ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

20 січня 2021 року

м. Харків

справа № 644/8291/16-ц

провадження № 22-ц/818/317/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Плахотнікової І.О.

учасники справи:

заявник : ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 ,

заінтересована особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові заяву ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , заінтересована особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 07 травня 2020 року, у складі судді Попової В.О., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року до суду надійшла заява, в якій заявник просив замінити сторону у виконавчому провадженні № 57241438 по примусовому виконанню виконавчого листа № 644/8291/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 45297 доларів США на користь ПАТ «ОТП Банк», який знаходиться на виконанні Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.12.2016 року у справі № 644/8291/16-ц позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-701/359/2008 від 12.06.2008 року задоволено, стягнуто з відповідача 45 297,03 доларів США та суму сплаченого судового збору у розмірі 17 806, 29 грн. На підставі зазначеного рішення суд видав виконавчі листи. 19.09.2018 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області на підставі заяви стягувача, відкрито виконавче провадження № 57241438. 04.01.2019 року між АТ «ОТП Банк» (правонаступник ПАТ «ОТП Банк») та ТОВ «АНСУ», укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № ML-701/359/2008 від 12.06.2008 року. Цього ж дня, 04.01.2019 року між ТОВ «АНСУ» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № ML-701/359/2008 від 12.06.2008 року. Заявник ОСОБА_1 вважає, що до нього перейшли всі права кредитора щодо права вимоги до боржника за кредитним договором № ML-701/359/2008 від 12.06.2008 року і останній набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до боржника.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 07 травня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни. Такий висновок міститься в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2019 зі справи № 916/2286/16. Звертає увагу на те, що в Постанові від 16.04.2020 року справі № 5023/5604/11 Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду виклав наступну позицію. Враховуючи той факт, що договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором не оспорюється або не визнаний недійсним у судовому порядку, то твердження сторони про неможливість опонента бути належним правонаступником позивача у виконавчому провадженні з виконання рішення суду, в тому числі на тій підставі, того що не є фінансовою установою, а тому не може бути новим кредитором, зокрема за кредитними договорами є безпідставними. Тому, враховуючи викладене, задоволення заяви про заміну сторони правонаступником відповідно до приписів статті 334 ГПК України або відмову у такому задоволенні, здійснюються судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду фактично розглядати справи по суті, надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності (стаття 204 Цивільного кодексу України), або переглядати справу. Зазначає, що матеріали справи не містять документів, які б свідчили про визнання договору відступлення недійсним, учасники справи також не заперечують факту правомірності укладення цього договору, тому помилковим є посилання суду на неможливість заявника бути правонаступником у цій справі з огляду на відсутність ліцензії на здійснення фінансових послуг і зазначене питання не є предметом розгляду цієї справи у межах вирішення питання про наявність підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні, про що також зазначено у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 910/16109/14. Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження за рішенням суду лише з тих підстав, що виконавче провадження щодо його виконання не відкрито та не перебуває на виконанні.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заявник ОСОБА_1 в судові засідання суду апеляційної інстанції не з`являвся.

04 листопада 2020 року подав до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 135).

Судова повістка на ім`я ОСОБА_1 про призначення справи на 20.01.2021 року повернулась на адресу суду неврученою через відсутність адресата за вказаною ним адресою.

Пунктом 3 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Оскільки ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без поважних причин, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.12.2016 року задоволено позовні вимоги ПАТ "ОТП Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-701/359/2008 від 12.06.2008 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 45 297,03 доларів США та судовий збір 17 806 грн. 29 коп.

З матеріалів справи № 644/8291/16-ц (провадження 2/644/3120/16) вбачається, що 09.02.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова поштою направлені позивачу ПАТ «ОТП Банк» оригінали відповідних виконавчих листів.

19.09.2018 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області відкрито виконавче провадження № 57241438, стягувач - ПАТ "ОТП Банк" , боржник ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ст. 512 та 1054 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що відмова у задоволенні заяви ОСОБА_1 з цих підстав не ґрунтується на законі.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Розглядаючи зазначену заяву, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності.

Ураховуючи викладене, задоволення заяви про заміну сторони правонаступником у виконавчому провадженні на стадії виконання судового рішення або відмова у такому задоволенні, здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 916/2286/16(провадження № 12-199гс19).

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах, а не його обсяг.

Розглядаючи зазначену заяву, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Ураховуючи викладене, задоволення заяви про заміну сторони правонаступником здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності (стаття 204 ЦК України).

Звертаючись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні ОСОБА_1 надав до суду копію договору про відступлення права вимоги від 04.01.2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «ОТП Банк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АНСУ», до останнього перейшли права вимоги у повному обсязі за кредитним договором укладеним між Первісним кредитором ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 № ML-701/359/2008 від 12.06.2008 року.

Крім того, ОСОБА_1 надав суду копію договору від 04.01.2019 року про відступлення права вимоги № 04/01/19 за кредитним договором № ML-701/359/2008 від 12.06.2008 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АНСУ» та ОСОБА_1 , до останнього перейшли права вимоги у повному обсязі за кредитним договором укладеним між Первісним кредитором ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 № ML-701/359/2008 від 12.06.2008 року. Зазначений Договір про відступлення права вимоги від 04.01.2019 року нотаріально не посвідчений.

Правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 ороку № 55, Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5, інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти.

Серед іншого, відповідно до пункту 8 розділу 10 зазначених Правил копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій».

У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.

На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Між тим, надані ОСОБА_1 копія договору про відступлення права вимоги від 04.01.2019 року, копія договору про відступлення права вимоги № 04/01/19 за кредитним договором № ML-701/359/2008 від 12.06.2008 року, належним чином не посвідчені, містять лише підпис без розшифровки підпису, а також копія кредитного договору № ML-701/359/2008 від 12.06.2008 року містить зазначення «Копія вірна» та підпис без розшифровки підпису.

Відповідно до положень ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Крім того, частиною 6 ст. 81 ЦПК України, визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності.

Відповідно до ч. 2, ч. 4, ч. 5, ч. 6 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Судом апеляційної інстанції ухвалою від 04 грудня 2020 року у ОСОБА_1 були витребувані належним чином завірені копії договору про відступлення права вимоги від 04.01.2019 року, укладеного між Акціонерним товариством "ОТП Банк" (який є правонаступником Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", який є правонаступником Закритого акціонерного товариства "ОТП Банк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "АНСУ", договору про відступлення права вимоги № 04/01/19 за кредитним договором № ML-701/359/2008 від 12.06.2008 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "АНСУ" та ОСОБА_1 , кредитного договору № ML-701/359/2008 від 12.06.2008 року, укладеного між Акціонерним товариством "ОТП Банк" та ОСОБА_2 , або оригінали вищевказаних документів для огляду в судовому засіданні апеляційному суду 18 грудня 2020 року.

Між тим, витребувані письмові докази ОСОБА_1 суду надані не були.

Оскільки ОСОБА_1 не надав суду належним чином засвідчені копії документів на підтвердження обставин, на які він посилається, тому підстави для задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні наразі відсутні. Водночас ОСОБА_1 не позбавлений можливості повторно звернутися до суду із такою заявою, надавши належним чином посвідчені докази.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 07 травня 2020 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.Ю. Тичкова