Справа №: 343/2092/21
Провадження №: 2/0343/761/21
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить постановити рішення яким визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на наступні земельні ділянки:

для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд площею 0,1451 га кадастровий номер :01:001:1072 та земельну ділянку площею 0,0556 га кадастровий номер :01:001:1073.

для ведення особистого селянського господарства площею 0,3684 га кадастровий номер :04:001:0197, що знаходяться в с. Старий Мізунь Калуського (Долинського) району Івано-Франківської області та належали її покійному діду ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Новий Мізунь померла її баба ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Солбія Манського району Красноярського району Російської Федерації помер брат її мами, ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Новий Мізунь Долинського (Калуського) району Івано-Франківської області помер її дідо, ОСОБА_6 .

20.10.2003 року її дід, ОСОБА_6 , склав заповіт зареєстрований в реєстрі за № 238 , посвідчений секретарем Старомізунської сільської ради Грушаником Р., згідно якого все майно, з чого б не складалось і де б не знаходилось, а також все те, що буде належати ОСОБА_3 на праві особистої власності, і на що він за законом буде мати право, заповів їй, ОСОБА_1 .

Спадкоємцем першої черги за законом являється її мама, ОСОБА_2 , однак вона на спадкове майно не претендує.

Відповідно до довідки №1045 виданої Старомізунським старостинським округом, на день смерті діда згідно Державного акту на право власності на земельні ділянки серія РІ №180380 зареєстрованого під № 270 від 13.11.2001 року йому належали земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд:

ділянка № НОМЕР_1 площею 0,1451;

ділянка № НОМЕР_2 площею 0,0565 га.

Згідно Державного акту на право власності на земельні ділянки серія РІ №180379 зареєстрованого під № 271 від 13.11.2002 року, її діду належали земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства:

ділянка № НОМЕР_3 площею 03684 га;

ділянка № НОМЕР_4 площею 0.0487 га.

Дані земельні ділянки її дід успадкував після смерті свого сина (її дядька) ОСОБА_5 .

З метою отримання у власність вказаних земельних ділянок, вона звернулась з відповідною заявою до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Депутат Оксани Зеновіївни.

Однак, нотаріусом було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, оскільки її дід за життя Державних актів на право власності на земельні ділянки не зареєстрував.

Відтак, маючи на меті оформити належним чином спадщину нею було виготовлено технічну документацію на спадкові земельні ділянки. Однак виготовляючи технічну документацію при проведенні обмірів земельних ділянок виявилось, що площа земельних ділянок дещо змінилась, а саме, у свідоцтві про право на спадщину за законом вказано, що спадкове майно на яке видано свідоцтво, складається з права на:

- земельну ділянку площею 0,2016 га переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) без права на зміну цільового призначення, що розташована на території с. Новий Мізунь Долинського району Івано- Франківської області, та належала покійному ОСОБА_5 на підставі Державного акту на праві приватної власності на землю серія РІ №180380 виданого Старомізунською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області 13.11.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 270, про що свідчить план меж земельної ділянки, на земельну ділянку площею 0,1451га та 0,0565 га та кадастрові плани та тіж самі земельні ділянки;

- права на земельні ділянки площею 0, 4171 га передані для ведення особистого селянського господарства без права на зміну цільового призначення, що розташовані на території с. Новий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області, та належали покійному ОСОБА_5 на підставі Державного акту на праві приватної власності на землю серія РІ № 180379 виданого Старомізунською сільською радою Долинського району Івано-Франківськоої області 13.11.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 271 про, що свідчить план меж земельної ділянки на земельну ділянку площею 0,3684 га та кадастровий план земельної ділянки площею 0,3684 га.

Після виготовлення нею технічною документації на земельні ділянки вона отримала витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки ,в яких вказано, що земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери:

для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд площею 0,1451 га кадастровий номер :01:001:1072 та земельну ділянку площею 0,0556 га кадастровий номер :01:001:1073;

для ведення особистого селянського господарства площею 0,3684 га кадастровий номер :04:001:0197

Оскільки в позасудовому порядку вона не має можливості визнати право власності на спадкове майно а саме, на земельні ділянки, що знаходяться в с. Новий Мізунь Калуського (Долинсього) району Івано-Франківської області, то змушена звернутись до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельні ділянки.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому Законом порядку.

Представник позивачки ОСОБА_1 -адвокат Ільницький Я.І. ( довіреність а.с.41),в судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому Законом порядку. В Долинський районний суд поступила заява, згідно якої представник позивачки просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити (а.с.52).

Відповідачка ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому Законом порядку. В Долинський районний суд поступила заява, згідно якої відповідачка ОСОБА_2 просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, та не заперечує щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки, що належали її покійному батькові ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також хоче повідомити, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не зверталась та звертатись не буду (а.с.49-51).

Суд, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Ст.1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до вимог ст. 116, 131 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Згідно положення ч.1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно з ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до вимог ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті.

Ч.2 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до вимог ч.1ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Нормами ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належали:

земельна ділянка площею 0.2016 га, яка розташована на території с. Новий Мізунь, землю передано для будівництва і обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/, яка складається із ділянки № НОМЕР_1 площею 0,1451га та ділянки № НОМЕР_2 площею 0,0565га, право власності підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №180380 (а.с.21);

земельна ділянка площею 0.4171 га, яка розташована на території с. Новий Мізунь, землю передано для ведення особистого селянського господарства, яка складається із ділянки № НОМЕР_3 площею 0,3684га та ділянки № НОМЕР_4 площею 0,0487га, право власності підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №180379 (а.с.26).

Копія довідки №1045, виданої Вигодською селищною радою Долинського району Івано-Франківської області Старомізунський старостинський округ 07.06.2019 (а.с.18) свідчить про те, що згідно державного акту на право власності на земельні ділянки серія РІ №180380 зареєстрованого під №270 від 13.11.2002 року гр. ОСОБА_5 належать земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд: ділянка № НОМЕР_1 площею 0.1451 га ділянка № НОМЕР_2 площею 0.0565 га.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серія РІ №180379 зареєстрованого під №271 від 13.11.2002 року гр. ОСОБА_5 належать земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства: ділянка № НОМЕР_3 площею 0.3684 га ділянка № НОМЕР_4 площею 0.0487 га.

Копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 02 березня 2005 року підтверджує, що ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

Після його смерті відкрилася спадщина за законом.

Копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2006 року свідчить про те, що спадкоємцем майна гр. ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батько ОСОБА_6 .

Спадкове майно , на яке видано це свідоцтво, складається з:

права на земельну ділянку площею 0,2016 га переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) без права на зміну цільового призначення, що розташована на території с. Новий Мізунь Долинського р-ну Івано- Франківської обл., що належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія РІ №180380, виданого Старомізунською сільською радою Долинського р-ну Івано-Франківської обл. 13 листопада 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів па право приватної власності на землю за №270;

права на земельні ділянки площею 0.4171 га передані для ведення особистого селянського господарства без права на зміну цільового призначення, що розташовані не території села Новий Мізунь Долинського р-ну Івано-Франківської обл., та належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія РІ №180379 виданого Старомізунською сільською радою Долинського р-ну Івано-Франківської обл. 13.11.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів па право приватної власності на землю за №271 (а.с.19).

Копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 02.06.2007, підтверджує, що ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12).

Відповідно до копії заповіту, посвідченого 20.10.2003 секретарем Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області Р.Грушаник, зареєстрованого в реєстрі за №238, ОСОБА_6 , все своє майно, з чого б не складалося і де б не знаходилося, а також все те, що буде належати йому на праві особистої власності і на що він за законом буде мати право, заповів ОСОБА_1 (а.с.17).

Позивачка виготовила технічну документацію на спірні земельні ділянки і отримала витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, в яких вказано, що земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери:

для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд площею 0,1451 га кадастровий номер :01:001:1072 (копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-020 від 01.12.2020 а.с.29-31) та земельну ділянку площею 0,0565 га кадастровий номер :01:001:1073 (копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-020 від 01.12.2020 а.с.32-34);

для ведення особистого селянського господарства площею 0,3684 га кадастровий номер :04:001:0197 (копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-020 від 01.12.2020 а.с.35-37).

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 , звернулася до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Депутат О.З. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки в с.Новий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області площею 0,2016га та 0,4171 га, які належали спадкодавцю ОСОБА_6 .

Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 110/02-31 приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Депутат О.З., від 18.03.2019р., ОСОБА_1 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки в с.Новий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області площею 0,2016га та 0,4171га. Відмову мотивовано тим, що згідно п.п. 4.1.5 п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві. Такі документи спадкоємцем подані не були (а.с.20).

Зміст спірних правовідносин полягає у тому, що спірні земельні ділянки, після смерті ОСОБА_6 успадковані позивачкою ОСОБА_1 , у порядку спадкування за заповітом.

Однак, відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляють позивачку можливості оформити належне їй право на спадщину в нотаріальному порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачки, підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд приходить до висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на зазначені земельні ділянки в межах позовних вимог.

На підставі ст.ст. 392, 1217, 1223, 1225, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 116, 120, 125, 126, 131 ЗК України , керуючись статтями 206, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0.1451 га, кадастровий номер земельної :01:001:1072, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: с.Новий Мізунь Калуського району Івано-Франківської області, що належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0.0565 га, кадастровий номер земельної :01:001:1073, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: с.Новий Мізунь Калуського району Івано-Франківської області, що належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0.3684га, кадастровий номер земельної :04:001:0197, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: с.Новий Мізунь Калуського району Івано-Франківської області, що належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду .

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , жителька АДРЕСА_2 .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш