 4389 доларів США 00 центів. Додатковою угодою встановлено повернення позики відповідно до графіку повернення грошових коштів із кінцевим строком повернення 03.11.2021 року включно.

Проте, з моменту підписання додаткової угоди відповідач борг за договором не повертав та жодних дій до цього не вживав. 25.08.2021 року на адресу відповідача була направлена вимога про сплату протягом 7 днів на користь позивачки заборгованості за договором позики у сумі 224496 грн.97 коп., яка складається із суми основного боргу у розмірі 121356 грн. 00 коп. та решта - нараховані інфляційні збитки, 3% річних від простроченої суми і пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань. Вказана вимога була отримана відповідачем 04.09.2021 року але заборгованість сплачена не була. Крім того, позивачка не володіє інформацією щодо місцезнаходження предмету застави.

Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання покладених на нього договором позики зобов`язань, відповідно до умов укладеного між сторонами договору позики та на підставі ст.ст. 258, 526, 530, 549, 611, 624, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, просила стягнути із відповідача на користь позивачки суму боргу в повному обсязі та нараховані за період з 03.06.2021 року по день невиконання зобов`язання інфляційні збитки, 3% річних від простроченої суми та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Гупал Р.М. підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково пояснив, що сума боргу в повному обсязі не повернута і на час розгляду справи, незважаючи на отримання відповідачем 04.09.2021 року вимоги про дострокове повернення всієї суми боргу і сплати штрафних санкцій, пені. Додаткова угода змінює умови основного договору та укладена за домовленістю сторін на суму з урахуванням сплачених відповідачем грошових коштів на погашення боргу за основним договором позики і не передбачає додаткове отримання коштів. Просив задовольнити позовні вимоги, а саме, стягнути суму боргу в повному обсязі в сумі 121356 грн. 00 коп. та стягнути інфляційні збитки та 3% річних від простроченої суми згідно ст. 625 ЦК України і пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань, в межах заявленої до стягнення суми, виходячи із розрахунку, проведеного згідно норм законодавства, по день прийняття рішення судом.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заперечив проти задоволення позову в заявленій сумі, зазначивши, що дійсно має боргові зобов`язання перед позивачкою, але вважає суму боргу меншою, оскільки до укладення додаткової угоди 31.05.2021 року борг погашався і його сином, який помер в квітні 2021 року. Докази на підтвердження цього у нього відсутні. Крім того, до укладення додаткової угоди ним було передано позивачці грошові кошти на погашення боргу, що підтверджується розписками, в більшому розмірі аніж зараховано нею і вказано в подальшому в додатковій угоді як сума боргу, оскільки різницю було зараховано на сплату процентів. Фактично 31.05.2021 року він кошти в борг не отримував. Додаткову угоду 31.05.2021 року він дійсно укладав, перебував у пригніченому стані у зв`язку зі смертю сина. Додаткову угоду від 31.05.2021 року він не оспорював. Після укладення додаткової угоди 31.05.2021 року він не погашав борг, оскільки не має можливості його сплачувати та просив позивачку не нараховувати проценти. Транспортний засіб, який було передано у заставу позивачці, викрадено і він не має змоги погасити борг за рахунок заставленого майна.

Вислухавши представника позивача і відповідача, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.02.2020 року між ОСОБА_2 (позикодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) укладено письмовий договір позики №03/02/20-2, відповідно до пункту 1 якого позикодавець передав у власність позичальнику, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 153918,00 грн., що є еквівалентним 6120 доларів США за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк». Позичальник зобов`язався повернути позику у визначені договором строки та умови. Сторони домовилися, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню буде становити 6120 доларів США за курсом продажу в АТ КБ «Приватбанк» на дату здійснення платежу, до 03.08.2020 року.

За домовленістю сторін позика є безпроцентною.

Відповідно до пункту 2 договору сума позики, встановлена п.1 даного договору, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі.

Згідно пункту 5 договору встановлено графік повернення позики щомісячно певними частинами, починаючи з 03.03.2020 року, та кінцевий строк її повернення 03.08.2020 року.

Пунктом 7 договору передбачено право пролонгації договору по закінченню строку за домовленістю сторін.

Відповідно до пункту 8 договору позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п.1 договору, на банківський рахунок або готівкою в м.Харкові.

Пунктом 10 договору встановлено обов`язок позичальника у разі невиконання умов договору повернути всю суму позики та сплатити пеню і штрафні санкції. А саме, у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником останній зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.

Згідно пунктів 11, 12 договору з метою забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань за договором, в тому числі, щодо повернення суми позики, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає договір застави транспортного засобу MERCEDES-BENZ модель VITO 111 CDI, д.н. НОМЕР_1 , який належить позичальнику.

Відповідно до пункту 13 договору у випадку повернення суми позики, визначеної в п.1 даного договору, позичальником готівкою, позикодавець зобов`язаний видати позичальнику розписку про одержання суми позики в повному обсязі або частково. Після повного виконання зобов`язання позичальником за даним договором позикодавець зобов`язується також передати позичальнику розписку. Факт повернення позики або її частини підтверджується заявою позикодавця. Наявність зазначеної заяви у позичальника є єдиним належним підтвердженням виконання ним зобов`язання за цим договором щодо повернення позики або її частини належним чином.

Згідно пункту 15 договору позичальник, зокрема, зобов`язався: належним чином виконувати зобов`язання, покладені цим договором (в тому числі, щодо своєчасного повернення позики); повернути в повному обсязі позику із можливими штрафними санкціями у терміни, визначені в п.1 договору та відповідно до Графіка повернення позичальником грошових коштів цього договору; у випадку невиконання позичальником умов цього договору або договору застави, а також у разі втрати предмету забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, тощо, повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за цим договором та іншим договором, укладеним сторонами в забезпечення виконання зобов`язань позичальника.

31.05.2021 року між ОСОБА_2 (позикодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) укладено додаткову угоду №1 до договору позики №03/02/20-2 від 03.02.2020 року, згідно якої, сторони на виконання п.7 укладеного між ними договору позики від 03.02.2020 року №03/02/20-2 за взаємною згодою домовились внести зміни в п.1, 5, 6 договору, виклавши їх в новій редакції.

Так, пункт 1 викладено в редакції, згідно якої позикодавець передав у власність позичальнику, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 121356,00 грн., що є еквівалентно 4389 доларів США за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» на момент укладення даного договору. Позичальник зобов`язався повернути позику у визначені договором строки та визначеними умовами. Сторони домовилися, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню буде відповідати еквіваленту 4389 доларів США за курсом їх продажу в АТ КБ «Приватбанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення договору, тобто до 03.11.2021 року. За домовленістю сторін позика є безпроцентною.

Пункт 5 викладено в редакції, згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п.1 даного договору відповідно до Графіка повернення позичальником грошових коштів: 5364,10 грн. еквівалент 194 долари США - до 03.06.2021 року, 5364,10 грн. еквівалент 194 долари США - до 03.07.2021 року, 5364,10 грн. еквівалент 194 долари США - до 03.08.2021 року, 5364,10 грн. еквівалент 194 долари США - до 03.09.2021 року, 5364,10 грн. еквівалент 194 долари США - до 03.10.2021 року, 94535,35 грн. еквівалент 3419 доларів США - до 03.11.2021 року включно.

Згідно пункту 2 додаткової угоди сторони погодили, що будь-які грошові розрахунки, які відбувалися до моменту підписання даної угоди, не будуть враховуватися при майбутньому поверненні позики, а грошові кошти були передані позикодавцем позичальнику в день 03.11.2021 року включно.

31.05.2021 року на виконання пункту 2 додаткової угоди ОСОБА_1 складено власноруч розписку, згідно якої він вказав, що отримав від ОСОБА_3 121356 грн., що є підписання даної угоди, на підтвердження чого позичальник надав позикодавцю власноруч написану ним розписку.

Відповідно до пункту 3 додаткової угоди всі інші умови вищезазначеного договору, не змінні в цій угоді, залишаються чинними в попередній редакції і сторони підтверджують свої зобов`язання.

Пунктами 4 і 5 додаткової угоди встановлено продовження і строк дії договору до еквівалентним 4389 доларів США, згідно договору позики №03/02/20-2 від 03.02.2020 року і зобов`язався повернути цю суму ОСОБА_2 в строк до 03.11.2021 року включно.

03.02.2020 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу MERCEDES-BENZ модель VITO 111 CDI, д.н. НОМЕР_1 , на забезпечення заставодавцем ОСОБА_1 заставою зобов`язань за договором позики грошей від 03.02.2020 року.

25.08.2021 року на адресу відповідача ОСОБА_1 була направлена вимога про сплату протягом 7 днів на користь позивачки заборгованості за договором позики у сумі 224496 грн. 97 коп., яка складається із суми основного боргу у розмірі 121356 грн. 00 коп. та 364 грн. 07 коп. - інфляційні збитки, 837 грн. 86 коп. - 3% річних від простроченої суми і 101939 грн.04 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Вказана вимога була отримана відповідачем 04.09.2021 року.

Відповідачем надані до суду копії розписок про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 в рахунок сплати чергових частин за договором позики №03/02/20-2: 02.03.2020 року 270 доларів США, 30.04.2020 року - 300 доларів США, 31.05.2020 року 3000 доларів США.

Згідно довідки про результати розгляду повідомлення, яке надійшло від ОСОБА_1 ІПНП №1658 від 06.07.2021 року та листа відділення №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області вбачається, що ОСОБА_1 06.07.2021 року звернувся до вказаного відділення поліції із повідомленням про неповернення йому майна - автомобіля Мерседес Бенс віто д.н.з. НОМЕР_1 після скасування довіреності. Органом поліції під час перевірки ознак кримінального правопорушення не виявлено.

Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому суд враховує, що, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, зокрема, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, та якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

У відповідності до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст.545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В судовому засіданні відповідач частково визнав позов, вказавши, що дійсно борг ним в повному обсязі не погашений, починаючи з 31.05.2021 року ним не вносилися кошти на погашення заборгованості за договором позики відповідно до умов та графіку повернення позичальником грошових коштів, встановлених в додатковій угоді від 31.05.2021 року до договору позики №03/02/20-2 від 03.02.2020 року.

25.08.2021 року позивачкою направлено відповідачу вимогу про дострокове погашення боргу в повному обсязі та сплати штрафних санкцій протягом 7 днів в загальній сумі 224496 грн.97 коп.

Термін повернення позивачеві боргу минув, відповідачем позивачці борг не повернуто, тому остання вправі вимагати від відповідача повернення суми боргу в судовому порядку.

Крім того, суд приймає до уваги наявність оригіналу боргового документу у позивачки, що свідчить про існування невиконаного зобов`язання, та ненадання відповідачем на підтвердження виконання зобов`язання передбачених пунктом 13 договору позики документів - розписки, заяви позикодавця.

Надані відповідачем копії розписок про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 в рахунок сплати чергових частин за договором позики №03/02/20-2: 02.03.2020 року 270 доларів США, 30.04.2020 року - 300 доларів США, 31.05.2020 року 3000 доларів США не можуть бути враховані в погашення боргу за договором позики відповідно до умов додаткової угоди від 31.05.2021 року, оскільки були видані до її укладення і не свідчать про погашення боргу після 31.05.2021 року.

Суд звертає увагу, що укладеною між сторонами по справі додатковою угодою №1 від 31.05.2021 року до договору позики №03/02/20-2 від 03.02.2020 року та наданою відповідачем розпискою 31.05.2021 року передбачено, що останній отримав в борг грошові кошти і зобов`язався повернути їх у розмірі 121356,00 грн., що є еквівалентним 4389 доларів США.

Згідно пункту 2 додаткової угоди сторони погодили, що будь-які грошові розрахунки, які відбувалися до моменту підписання даної угоди, не будуть враховуватися при майбутньому поверненні позики.

Вказані договір позики і додаткова угода до нього недійсними не визнавалися.

Отже, судом встановлено, що відповідачем порушено зобов`язання за договором позики по сплаті боргу, позивачем пред`явлено до відповідача вимогу про дострокове повернення всієї суми боргу та сплати штрафних санкцій, заборгованість відповідача перед позивачем складає 121356 грн. 00 коп., та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку із чим позов в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Як вбачається, за домовленістю сторін укладений ними договір позики є безпроцентним.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Якщо договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму.

Позивачка просила стягнути на її користь із відповідача також 121 грн. 36 коп. - інфляційні збитки, 1097 грн. 19 коп. - 3% річних, 133491 грн. 60 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Згідно наданих розрахунків позивачкою було нараховано грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України та пені на всю суму заборгованості, починаючи із 03.06.2021 року, до відомої дати невиконання зобов`язання - станом на день подання позову до суду.

Представник позивача в судовому засідання, підтримуючи позов в повному обсязі, просив стягнути штрафні санкції виходячи із норм законодавства, з дати порушення зобов`язання по день прийняття рішення судом, в межах заявленої в позові до стягнення суми.

Відповідач щодо проведеного розрахунку заперечень не висловлював, контррозрахунку не надав.

Суд, вивчивши наданий розрахунок, не погоджується із ним, як з таким, що не відповідає вимогам законодавства.

Відповідно до пункту 5 договору позики №03/02/20-2 від 03.02.2020 року, викладеного в редакції згідно із додатковою угодою №1 від 31.05.2021 року, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п.1 даного договору відповідно до Графіка повернення позичальником грошових коштів: 5364,10 грн. еквівалент 194 долари США - до 03.06.2021 року, 5364,10 грн. еквівалент 194 долари США - до 03.07.2021 року, 5364,10 грн. еквівалент 194 долари США - до 03.08.2021 року, 5364,10 грн. еквівалент 194 долари США - до 03.09.2021 року, 5364,10 грн. еквівалент 194 долари США - до 03.10.2021 року, 94535,35 грн. еквівалент 3419 доларів США - до 03.11.2021 року включно.

Пунктом 10 договору позики №03/02/20-2 від 03.02.2020 року встановлено обов`язок позичальника у разі невиконання умов договору повернути всю суму позики та сплатити пеню і штрафні санкції. А саме, у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником останній зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.

У зв`язку із пред`явленням вимоги про дострокове повернення суми позики, що залишилася непогашеною, з 12.09.2021 року відповідач мав повернути суму боргу в повному обсязі та з цієї дати йому нараховується на суму заборгованості грошова сума відповідно до ст. 625 ЦК України.

Пеня підлягає нарахуванню на суму простроченого платежу згідно графіку з першої дати невиконання зобов`язання (її частини) по 11.09.2021 року, а з 12.09.2021 року - на всі платежі (всю суму заборгованості).

Враховуючи невиконання зобов`язання по день прийняття рішення судом, вказані нарахування здійснюються по день ухвалення рішення судом, що є в межах заявлених до стягнення позовних вимог.

Розрахунок пені здійснюється за формулою: Пеня = С x РП x Д : 100, де С - Сума заборгованості за період, РП - розмір пені, зазначений в договорі, Д - Кількість днів прострочення.

з 04/06/2021 до 25/11/2021 - 5 364,10 грн. x 1% x 175 дн. : 100 = 93,87 грн.

з 04/07/2021 до 25/11/2021 - 5 364,10 грн. x 1% x 145 дн : 100 = 77,78 грн.

з 04/08/2021 до 25/11/2021 - 5 364,10 грн. x 1% x 114 дн : 100 = 61,15 грн.

з 04/09/2021 до 25/11/2021 - 5 364,10 грн. x 1% x 83 дн : 100 = 44,52 грн.

з 12/09/2021 до 25/11/2021 - 5 364,10 грн. x 1% x 75 дн : 100 = 40,23 грн.

з 12/09/2021 до 25/11/2021 - 94 535,35 грн. x 1% x 75 дн : 100 = 709,02 грн.

Всього пеня: 93,87 + 77,78 + 61,15 + 44,52 + 40,23 + 709,02 = 1 026,57 грн.

Розрахунок 3% річних за ст.625 ЦК України, здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення та становить в період з 12/09/2021 до 25/11/2021: 121 356,00 грн. x 3 % x 75 дн.: 365 : 100 = 748,08 грн.

Інфляційні втрати відповідно до ст. 625 ЦК України розраховуються за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення … ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Індекс інфляції за вересень 2021 року становить 101,20, за жовтень 2021 року - 100,90.

IIc (101,20 : 100) x (100,90 : 100) = 1.02110800.

Інфляційне збільшення: 121 356,00 грн. x 1.02110800 - 121 356,00 = 2 561,58 грн.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат і 3% річних та пені за невиконання грошового зобов`язання є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, із відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за Договором позики №03/02/20-2 від 03.02.2020 та додатковою угодою до нього від 31.05.2021 у розмірі 125692,23 грн., з яких 121356,00 грн. - сума основного боргу, 2561,58 грн. - інфляційні втрати, 748,08 грн. - 3% річних, 1026,57 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині суд відмовляє.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем за подачу позовної заяви, - 2560,66 грн., витрати на правничу допомогу - 24803,31 грн.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1254,90 грн. із розрахунку: 256066,15 грн. (позовні вимоги) : 125692,23 грн.(задоволені позовні вимоги)=2,04; 2560,66 грн. : 2,04=1254,90 грн.; та витрати на правничу допомогу в розмірі 12158,48 грн. із розрахунку: 256066,15 грн. (позовні вимоги) : 125692,23 грн.(задоволені позовні вимоги)=2,04; 24803,31 грн :2,04= 12158,48 грн.

Керуючись наведеними нормами матеріального права, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 141, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за Договором позики №03/02/20-2 від 03.02.2020 та додатковою угодою до нього від 31.05.2021 у розмірі 125692 (сто двадцять п`ять тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні 23 копійки, з яких 121356 (сто двадцять одна тисяча триста п`ятдесят шість) гривень 00 копійок - сума основного боргу, 2561 (дві тисячі п`ятсот шістдесят одна) гривня 58 копійок - інфляційні втрати, 748 (сімсот сорок вісім) гривень 08 копійок - 3% річних, 1026 (одна тисяча двадцять шість) гривень 57 копійок - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1254 (одна тисяча двісті п`ятдесят чотири) гривні 90 копійок, та витрати на правничу допомогу в розмірі 12158 (дванадцять тисяч сто п`ятдесят вісім) гривень 48 копійок, а всього 13413 (тринадцять тисяч чотириста тринадцять) гривень 38 копійок.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: Гупал Роман Миколайович, адвокат, діє на підставі договору №б/н від 15.09.2020 про надання правової допомоги, адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 29.11.2021 року.

Суддя О. В.Чернова