КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/481/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Петренка В.С.

за участю секретаря - Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси із заявою, заінтересована особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить суд встановити факт смерті її бабусі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Амвросіївка Донецької області, у віці 73 років.

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Амвросіївка Донецької областіпомерла її бабуся - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник вказує, що з метою отримання свідоцтва про смерть своєї бабусі вона звернулася до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з відповідною заявою, однак отримала відмову, оскільки надана копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 видана на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому надана копія свідоцтва про смерть не відповідає умовам діючого законодавства та не створює правових наслідків.

З урахуванням викладеного, оскільки встановлення факту смерті бабусі - ОСОБА_2 заявнику необхідно для подальшої реєстрації факту її смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть, ОСОБА_1 звернулася до суду із відповідною заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 23.11.2021року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Витребувано у ОСОБА_1 докази, що підтверджують факт родинних відносин між нею - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У судове засідання 25.11.2021 року заявник не з`явилась, однак 25.11.2021 року надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заяву про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити.

Крім того, на виконання вимог ухвали суду, ОСОБА_1 надала докази, що підтверджують факт родинних відносин між нею - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Представник заінтересованої особи - Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, за допомогою телефонограми (зареєстрована в журналі телефонограм за №366), у судове засідання 25.11.2021 року не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , у графі батьки зазначено: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

03 серпня 1996 року ОСОБА_3 одружилась з ОСОБА_5 , після одруження ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження.

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, місце смерті - місто Амвросіївка Амвросіївського району Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 23.10.2021 року та копією довідки про причини смерті від 20.10.2021 року.

Після її смерті ОСОБА_1 звернулася до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, відмовою у проведенні державної реєстрації смерті від 16.11.2021 року за № 23854/56-57 Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовив у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки відповідно до частини першої ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Аналіз документів представлених заявником, свідчить, що надана копія свідоцтва про смерть не відповідає умовам діючого законодавства та не створює правових наслідків, бо видане на тимчасово окупованій території України. Відповідно до частини другої, частини третій статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: «2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків».

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов`язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв.

Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року(згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року.

Відповідно до додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275 від 02 грудня 2015 року місто Амвросіївка Амвросіївського району Донецької області віднесений до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Таким чином, судом встановлено, що відповідно до положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015року за №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», місце смерті ОСОБА_2 , а саме: місто Амвросіївка Амвросіївського району Донецької області, є територією, на якій здійснюється антитерористична операція.

17.03.2015року Верховною Радою України прийнято постанову «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

Враховуючи, що місто Амвросіївка Амвросіївського району Донецької області відповідно до розпорядження №1275-р Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року, являється територією на якій здійснюється антитерористична операція, тобто є територією, що непідконтрольна Україні, та приймаючи до уваги постанову Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин підлягають застосування положення ст. 317 ЦПК України та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією.

Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Згідно п.п.1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

На підтвердження факту смерті бабусі, заявником долучена копія свідоцтва про смерть, яке видане Відділом ЗАГС Амвросіївського районного управління юстиції, який територіально знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Заявник - ОСОБА_1 є громадянкою України, проживала в місті Амвросіївка Амвросіївського району Донецької області, на даний час зареєстрована та проживає в м. Одесі, її бабуся - ОСОБА_2 також була громадянином України та перебувала на тимчасово окупованій території України - проживала у місті Амвросіївка Амвросіївського району Донецької області, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті: місто Амвросіївка Амвросіївського району Донецької області, про що було видано свідоцтво про смерть та довідка про причини смерті.

Приймаючи до уваги положення ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд приходить до висновку, щосвідоцтво про смерть, не створює правових наслідків, проте може свідчити про факт смерті ОСОБА_2 на території міста Амвросіївка Амвросіївського району Донецької області.

Крім того, в матеріалах справи наявні фотокартки на яких зображено місце поховання ОСОБА_2 , де зазначені її прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження та дата смерті.

При викладених обставин, дослідивши усі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 315-317, 319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Тбілісі Грузія, громадянка України, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, а саме: у місті Амвросіївка Амвросіївського району Донецької області.

Допустити негайне виконання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Петренко В. С.