Провадження № 2/161/1275/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 січня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Чигринюк В.С.

розглянувши у відкритому засіданні у залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

30.09.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 30.09.1995 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, за час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3 . Вказує, що протягом тривалого часу шлюбні відносини між ними фактично припинилися і вони з ОСОБА_2 перестали проживати однією сім`єю. З того часу відповідач в повній мірі не виконує своїх батьківських обвозів пов`язаних з вихованням дитини. Всі питання щодо виховання доньки вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку ОСОБА_2 , дитина знаходиться на її повному утриманні. Відповідач, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Останній фактично самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов`язків. Відповідач, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Спосіб життя ОСОБА_2 є антисоціальним, він зловживає спиртними напоями, в наслідок чого схильний до агресії. Зазначене свідчить про ухилення відповідача від виховання дитини, свідомого нехтування останнім своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до власної доньки. Враховуючи наведене, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі.

До початку судового засідання від позивачки надійшла до суду заява, в якій вона просять розгляд справи проводити без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення судового рішення не заперечує (а.с. 44).

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду не повідомив, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили.

Від представника третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Органу опіки і піклування Луцької міської ради до початку розгляду справи по суті надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати за його відсутності, позов просить задовольнити та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 45).

Статтею 280 ЦПК України передбачено можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Суд вважає можливим, зі згоди сторони позивача, ухвалити по справі заочне рішення, суд відповідно до положень ст. ст. 280-282 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 30.09.1995 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Зазначене підтверджується, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

За час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.02.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с. 17

Малолітня донька після розірванню шлюбу між сторонами залишилася проживати та проживає на даний час разом зі своєю матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 .

Вищевказана обставина підтверджується, зокрема, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2019 року (цивільна справа № 161/16383/18), яким було збільшено розмір аліментів, що стягувалися на підставі заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.04.2017 року (цивільна справа № 161/11902/16).

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

В обґрунтування заявлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 в повній мірі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Як встановлено судом, на підставі заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2019 року (цивільна справа № 161/16383/18) із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 18).

Вищевказане судове рішення перебуває на примусовому виконанні у Другому ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 22.09.2020 року у ОСОБА_2 існує заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 36214,28 грн.

Крім того, за час здійснення виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання своєї дитини, відносно нього 11.09.2018 року було винесено постанову про накладення штрафу за наявність у нього заборгованості по сплаті аліментів, а також складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП (а.с. 15-16, 19-21)

Зазначене свідчить про ту обставину, що відповідач фактично не приймає участі у матеріальному забезпечення спільної із позивачкою доньки ОСОБА_3 .

Як вбачається із довідки Федерації гімнастики художньої м. Луцька № 4 від 20.07.2020 року, батько ОСОБА_2 за 5 років не приймав участі у житті дитини, не проявляв зацікавленості в її подальшій долі, не цікавився її успіхами та станом здоров`я, не відвідував батьківські збори, не забирав дитину з тренування, не спілкувався з тренерами тощо. Всі питання щодо відвідування дитиною секції вирішує мати без участі та підтримки батька (а.с. 13).

Із довідки КЗ «Луцький НВК «Гімназія № 14 ім. Василя Сухомлинського» Луцької міської ради Волинської області» № 02-24/180 від 24.09.2020 року вбачається, що батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учениці 3(7)-А класу гімназії дійсно не бере участі у вихованні дитини, не відвідує батьківські збори, не спілкується з вчителями (а.с. 12).

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 509-1 від 08.09.2020 року було затверджено висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 30).

Як вбачається з висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » № 151 від 03.09.2020 року, На спільній зустрічі у службі у справах дітей ОСОБА_2 зобов`язувався сплатити ОСОБА_1 аліменти у повному обсязі до 01.09.2020 року. Згідно письмової заяви ОСОБА_1 від 02.09.2020 року, ОСОБА_2 не дотримався домовленості та заборгованість зі сплати аліментів не погасив, ніякої іншої допомоги на утримання дочки не надавав, не брав участі у підготовці дитини до навчального року у вигляді придбання одягу, взуття та навчального приладдя.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи інтереси дитини та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, служба у справах дітей вважає за доцільне просити суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даний висновок Служби у справах дітей Луцької міської ради суд вважає обґрунтованим.

Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно.

Однак, відповідач, проживаючи окремо від дитини не виконує належним чином свої батьківські обов`язки без поважних та обґрунтованих причин.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не піклувався про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, не спілкувався з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу та не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і її подальшого життя.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З вищевикладеного слідує, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 840,80 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 164-166 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складне 01 лютого 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Рудська С.М.