Провадження № 2/234/1002/21
24 вересня 2021 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді Нейло І.М.,
за участю секретаря судового засідання Ридош Г.Ю.,
прокурора Шендрика С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Краматорську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Краматорської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі Регіонального ландшафтного парку «Краматорський» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної ї шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,-
22.07.2020 року до Краматорського міського суду Донецької області звернувся заступник керівника Краматорської місцевої прокуратури Куцен М. з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.
Ухвалою суду від 02.09.2020 у цивільній справі відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Прокурор Шендрик С.В. в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.
Представник позивача, Регіонального ландшафтного парку «Краматорський» не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представником позивача на адресу суду подана заява про розгляд справи без її участі.
У судове засідання відповідачі не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України та шляхом розміщення оголошення на інтернет-порталі "Судова влада".
При таких обставинах суд розглянув справу у відсутність відповідачів, провівши на підставі вимог ст. 280 ЦПК України заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 13 Конституції України, природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу.
Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Недотримання громадянами вимог природоохоронного законодавства негативно впливає, зокрема, на стан природних ресурсів України, чим завдається пряма шкода державі.
Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України (далі - ЛК України), ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.
Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Відповідно до ст. 3 ЛК України - ліси України є національним багатством і підлягають державному обліку та охороні.
Ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника па ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
Відповідно до ст. 65 Лісового кодексу України, використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання. За ч. 1 ст. 69 цього Кодексу спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 105 ЛК України передбачено, що відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.
Згідно зі ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (далі Закон), ліс, як природний ресурс загальнодержавного значення, підлягає державній охороні і регулюванню на всій території України.
Відповідно до ст. 3 Закону, основними принципами охорони навколишнього природного середовища є компенсація шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до ст. 40 Закону, використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» №17 від 10.12.2004, порубка дерев і чагарників визнається незаконною, якщо вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; здійснена до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.
Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Відповідно до вимог ст. 66 Конституції України, ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» кожен, хто заподіяв шкоду навколишньому природному середовищу, повинен відшкодувати шкоду у повному обсязі.
Регіональний ландшафтний парк «КРАМАТОРСЬКИЙ» створено рішенням Донецької обласної ради від 18.05.2004, він є об`єктом природно - заповідного фонду України і перебував у віданні Донецької обласної ради.
Відповідно до Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» Донецька обласна адміністрація, у зв`язку з набуттям статусу обласної військово-цивільної адміністрації, тимчасово виконує окремі повноваження Донецької обласної ради.
Відповідно до розпорядження облдержадміністрації, керівника військово-цивільної адміністрації від 11.04.2016 № 278 управління регіональними ландшафтними парками, у тому числі РЛП «Краматорський», здійснює Департамент екології та природних ресурсів облдержадміністрації.
Діяльність парку визначена проектом організації території, охорони, відтворення та рекреаційного використання природних комплексів та об`єктів регіонального ландшафтного парку «КРАМАТОРСЬКИЙ» від 2010 року.
Квартал 47 Урочища «Липове велике», ділянка 3 «Комишуваха» відноситься до складу території Регіонального ландшафтного парку «Краматорський».
Пунктом 4 Положення про регіональний ландшафтний парк «Краматорський» затвердженого Наказом Держуправління охорони навколишнього природного середовища в Донецькій області від 31.10.2007 № 85, встановлено, що землі Парку є об`єктом комплексної охорони. Підприємства, установи та організації, землі яких входять до складу парку, здійснюють традиційну господарську діяльність з дотриманням загальних вимог, що встановлені Законами України «Про охорони навколишнього природного середовища» та «Про природно-заповідний фонд», Лісовим кодексом, Санітарними правилами в лісах України, матеріалами лісовпорядкування, іншими законодавчими та нормативними актами, цим Положенням. На території парку забороняється проведення такої господарської діяльності на природних територіях в межах парку, що може негативно вплинути на стан природних комплексів та об`єктів.
Також, пунктом 4.8 Положення про регіональний ландшафтний парк «Краматорський» встановлено, що фізичні та юридичні особи, винні в порушенні режиму парку, притягуються до відповідальності згідно діючого законодавства.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про природно -заповідний фонд України» до природно-заповідного фонду належать природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.
Згідно зі ст. 7 Закону землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.
Відповідно до ст. 65 вказаного Закону порушення законодавства України про природно-заповідний фонд тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну або кримінальну відповідальність.
Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що одним з джерел формування державного та місцевого фондів охорони навколишнього природного середовища, які утворюються у складі державного та відповідного місцевого бюджету, є частина грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності згідно з чинним законодавством.
Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 17 від 10.12.2004 року «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» у справах про лісопорушення розмір шкоди обчислюється за відповідними таксами.
Отже, протиправними діями відповідачів завдано шкоду навколишньому природному середовищу на загальну суму 31 353 грн.00 коп. Правова відповідальність за вказані правопорушення передбачена ст. 105 Лісового кодексу України.
Згідно зі статтею 107 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Пунктом 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України передбачено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.
Згідно зі статтею 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державний контроль за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів здійснюється Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища, іншими органами виконавчої влади у межах повноважень, визначених законом.
В судовому засіданні встановлено.
Відповідно до копії вироку Краматорського міського суду Донецької області від 10.03.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.246 ч.3 КК України і призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_1 частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Краматорського міського суду і остаточно призначити покарання у вигляді 3 років і 2 місяців позбавлення волі.
Відповідно до копії вироку Краматорського міського суду Донецької області від 04.12.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.246 ч.3 КК України і призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки.
Відповідно до копії вироку Краматорського міського суду Донецької області від 26.09.2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.246 ч.3 КК України і призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки. Згідно ст. 75 КК України звільнений засудженого від відбування покарання випробовуванням на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись Конституцією України, ст.ст. 4, 12, 56, 82, 89, 137, 141, 263, 265, 280, 281-284, 289 Цивільним процесуальним кодексом України, ст. 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 3, 107 Лісового кодексу України, ст.ст.29, 69-1 Бюджетного кодексу України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про рослинний світ», суд, -
Позовні вимоги Краматорської місцевої прокуратури до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний суд через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було врученим у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Сторони по справі:

Суддя Краматорського

міського суду І.М. Нейло