28.01.2021 № 664/677/20
28 січня 2021 року Цюрупинський районний суд
в складі: судді Бойко В.П.,
секретар судового засідання Сорока М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Олешки Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,-
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Справу просить розглядати за його відсутності та витрати віднести на нього, позов підтримує.
Відповідач або представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом публікації оголошення з причин відсутності фінансування поштових відправлень.
Від представника відповідача надано відзив. У відзиві проти позовних вимог заперечують. Зазначено, що позивач жодних родинних зв`язків із померлою не має, утримання померлої за свій рахунок він не здійснював. ОСОБА_3 , яка є матір`ю відповідача ніколи не говорила про наміри заповісти земельну ділянку комусь іншому. При цьому, померла протягом останніх років проживала разом із нею, її поховання проводилось у м.Київ за рахунок відповідача. Заповіт має сумнівний характер, оскільки в ньому заповідано не земельну ділянку , а тільки державний акт. Просить відмовити в задоволенні позову.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.
Судом була допитана свідок ОСОБА_4 , яка суду показала, що на момент складання заповіту вона працювала секретарем Новомаячківської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області та посвідчувала спірний заповіт. При його посвідченні мова йшла саме про земельну ділянку, а не сам документ. Але оскільки в ті часи заповіти видавались на сертифікати та інші документи, то і цей заповіт було складено за аналогією і вказано слова "державний акт" замість "земельна ділянка".
Відповідно до ст. ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно із ч.1ст.1296 ЦК Україниспадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Таким чином, врахочуючи показання допитаного свідка та матеріали справи в їх сукупності, у суду немає сумнівів, що при складанні та посвідченні заповіту померла ОСОБА_3 заповіла позивачу саме земельну ділянку, а не сам документ як фізичний предмет. При цьому, враховуючи, що позивачеві заповідано всю земельну ділянку, йому дійсно належить 3/4 її частки, оскільки відповідач має право на обов`язкову частку у спадщині. Позивачем вірно обрано спосіб захисту свого права, обсяг спірного майна, право власності на яке він просить визнати.
Отже, позов слід задовольнити у повному обсязі. Судові витрати за бажанням позивача покладаються на нього.
На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 141-142, 198, 200, 211, 247, 259, 265, 294, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 1216, 1217, 1225, 1241, 1296-1299 ЦК України, ст. 131 ЗК України, ст.ст. 21, 64 Конституції України, суд
Позовнi вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_2
Суддя В.П.Бойко