РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/3637/21

Провадження № 22-ц/4815/1301/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач - Рівненська міська рада,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 липня 2021 року (ухвалене у складі судді Першко О.О.) у справі за позовом Рівненської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про звільнення самовільно зайнятої ділянки комунальної власності територіальної громади міста Рівного,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року Рівненська міська рада звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, в якому просить зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності територіальної громади міста Рівного площею 0,0963 га, яка розташована у АДРЕСА_1 та привести її у придатний для використання стан.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 18 вересня 2019 року №731-ДК спеціалістами Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_1 на земельній ділянці комунальної форми власності на АДРЕСА_1 .

У ході проведення перевірки, з виїздом на місце, встановлено, що громадянином ОСОБА_1 , суміжно із земельною ділянкою площею 0,0520 га з кадастровим номером :01:010:0224, яка перебуває у його приватній власності, використовується земельна ділянка житлової та громадської забудови, комунальної форми власності, площею 0,0963 га, шляхом влаштування штучної водойми, господарських будівель і споруд та огородження металевою сіткою. Документи, які посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою площею 0,0963 га громадянин ОСОБА_1 на момент проведення перевірки не надав. Вказаний факт свідчить про порушення вимог земельного законодавства ОСОБА_1 , а саме ст. 125, 126 Земельного кодексу України та кваліфікується як самовільне зайняття земельної ділянки комунальної власності.

Вважає, що такі дії ОСОБА_1 на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності, є самовільним зайняттям земельної ділянки, а отже протиправним використанням земель без відповідного на те дозволу. Просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 липня 2021 року позов Рівненської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про звільнення самовільно зайнятої ділянки комунальної власності територіальної громади міста Рівного - задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку, площею 0,0963 га, яка розташована у АДРЕСА_1 та привести її у придатний для використання стан.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач фактично займає земельну ділянку, площею 0,0963 га, що розташована у АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Рівного. З урахуванням, що Рівненська міська рада не приймала будь-якого рішення про передачу відповідачу земельної ділянки в користування, в оренду чи у власність, місцевий суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі заперечує висновок суду щодо самовільного зайняття ним спірної земельної ділянки, оскільки останньою він користується на підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 24.12.2004 року (справа №2-2118/04). Даною ухвалою судом визнано мирову угоду між ним та приватним малим підприємством "АГРОМАРК", відповідно до п. 3 якої визнано за ним право приватної власності на земельну ділянку площею 0,27 га, з яких 0,06 га (600 кв.м.) цільове призначення - для будівництва і обслуговування будівлі офісу та 0,21 га (2100 кв.м.) цільове призначення для будівництва і обслуговування складських приміщень, згідно додатку № І до договору купівлі-продажу від 15.09.2000 та акту приймання-передачі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Наголошує, що зазначеною ухвалою встановлено, що земельні ділянки на АДРЕСА_1 відносилися до земель приватної власності, а не комунальної та належали приватному малому підприємству "АГРОМАРК" на підставі договору купівлі-продажу. Зауважує, що він має право вчинити дії по державній реєстрації речового права на спірну земельну ділянку на підставі ухвали суду про визнання мирової угоди. Крім того зазначає, що місцевим судом не надано належної оцінки тому, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту його обізнаності про здійснення перевірки, за результатами якої складено акти обстеження земельної ділянки та акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства, та про результати цієї перевірки, як і не доведено здійснення порушення. Державним інспектором не було оформлено щодо нього ні протоколу про адміністративне правопорушення, ні припису про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, а також не було винесено постанови про накладення на нього адміністративного стягнення.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог - відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Саванюковим А.Г. було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, використання та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів на земельних ділянках, які розташовані поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером №:01:010:0224 на території м. Рівне, за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 .

За результатами перевірки було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №731-ДК/818/АП/09/01/-19 від 17 жовтня 2019 року.

У результаті перевірки встановлено, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю від 22 січня 2002 року серії РВ №02119 у ОСОБА_1 у приватній власності знаходиться земельна ділянка площею 0,0520 га (к.н.:01:010:0224) по АДРЕСА_1 . У ході проведення перевірки, з виїздом на місце, встановлено, що ОСОБА_1 суміжно з вказаною земельною ділянкою використовується земельна ділянка площею 0,0963 га шляхом влаштування штучної водойми, господарських будівель і споруд та огородження металевою сіткою. Документи, які посвідчують право власності або користування земельною ділянкою площею 0,0963 га ОСОБА_1 на момент проведення перевірки не надані.

Вказані факти свідчать про порушення вимог земельного законодавства ОСОБА_1 , а саме ст. 125 та ст. 126 ЗК України та кваліфікується як самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,0963 га шляхом влаштування штучної водойми, підсобних приміщень та огорожі з металевої сітки по АДРЕСА_1 .

Суміжна земельна ділянка з кадастровим номером :01:010:0224, площею 0,0520 га, перебуває в приватній власності ОСОБА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування, оренду свідчить про самовільне зайняття такої земельної ділянки та порушує вимоги статей 125, 126 ЗК України. До акта додано план-схему земельних ділянок.

25 листопада 2020 року Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області направило Рівненській міській раді лист про інформування щодо порушення ОСОБА_1 вимог земельного законодавства з рекомендацією звернутися з позовом до суду для примусового звільнення ОСОБА_1 самовільно зайнятої земельної ділянки комунальної форми власності по АДРЕСА_1 .

04 грудня 2020 року Рівненською місцевою прокуратурою на адресу Рівненської міської ради скеровано матеріали перевірок Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо виявлених порушень вимог земельного законодавства ОСОБА_1 з метою вирішення питання щодо пред`явлення позову.

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону (частини перша, друга статті 83 ЗК України).

Згідно зі статтею 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані: а) забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; ж) за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф. Законом можуть бути встановлені інші обов`язки власників земельних ділянок.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно частини першої статті 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до статей 125 та 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до частин першої статті 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування.

Статтею 211 ЗК України визначено, що самовільне зайняття земельних ділянок віднесено до порушень земельного законодавства, за яке громадяни та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Відповідач самовільно займає земельну ділянку площею 0,0963 га, що розташована в АДРЕСА_1 , поруч з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:010:0224, і яка перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Рівного, житлової та громадської забудови.

Спірна земельна ділянка використовується відповідачем, зокрема огороджена металевою сіткою та шифером, також на земельній ділянці наявна штучна водойма - ставок, розміщено тимчасову споруду - скляну теплицю, наявні різні бетонні плити.

Факт використання даної земельної ділянки відповідач не оспорює.

Частинами 2, 3 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач стверджує, що він користується спірною земельною ділянкою на підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 24.12.2004 року (справа №2-2118/04).

Так, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24.12.2004 року (справа №2-2118/04) визнано мирову угоду між ОСОБА_1 та приватним малим підприємством "АГРОМАРК". У рахунок погашення заборгованості за договором позики та з метою врегулювання спору за договором купівлі-продажу від 15 вересня 2000 року Приватне мале підприємство "АГРОМАРК" передало належну йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,27 га, з яких 0,06 га (600 кв.м.) цільове призначення якої для будівництва і обслуговування будівлі офісу та 0,21 га (2100 кв.м.) цільове призначення якої для будівництва і обслуговування складських приміщень, згідно додатку № 1 до договору купівлі-продажу від 15 вересня 2000 року та акту приймання-передачі, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . а ОСОБА_1 прийняв вказане майно. Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку площею 0.27 га. з яких 0,06 га (600 кв.м.) цільове призначення якої для будівництва і обслуговування будівлі офісу та 0.21 га (2100 кв.м.) цільове призначення якої для будівництва і обслуговування складських приміщень, згідно додатку № 1 до договору купівлі-продажу від 15 вересня 2000 року та акту приймання-передачі. яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції зазначену ухвалу, як доказ, не прийняв, оскільки вона була подана до суду з порушенням строків, передбачених ч.3 ст. 83 ЦПК України, і сторона відповідача не обґрунтувала неможливість її подання у вказаний строк з причин, що не залежали від них. При цьому, відповідач вказав, що дана ухвала була у нього в розпорядженні з 2007 року.

Разом з цим, Рівненська міська рада стверджує, що відповідач фактично займає земельну ділянку площею 0,0963 га, що розташована в АДРЕСА_1 , яка перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Рівного, за відсутності відповідного рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду), або вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

Рівненська міська рада наголошує, що не приймала будь-якого рішення про передачу спірної земельної ділянки в користування, в оренду чи у власність, як ОСОБА_1 так і приватному малому підприємству "АГРОМАРК", що не було встановлено і в ході розгляду судом даної справи.

У свою чергу, ОСОБА_1 не надано доказів та не доведено, що спірна земельна ділянка площею 0,0963 га входить до складу земельної ділянки, яка є предметом мирової угоди згідно ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 24.12.2004 року (справа №2-2118/04).

Вказана ухвала суду від 24.12.2004 року була реалізована ОСОБА_1 лише 26 серпня 2021 року, коли ним було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,21 га, якій призначено кадастровий номер :01:010:0299, що вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Однак, дана реєстраційна дія, окрім відсутності доказів, що спірна земельна ділянка площею 0,0963 га входить до складу земельної ділянки, яка є предметом мирової угоди згідно ухвали суду від 24.12.2004 року, не може братися апеляційним судом до уваги з огляду на її вчинення після ухвалення оскаржуваного рішення суду (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). При цьому, апеляційним судом враховується, що відповідач не надав жодних доказів про неможливість вчинення реєстрації земельної ділянки від дати постановлення ухвали про затвердження мирової угоди, тобто з 2004 року.

Покликання апелянта на те, що відносно нього жодного протоколу або постанови про накладення адміністративного стягнення за ст. 53-1 КУпАП складено не було на увагу не заслуговують, оскільки факт притягнення особи до адміністративної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки не є обов`язковою умовою і підставою для вирішення цивільного позову про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, де суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача на підставі наданих учасниками справи доказів.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої-другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про правомірність використання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки площею 0,0963 га, яка розташована у АДРЕСА_1 .

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про відмову задоволення позовних вимог.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 29 листопада 2021 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.