Справа № 216/4912/21
Провадження 2-з/216/99/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бутенко М.В.

за участю секретаря судового засідання Клименко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в м. Кривий Ріг в Дніпропетровській області заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить припинити стягнення аліментів, які утримуються з нього за рішенням Центрально-міського райсуду м. Кривого Рогу від 07.08.2012 року у справі № 444/4294/12.

Провадження по справі відкрито ухвалою судді від 30.09.2021 року.

Одночасно з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з частиною 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1)накладенням арешту на активи, які є предметом спору,чи інші активи відповідача,які відповідають їх вартості,у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зокрема, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має з`ясувати наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів,співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами,забезпечення збалансованості інтересів сторін,а також інших учасників судового процесу,запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

Крім того, оскільки необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким би вдалося запобігти, тому суд у кожному випадку повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна із вказаних обставин, і оцінити, чи застосування заходів забезпечення позову не завдасть більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною 4 статті 273 ЦПК України визначено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

23.11.2021 року Центрально-міським райсудом м. Кривого Рогу позов ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини розглянуто судом по суті, постановлено рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, а саме: стягнення з позивача ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1 /4 частини всіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на підставі рішення Центрально-міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.08.2012 року по цивільній справі № 444/4294/12, припинено починаючи з часу звернення позивача з позовом до суду, а саме з 04.08.2021 року.

Суд вважає, що оскільки рішенням суду по суті вирішено питання поставлене позивачем у своїй заяві про забезпечення позову, в задоволенні заяви про забезпечення позову позивачу необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153, 209-210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: М.В. БУТЕНКО