Справа № 599/2433/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2021 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Чорної В.Г. при секретарі Грицай О. П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зборові в залі судових засідань Зборівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 06 листопада 2002 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 16. У шлюбі народився син, який є повнолітнім на сьогоднішній день. За час подружнього життя вони володіли спільними коштами, вели спільне господарство та ними придбано ряд майна, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами , що в АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,1500 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:002:0065, яка розташована в АДРЕСА_1 , згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 926359 від 01 грудня 2010 року. Право власності зареєстрували за ОСОБА_2 , дане майно є спільною сумісною власністю подружжя. Вона компенсувала відповідачу Ѕ частину вартості майна, в зв`язку з чим просить визнати за нею право на цілу частку майна.

Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення.

Відповідач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо задоволення позовних вимог немає, позов визнає.

Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 06 листопада 2002 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 16. За час подружнього життя сторонами придбано майно, зокрема: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 , відповідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 53501684 від 18.02.2016 року, земельну ділянку площею 0,1500 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:002:0065,яка розташована в АДРЕСА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 926359 від 01 грудня 2010 року.

Право власності на майно зареєстровано на ОСОБА_2 .

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Оскільки сторони визнали, що дане майно є їх спільною сумісною власністю подружжя. Також враховуючи, що згідно заяви ОСОБА_2 основна частина набутого майна подружжя придбано за кошти матері дружини ОСОБА_1 , претензій зі сторони третіх осіб до вказаних об`єктів нерухомого майна немає, йому компенсовано половину вартості майна, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на цілу частку нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ст.ст.60, 69-71 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, зокрема: на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку площею 0,1500 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:002:0065, яка розташована в АДРЕСА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 926359 від 01 грудня 2010 року.

Рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.Повний текст рішення виготовлено 25 листопада 2021 року.

Суддя Зборівського

районного суду Чорна В. Г.