Справа № 544/1569/20
№ 2/544/123/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 січня 2021 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Сайко О.О.

за участі секретаря Костенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду по вул. Соборна, 41, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм" про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася у грудні 2020 року до суду з позовом до Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм" про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що вона у період з 01.09.2017 по 30.04.2020 знаходилась у трудових відносинах з ПОКП «ПОЛТАВАФАРМ». Під час її знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього булла нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 6431 грн. 30 квітня 2020 року, згідно наказу № 160-к від 27.04.2020 ОСОБА_1 була звільнена з підприємства за власним бажанням. Зазначає, що всупереч ст. 116 КЗпП, в день звільнення відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми при звільненні та не здійснив виплату належних коштів. Також у зв`язку із невиплатою позивачу заробітної плати вона зазнала моральних страждань, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 6431 грн та моральну шкоду, нанесену незаконними діяти відповідача, яку вона оцінює у 3000 грн.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача - ПОКП «ПОЛТАВАФАРМ» у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи у його відсутність від нього до суду не надійшло. Окрім цього, представник відповідача не скористався своїм правом та не надав відзив на позовну заяву.

Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Суд, розглянувши позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01 вересня 2017 року по 30 квітня 2020 рік працювала у Полтавському обласному комунальному підприємстві "Полтавафарм" на посаді фармацевта аптеки №86 с. Березова Рудка ЦРА №85 невідокремленого структурного підрозділу, звільнена з посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, згідно ст.38 КЗпП, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.3,16).

Відповідно до ст. 115 Кодексу законів про працю (далі КЗпП) України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

За приписами ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунки у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому до виплати від підприємства проводиться в день звільнення.

При звільненні з позивачем не був проведений розрахунок по виплаті належних їй від підприємства сум у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідкою ПОКП «Полтавафарм». Відповідно до довідки ПОКП «Полтавафарм» №01-708 від 09.10.2020, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 складає 6431 грн (а.с.4). Ця сума заборгованості визначена до сплати, після утримання з неї прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, тому підлягає стягненню на користь позивача у повному розмірі.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення на її користь заборгованості із заробітної плати у розмірі 6431 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Згідно із ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Захист порушеного права у сфері трудових правовідносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких зазнала особа у зв`язку із посяганням на її трудові права та інтереси.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Як встановлено із змісту позовної заяви, позивач заподіяння їй моральної шкоди обґрунтовує тим, що через неправомірні дії відповідача, які полягають у невиплаті належних грошових коштів при звільненні, вона відчувала моральні страждання, втратила нормальні життєві зв`язки, змушена економити на харчуванні та ліках, що негативно вплинуло на відносини у її родині. Завдана їй моральна шкода також обумовлюється моральним стражданням унаслідок порушення її законного права на заробітну плату, приниження честі, гідності, ігноруванням її прав. Моральну шкоду позивач оцінює в 3000 грн.

Однак, суд вважає розмір моральної шкоди значно завищеним, виходячи з характеру зазначеного правопорушення. Виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, в сумі 1000 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць слід допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 47, 115, 116, 237-1 КЗпП України, ст. 6-13, 259,263-265,352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм" про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні -задовольнити частково.

Стягти з Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм" (місцезнаходження: 38751, с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, ) на користь ОСОБА_1 (народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), заборгованість по заробітній платі у сумі 6431 (шість тисяч чотириста тридцять одну) грн, 1000 (одну тисячу) грн у відшкодування моральної шкоди, а всього стягти 7431 (сім тисяч чотириста тридцять одну) грн.

Рішення суду підлягає негайному виконанню в частині виплати заробітної плати за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повний текст рішення виготовлений 29.01.2021.

Головуюча - О.О. Сайко