Дата документу 21.01.2021
Справа № 334/6421/19
Провадження № 2/334/342/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Панасюри Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ВТБ Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова Вікторія Миколаївна про визнання зобов`язання виконаним та припинення іпотечного договору.

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «ВТБ Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова Вікторія Миколаївна про визнання зобов`язання виконаним та припинення іпотечного договору. В обґрунтування позову зазначила, що 04.08.2008 року, між нею та АТ «ВТБ Банк» був укладений кредитний договір № R511/04-114 за умовами якого їй було надано грошові кошти у розмірі 100 000 доларів США строком користування до 03 серпня 2028 року для купівлі квартири. Також, 04.08.2008 року, в якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором був укладений договір іпотеки № І-114/Ф/4 від 04.08.2008, відповідно до умов якого Позивачка передала в іпотеку належне їй на праві власності, на підставі договору купівлі продажу від 04.08.2008 нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 75,14 кв.м., житловою площею 54,6 кв.м.

16.02.2015 року АТ «ВТБ Банк» подав позов до Ленінського районного суду м. Запоріжжя про дострокове стягнення з Позивача заборгованості за Кредитним договором в сумі 887 366, 35 грн.

30.10.2015 року, Ленінським районним судом м. Запоріжжя по справі № 334/1387/15-ц позов АТ «ВТБ Банк» було задоволено та винесено рішення про дострокове стягнення заборгованості з Позивача за кредитним договором у загальному розмірі 887 366, 35 грн.

Рішення суду набуло законної сили 10.11.2015 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2016 було розстрочено виконання рішення Ленінського районного суду від 30.10.2015 у сумі 887 366, 35 грн. рівними частинами на два календарних роки зі сплатою щомісячного платежу в розмірі 36891,78 грн, починаючи з січня 2016 року по грудень 2017 року включно.

Дніпровським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було відкрите виконавче провадження з виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя на підставі виконавчого листа № 334/1387/15-ц, виданого 18.04.2016 року.

Позивачем було виконано свої зобов`язання щодо дострокового погашення заборгованості за Кредитним договором у повному обсязі у встановлений строк, що підтверджується постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області про закриття виконавчого провадження від 27.04.2018.

Оскільки зобов`язання за Кредитним договором по сплаті суми кредиту, відсотків за користування кредитом та пені по відсоткам та кредиту виконане у повному обсязі, а відтак зобов`язання за іпотечним договором повинно бути припиненим на підставі п.1.ч.1. ст. 593 ЦК України, у зв`язку із припинення основного зобов`язання.

Позивачка просить суд визнати зобов`язання ОСОБА_2 виконаними за договором № R511/04-114 від 04.08.2008, та іпотечним договором № І-114/Ф/4 від 04.08.2008, які укладені між ОСОБА_2 та АТ «ВТБ «Банк». Припинити дію Іпотечного договору № І-114/Ф/4 від 04.08.2008, укладеного між Позивачкою та АТ «ВТБ Банк», у зв`язку із виконанням основного зобов`язання за кредитним договором № R511/04-114 від 04.08.2008.

Справа розглядається в порядку загального позовного провадження. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, виходячи з мотивів, що наведені у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, суду надіслав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із наявністю заборгованості за Кредитним договором. Відповідач надає розрахунок заборгованості за Кредитним договором, де вказує на наявність заборгованості станом на 28.03.2020 в обсязі 83 994,03 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.03.2020 складає 2 363 432, 42 грн., з яких: Строкова заборгованість за тілом кредиту становить 21628,05 дол. США, що є еквівалентом 608 572,23 грн.; Прострочена заборгованість за тілом кредиту 12890,92 дол. США, що еквівалентно 362 726,00 грн.; Строкова заборгованість за відсотками 1 068,81 дол. США, що еквівалентно 30 074,28 грн. Прострочена заборгованість за відсотками 48406,25 доларів США, що еквівалентно 1 362 059,90 грн.

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова Вікторія Миколаївна подала заяву про розгляд справи без її участі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що 04 серпня 2008 року, між ОСОБА_3 та АТ «ВТБ Банк» був укладений кредитний договір № R511/04-114 (далі Кредитний договір), за умовами якого Позивачці було надано грошові кошти у розмірі 100 000 доларів США строком користування до 03 серпня 2028 року для купівлі квартири. (а.с. 9-15)

Також, 04 серпня 2008 року, в якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором був укладений договір іпотеки № І-114/Ф/4 від 04.08.2008, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передала в іпотеку належне їй на праві власності, на підставі договору купівлі продажу від 04.08.2008 нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 75,14 кв.м., житловою площею 54,6 кв.м. Предмет іпотеки сторони оцінили в 605 517,0 гривень.(а.с. 16-18)

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

16 лютого 2015 року АТ «ВТБ Банк» подав цивільний позов до Ленінського районного суду м. Запоріжжя про дострокове стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за Кредитним договором в сумі 887 366, 35 (вісімсот вісімдесят сім тисяч триста шістдесят шість гривень, 35 копійок) грн. з яких: Заборгованість за кредитом 64 500 доларів США, що еквівалентно 835 316, 16 грн.; Заборгованість за процентами 3753,10 доларів США, що еквівалентно 48 605,26 грн.; Пеня за несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами 3 441, 93 грн. (а.с. 19-20)

30 жовтня 2015 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/1387/15-ц позов АТ «ВТБ Банк» було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № R511/04-114 у розмірі 885 402,74 грн., та 6 654 грн. судового збору. В іншій частині позову було відмовлено. (а.с. 21-22)

01.03.2016 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя було розстрочено виконання рішення Ленінського районного суду від 30.10.2015 у сумі 885 402,74 грн. рівними частинами на два календарних роки зі сплатою щомісячного платежу в розмірі 36891,78 грн, починаючи з січня 2016 року по грудень 2017 року включно. (а.с.23)

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Між тим звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-318цс18.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Дніпровським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було відкрите виконавче провадження з виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя на підставі виконавчого листа № 334/1387/15-ц, виданого 18.04.2016.

27.04.2018 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області винесено Постанову про закриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 334/1387/15-ц, виданий 18.04.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ВТБ Банк» 885 402,74 грн., оскільки встановлено, про повне фактичне виконання виконавчого документа відповідно до розстрочення виконання рішення за ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/1387/15-ц від 01.03.2016 . Витрати стягнуто в повному обсязі. Припинено наявність арешту майна боржника. (а.с. 24 обор.).

Отже, судом встановлено, що позивачка виконала рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя у повному обсязі.

18.07.2018 ОСОБА_1 звернулася до АТ «ВТБ Банк» листом, в якому звертаючи увагу на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, просила здійснити дії щодо виведення з іпотеки нерухомого майна на підставі Іпотечного договору та зняти державну реєстрацію обтяження та заборону на відчуження предмету іпотеки. (а.с. 25-обор.)

Листом вих. № 5211/1-2 від 08.08.2018 АТ «ВТБ Банк» надало відповідь ОСОБА_1 , в якій вказали про наявність суми заборгованості за Кредитним договором та надали її перелік. (а.с 26)

Не погоджуючись з такою позицією, ОСОБА_1 повторно направила лист звернення вих. № 29/08 від 29.08.2018, в якому посилаючись на наявність постанови про закінчення виконавчого провадження, на власне підтвердження відповідачем державному виконавцю виконання ОСОБА_1 рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2015, просила надати правове обґрунтування нарахування наданих сум. (а.с. 27)

Листом вих. № 6310-1/1-2 від 03.10.2018, Відповідач відмовив у здійсненні будь яких дій, посилаючись на те, що зобов`язання за кредитним договором, на його думку все ще не виконані та наявна заборгованість станом на 03.10.2018 року становить 114 924,12 доларів США (а.с. 28-29).

АТ «ВТБ Банк» при зверненні до суду у 2015 року з позовом до ОСОБА_1 скористався своїм правом, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, на дострокове повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 викладена правова позиція про правильне застосування норм права, відповідно до якої за змістом ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідні висновки також містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року (справа№14-154цс18) та від 31.10.2018 року (справа№202/4494/16-ц).

Отже, аналізуючи наведені позиції Великої Палати Верховного Суду, суд приходить до висновку, що у випадку пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 127/4103/16-ц, провадження № 61-46751св18.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем 27.04.2018 р. повністю сплачено стягнуту за рішенням суду від 30.10.2015 року заборгованість за кредитним договором, тобто зобов`язання за даним договором виконано належним чином і в повному обсязі, оскільки інших вимог до позичальника на час сплати суми заборгованості пред`явлено не було. Дана обставина дозволяє дійти висновку про припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним і належним виконанням позичальником на підставі ст.599 ЦК України.

Доводи відповідача АТ «ВТБ Банк» у відзиві про те, що позивачка станом на 28.03.2020 має заборгованості за Кредитним договором,в обсязі 83 994,03 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.03.2020 складає 2 363 432, 42 грн., є безпідставними, оскільки позовні вимоги Відповідача були задоволені рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2015.

Суд звертає увагу, що відповідач не позбавлений можливості пред`явити до позивача вимоги відповідно до статті 625 ЦК України.

Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

За змістом статей 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні й користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц).

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору).

Отже, законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання.

Таким чином, враховуючи, що забезпечений іпотекою кредитний договір припинив свою дію у зв`язку із виконанням ОСОБА_1 його на підставі рішення Ленінського районного суду від 30.11.2015 по цивільній справі № 334/1387/15-ц., тому і зобов`язання позивача за іпотечним договором № 1-114/Ф/4 від 04.08.2008, які є похідними від основного зобов`язання позивача перед Банком за кредитним договором, є припиненими.

Встановивши відсутність зобов`язань позивача по справі за кредитним договором укладеним з позивачем на час розгляду справи судом, суд вважає, що відсутні законні підстави для обмеження цивільного права щодо володіння, користування та розпорядження власністю, тому вимоги Позивача щодо визнання припиненим дії іпотечного договору № 1-114/Ф/4 від 04.08.2008, є обґрунтованими і законними.

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ВТБ Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова Вікторія Миколаївна про визнання зобов`язання виконаним та припинення іпотечного договору - задовольнити.

Визнати виконаними зобов`язання ОСОБА_2 за договором № R511/04-114 від 04.08.2008 укладений між ОСОБА_2 та АТ «ВТБ «Банк».

Визнати припиненими зобов`язання за іпотечним договором № І-114/Ф/4 від 04.08.2008 року, укладеним між, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М.

Стягнути з Акціонерного товариства «ВТБ Банк» на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2449,40 грн. (дві тисячі чотириста сорок дев`ять гривень 40 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення 29.01.2021 року.

Суддя: Баруліна Т. Є.