Провадження № 2/127/1824/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2021 року звернулася до суду із позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування житлом.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 у 2007 році разом із матір`ю ОСОБА_3 вселилися до кімнати АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 148 від 16.02.2007 року виданого додатково до кімнати № АДРЕСА_5 в даному гуртожитку.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2778 від 13.12.2018 року надано дозвіл МКП «УК «Київська» на укладення окремих договорів найму на 1 кімнату під № 45, жилою площею 8,5 кв.м. в будинку під АДРЕСА_3 з ОСОБА_1 .

18.01.2019 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 , який був зареєстрований Вінницьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області.

Від даного шлюбу у останніх народилася дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так як кімната № АДРЕСА_3 , жилою площею 8,5 кв.м. то зі згоди ОСОБА_7 сім`я ОСОБА_1 у серпні 2019 року вселилася до кімнати АДРЕСА_3 .

Відповідно до акту обстеження житлового приміщення № 121-У від 05.04.2021 року, виданої МКП «УК» Київська» в кімнаті АДРЕСА_3, що розташована у будинку гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 з серпня 2019 року по теперішній час проживають без реєстрації ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проживаючи у даній кімнаті позивачі здійснювали поточні ремонти, оплачували комунальні послуги.

ОСОБА_1 іншим житлом, приданим до проживання не володіє.

Відповідно до довідки Департаменту житлового господарства ВМР від 01.04.2021 року ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку з 2006 року.

Позивач вважає, що тривалий час проживання позивача в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним таким особам в розумінні статті 8 Конвенції.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила визнати за нею право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_3 .

Представник позивача в ході судового розгляду позов підтримала в повному обсязі.

Представник виконавчого комітету Вінницької міської ради в ході судового розгляду поклався на думку суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентаризаційних справ, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у 2007 році разом із матір`ю ОСОБА_3 вселилися до кімнати АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 148 від 16.02.2007 року виданого додатково до кімнати № АДРЕСА_5 в даному гуртожитку.

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2778 від 13.12.2018 року «Про зміну договору найму жилих приміщень» надано дозвіл МКП «УК «Київська» на укладення окремих договорів найму членам сім`ї квартиронаймача в двокімнатній квартирі під АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 . Окремий договір найму укласти на 1 кімнату під АДРЕСА_1 , жилою площею 8,5 кв.м. з ОСОБА_4 договір найму укласти на 1 кімнату під № АДРЕСА_5, жилою площею 9,0 кв.м. з ОСОБА_4 . Підсобні приміщення залишити у спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_3

ОСОБА_4 18.01.2019 року уклала шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 від 18.01.2019 року. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини « ОСОБА_8 ».

Від даного шлюбу у останніх ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 від 26.03.2019 року.

Позивач ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_5 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи № 19817 від 01.04.2019 року та № 45648 від 07.08.2019 року.

Відповідно до акту обстеження житлового приміщення № 121-У від 05.04.2021 року, виданої МКП «УК» Київська» в кімнаті АДРЕСА_3, що розташована у будинку гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 з серпня 2019 року по теперішній час проживають без реєстрації ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Департаменту житлового господарства ВМР від 01.04.2021 року ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку з 2006 року.

Також у судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 хворіє на псоріаз, що підтверджується протоколом ультразвукового дослідження органів черевної порожнини та заочеревного простору.

ОСОБА_1 іншим житлом, приданим до проживання не володіє, що підтверджується довідкою КП «ВМБТІ» від 06.04.2021 року № 2239.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

Статтею АДРЕСА_5 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 61 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК Української РСР) користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно з частиною першою статті 63 ЖК Української РСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон) встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Місце перебування адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік (пункт 3 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частин першої, другої статті 29 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання.

Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.

Принцип пропорційності у розумінні ЄСПЛ полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Вирішуючи спір у справі, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково зазначити правові аргументи на їх спростування.

Саме такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 296/4642/19, провадження № 61-2708св20.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у 2007 році разом із матір`ю ОСОБА_3 вселилися до кімнати АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 148 від 16.02.2007 року виданого додатково до кімнати № АДРЕСА_5 в даному гуртожитку, зареєстрована і постійно проживає в ній з 24.04.2007 року та несе витрати з її утримання, законність її проживання відповідачем не оспорена, вимоги про усунення перешкод у користуванні спірним житлом виконавчий комітет Вінницької міської ради протягом усього часу проживання ОСОБА_1 не заявляв.

Також суд вважає за потрібне зазначити, що іншого житла позивач не має, що свідчить про те, що вона має достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання, а зазначене житлове приміщення є в цілому її «житлом» у розумінні статті 8 Конвенції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. АДРЕСА_5, 55 Конституції України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 29, 310 ЦК України, ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування житлом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1, АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач виконавчий комітет Вінницької міської ради, місцезнаходження: вул. Соборна, 59, м. Вінниця, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 25512617.

Суддя