01.11.2021 Єдиний унікальний номер 205/6704/21
Єдиний унікальний номер 205/6704/21
Провадження № 2/205/2943/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Кулябі Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 4 серпня 2021 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2021 року позовну заяву було залишено без руху і запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог п. 4 ч. 3 ст. 175, абз. 1 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 16 серпня 2021 року було подано виправлений позов.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2021 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач у своєму позові посилалася на те, що вона з відповідачем 28 квітня 2017 року зареєструвала шлюб. Від шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач ухиляється від обов`язку утримувати свою дитину, тому позивач звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки. 12 травня 2021 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 квітня 2021 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття. 01 липня 2021 року позивач звернулася до державного виконавця із заявою про стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме з липня 2020 року, у відповідь на яку отримала лист, в якому зазначено, що судом визначено дату стягнення аліментів з 14 квітня 2021 року. Станом на 02 серпня 2021 року відповідач продовжує ухилятися від сплати аліментів. Зазначила, що після припинення шлюбних відносин у липні 2020 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Факт припинення шлюбних відносин у липні 2020 року встановлений заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року. Вважає, що саме з 01 серпня 2020 року мають бути стягнуті аліменти з відповідача на її користь на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за минулий період з 01 серпня 2020 року по 13 квітня 2021 року в розмірі 25 005 гривень 05 коп.

Відповідач ОСОБА_2 про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16), та який було розірвано заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року (а.с. 12-15).

Судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 14 квітня 2021 року (а.с. 21).

Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра від 03 червня 2021 року було відкрито виконавче провадження № ВП № 65676620 з примусового виконання судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 року (а.с. 22).

06 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Новокодацького ВДВС м. Дніпра із заявою про проведення розрахунку заборгованості за аліментами (а.с. 23-24).

Листом Новокодацького ВДВС м. Дніпра № 47037 від 09 липня 2021 року позивача було повідомлено, що стягнення аліментів з боржника провадиться у розмірі, визначеному виконавчим документом з дати визначеної у ньому, тобто з 14 квітня 2021 року (а.с. 25).

Згідно з розрахунком державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра станом на 09 липня 2021 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 8 424 гривні 45 коп. (а.с. 26).

Згідно з положеннями ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Питання стягнення аліментів за минулий час врегульовано ч. 2 ст. 191 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

За змістом цієї норми права стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Заходи, що вживалися позивачем щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такої вимогою чи на адресу його місця роботи тощо).

Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач, ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії.

Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто, свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини.

Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах трирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК України).

Як передбачено статтями 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Встановлений заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року факт припинення подружжям ОСОБА_2 і ОСОБА_1 шлюбних стосунків у липні 2020 року жодним чином не свідчить про припинення відповідачем виконання обов`язку по утриманню своєї малолітньої дитини, ухиленні від надання матеріальної допомоги на утримання доньки, а також, що позивачем вчинялися дії, спрямовані на отримання від відповідача аліментів на утримання дочки. Із питанням про вирішення спору про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки позивач звернулася у квітні 2021 року: заяву про видачу судового наказу було подано нею до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 14 квітня 2021 року.

Разом з тим належних і допустимих доказів на підтвердження того, що позивачкою з серпня 2020 року вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, проте вона не мала змоги їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, позивачем не доведено, що нею здійснювалися дії, направлені на отримання аліментів на утримання малолітньої дитини, а відповідач ухилявся від їх сплати, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що при зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, у задоволенні позовних вимог їй відмовлено, судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 191 СК України, ч. 6 ст. 141, ч. 1 ст. 264, ст. 265, ч. 2 ст. 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів за минулий час відмовити.

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: