Справа № 708/697/21
Номер провадження № 2/708/230/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Попельнюха А.О.,

за участю:

секретаря судових засідань - Циріль С.В.,

представника позивача - адвоката Семенова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності. В обґрунтування поданого позову зазначив, що 26.08.1995 між ним та відповідачем було укладено шлюб. 18.07.2001 між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_1 . Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою О.Г., зареєстровано в реєстрі за № 1766 та зареєстровано в бюро технічної інвентаризації за № 35 в реєстрі № 3, про що свідчить наявний на договорі реєстраційний напис. Вказана квартира придбана сторонами під час перебування в шлюбі, тому є спільною сумісною власністю і позивач має рівні права на володіння, користування і розпорядження щодо вищевказаної квартири. ОСОБА_1 зареєстрував своє місце проживання у цій квартирі 07.03.2021. Іншого житла у власності не має. Вважає, що факт зазначення в договорі покупцем тільки відповідача не може скасовувати наявність у позивача права спільної власності на спірну квартиру, яке виникло на підставі закону.

04.02.2021 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення суду, яке набрало законної сили 09.03.2021. Відповідач не перешкоджає доступу позивача до спірної квартири, він продовжує нею користуватися, також у ОСОБА_1 знаходиться оригінал договору купівлі-продажу від 18.07.2001.

Після розірвання шлюбу позивач звертався до відповідачки по справі з пропозицією щодо поділу спірної квартири або оформлення права власності на частки, або переоформлення квартири у власність їх спільних дітей, натомість остання такі пропозиції відхилила. За таких обставин ОСОБА_1 був упевнений, що його права як співвласника не порушуються, відповідач не зможе розпоряджатися квартирою без його дозволу, в будь-який момент він як співвласник квартири зможе передати належну йому частку квартири своїм дітям, тому не звертався до суду з приводу поділу спільного майна.

Згодом йому стало відомо, що відповідачка ОСОБА_2 після постановлення судового рішення про розірвання шлюбу між ними, але до набрання ним чинності, звернулась до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Кашицької О.Г. з метою внесення відомостей про квартиру до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Відомості про внесення відомостей про відповідача як єдиного власника квартири позивач отримав 03.07.2021. З отриманої інформаційної довідки позивач прийшов до переконання, що станом на день звернення до суду квартира за адресою: АДРЕСА_2 не є об`єктом права спільної сумісної власності та належить виключно ОСОБА_2 . Належне позивачеві право спільної сумісної власності не підтверджене у встановленому законом порядку, право володіти, користуватися та розпоряджатися належить виключно відповідачеві. Також зазначив, що на його переконання при зверненні до державного реєстратора відповідач зобов`язана була повідомити про наявність прав ОСОБА_1 на вказану квартиру як співвласника, оскільки зазначене майно придбано під час перебування сторін у шлюбі. У свою чергу державний реєстратор повинен був відмовити в реєстрації відповідача єдиним власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за умови отримання чи наявності у нього відомостей про перебування майна в спільній сумісній власності.

З урахуванням наведеного позивач вважає, що вчинення відповідачкою дій, спрямованих на реєстрацію себе як єдиного власника зазначеної квартири, підтверджує факт невизнання ОСОБА_2 права позивача здійснювати правомочності власника. У свою чергу така реєстрація забезпечує їй можливість самостійно, без відома та дозволу позивача ОСОБА_1 розпорядитися спільним майном. Вирішити спір позасудовим шляхом неможливо, що стало підставою для звернення до суду. Просить суд визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 254, номер запису про право власності в державному реєстрі речових прав 40890141 від 04.03.2021 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою від 19.07.2021 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

З метою підготовки справи до розгляду судом з використанням наявного доступу до Державного реєстру речових прав отримані інформація з Державного реєстру щодо спірного об`єкта нерухомості та копії реєстраційної справи № 254.

Під час підготовчого провадження представник позивача - адвокат Семенов О.М. позовні вимоги уточнив, про що подав відповідну заяву, та просив суд визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку виникло на підставі Договору купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1766, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 254, номер запису про право власності в державному реєстрі речових прав 40890141 від 04.03.2021 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З метою додаткового обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача під час підготовчого провадження подав суду додаткові докази, а саме рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 07.10.2021, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Також під час підготовчого провадження ухвалою суду від 07.09.2021 строк на проведення підготовчого провадження продовжено на 30 днів, витребувана у приватного нотаріуса Чигиринського районного нотаріального округу Кашицької О.Г. завірена копія нотаріальної справи по укладенню договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 18.07.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 1766, та витребувана у Чигиринського виробничого відділку КП ЧООБТІ інвентаризаційна справа на спірну квартиру для огляду в судовому засіданні.

Ухвалою від 13.10.2021 підготовче провадження закрито справа призначена до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача - адвокат Семенов О.М. в судовому засіданні позов з урахуванням уточнень до нього підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Додатково пояснив, що сторони під час перебування у шлюбі придбали спірну квартиру, яку вже після розірвання шлюбу відповідачка зареєструвала на себе одноосібно та не повідомила про належність зазначеного майна до спільного сумісного майна подружжя, таким чином стала одноосібним її власником. Спір між сторонами наявний та його вирішення позасудовим шляхом неможливе, оскільки позивач має намір підтвердити належність йому майна на праві спільної сумісної власності. Наявність у державному реєстрі відмітки про належність майна відповідачеві дає їй можливість одноосібно укладати правочини щодо цього майна.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, суду надала письмовий відзив на позову заяву, у якому просила суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. В обґрунтування поданого відзиву зазначила, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності в силу закону, потреби визнавати квартиру спільною сумісною власністю немає, оскільки вона вже має статус спільної сумісної власності. Також відповідачка підтвердила факт придбання квартири під час перебування у зареєстрованому шлюбу з позивачем, факт її придбання під час перебування у шлюбі зафіксовано нотаріальним договором купівлі-продажу від 18.07.2001, посвідченим приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою О.Г. Позивач серед іншого позовні вимоги обґрунтовує тим, що він зареєстрований у вказаній квартирі, відповідач жодним чином не чинить йому перешкоди у користуванні квартирою. Обраний позивачем спосіб захисту не відповідає приписам чинного законодавства України, оскільки він не просить визнати за ним будь-якого права на квартиру, просить лише визнати її об`єктом права спільної сумісної власності. Твердження позивача про намір відповідачки ОСОБА_2 провести реєстрацію з метою набуття можливості самостійно розпоряджатися цим майном не відповідає фактичним обставинам справи. В обґрунтування наведеного зазначила, що відомості про належність майна взагалі не були внесені до реєстру речових прав, оскільки на момент набуття права власності таких реєстрів не існувало, тому з метою приведення у відповідність документів на квартиру та внесення відомостей до реєстру була проведена вказана реєстрація. Розірвання шлюбу між сторонами правовий режим майна не змінює, права розпоряджатися спільним сумісним майном одноособово ОСОБА_2 не має.

Представник відповідача - адвокат Чакалов А.К. під час участі у підготовчому провадженні проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що між сторонами спору немає, позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки спірне майно вже є спільним сумісним майном подружжя в силу закону. Крім того пояснив, що відповідач не заперечує провести поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом укладення відповідного нотаріального договору. В такому випадку позивач ОСОБА_1 зможе набути право на Ѕ частку спільного сумісного майна подружжя. В подальшому представник відповідача - адвокат Чакалов А.К. участі у засіданнях не приймав, на адресу суду направив заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутність відповідача та його представника. Позовні вимоги не визнав та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Спірні правовідносини виникли у 2001 році, тому до них підлягають застосуванню норми чинного на час їх виникнення законодавства, зокрема норми Цивільного кодексу Української РСР, Кодексу про шлюб та сім`ю України, Закону України «Про власність».

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КпШС України (в редакції від 20.06.1969) шлюб укладається в державних органах запису актів громадянського стану.

На підставі ч. 1 ст. 13 КпШС України (в редакції від 20.06.1969) реєстрація шлюбу встановлюється як в інтересах державних і громадських, так і з метою охорони особистих і майнових прав та інтересів подружжя і дітей.

Права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах запису актів громадянського стану (ч. 2 ст. 13 КпШС України в редакції від 20.06.1969).

Згідно до ч. 3 ст. 13 КпШС України (в редакції від 20.06.1969) час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах запису актів громадянського стану.

Зі змісту ч.ч. 1, 2 статті 22 КпШС України (в редакції від 09.02.2000) вбачається, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Аналогічна норма була закріплена також у Законі України «Про власність» (в редакції від 11.04.1995), відповідно до якої встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України.

На підставі частини 1 статті 23 КпШС України (в редакції від 09.02.2000) майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою.

При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов`язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі (ч. 2 ст. 23 КпШС України в редакції від 09.02.2000).

Судом встановлено та визнано учасниками, що 26.08.1995 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано Рацівською сільською Радою народних депутатів Чигиринського району Черкаської області, актовий запис № 17. Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 04.02.2021 (справа № 708/59/21, провадження № 2/708/73/21) шлюб між сторонами розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 09.03.2021.

З урахуванням наведеного, все майно, яке придбано сторонами під час перебування у шлюбі, належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі закону. При цьому суд звертає увагу, що чинна на момент виникнення спірних правовідносин норма закону не передбачала необхідності отримання письмової згоди другого з подружжя на придбання майна одним із подружжя, законодавством була визначена лише вимога отримання письмової згоди другого з подружжя для укладення угод по відчуженню майна подружжя на підставі угод, які потребують обов`язкового нотаріального засвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК Української РСР (в редакції від 30.10.1999) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

У свою чергу частиною 1 статті 42 ЦК Української РСР (в редакції від 30.10.1999) регламентовано форму угоди, відповідно до якої угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

До договорів купівлі-продажу житла частиною 1 статті 227 ЦК Української РСР була визначена обов`язкова письмова форма із нотаріальним посвідченням.

Частина 1 стаття 86 ЦК Української РСР (в редакції від 30.10.1999) передбачала, що право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Також чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавства розрізняло спільну власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Судом встановлено, що 18.07.2001 приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою О.Г. був посвідчений договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_3 , яка діяла від себе та від імені своїх неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (Продавці) та ОСОБА_2 (Покупець). Відомості про посвідчення вказаного договору зареєстровані в реєстрі за № 1766 (а.с. 5-6).

Відповідно до п. 1 Договору від 18.07.2001 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, продали, а ОСОБА_2 купила належну продавцям на праві особистої приватної власності трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Тобто під час посвідчення вказаного правочину нотаріусом була допущена описка в частині місця розташування об`єкта нерухомого майна, а саме не зазначено вулицю, на якій розташована придбана ОСОБА_2 квартира. Оригінал зазначеного договору знаходиться у позивача по справі ОСОБА_1 .

На виконання ухвали суду від 07.09.2021 приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Кашицька О.Г. надала суду наявну у нотаріуса копію договору купівлі-продажу від 18.07.2001 (зареєстрованого в реєстрі за № 1766), під час дослідження якої було встановлено, що відомості про місце розташування предмета договору також мають описку, зокрема відсутня вулиця, на якій розташована придбана квартира (п. 1 Договору). Відомості про внесення виправлень до вказаного договору не відображені (а.с. 102).

Реєстрацію права власності на момент виникнення спірних правовідносин проводило бюро технічної інвентаризації на підставі Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.98 N 121.

Чинна на момент посвідчення договору купівлі-продажу квартири від 18.07.2001 редакція Інструкції визначала, що державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності (п.1.6.) та провадиться на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна (п. 1.7.).

Пунктом 2.1. Інструкції був визначений порядок здійснення реєстрації права власності, відповідно до якого реєстрація провадиться на підставі правовстановлювальних документів у такому порядку, зокрема після подання заявником до бюро технічної інвентаризації двох примірників правовстановлювального документа (оригінала та копії) відповідальний працівник бюро технічної інвентаризації вивчає законність та повноту документів і на підставі їх робить відповідний запис у реєстрову книгу.

Під час дослідження інвентаризаційної справи № 212 на квартиру АДРЕСА_1 судом було встановлено, що ОСОБА_2 для реєстрації права власності на придбане нерухоме майно подала до Чигиринського відділку КП ЧООБТІ засвідчену фотокопію договору купівлі-продажу від 18.07.2001, яка була засвідчена приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою О.Г. у день посвідчення правочину, зареєстровано в реєстрі за № 1767. Відомості про місце розташування предмету договору мають аналогічну описку, оскільки відсутні відомості про вулицю, на якій розташована придбана квартира. Надана відповідачкою засвідчена фотокопія договору приєднана до інвентаризаційної справи (а.с. 216-217).

У зв`язку зі зміною процедури реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяження з 01.01.2013 запроваджена нова процедура реєстрації права власності на нерухоме майно, що обумовлено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон № 1952-IV) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

До основних засад державнеої реєстрації серед іншого включено внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом (п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону № 1952-IV).

Функції державного реєстратора може виконувати нотаріус, який встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. (п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону № 1952-IV).

Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127, для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 04.03.2021 до приватного нотаріуса Чигиринського районного нотаріального округу Кашицької О.Г. звернулась ОСОБА_2 із заявою про реєстрацію належного їй права власності на нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . За наслідками розгляду вказаної заяви приватний нотаріус Кашицька О.Г., як державний реєстратор, прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 56983428 від 09.03.2021, відповідно до якого вирішила провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за суб`єктом: ОСОБА_2 , з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна (а.с. 53-64).

Натомість під час дослідження документів, які були підставою для прийняття такого рішення та проведення реєстраційної дії, судом встановлено, що реєстрація права власності проведена з істотним порушенням вимог чинного законодавства.

Зокрема на підтвердження належності майна ОСОБА_2 до реєстраційної справи нотаріусом приєднана сканована копія договору купівлі-продажу квартири від 18.07.2001, в якій у п. 1 нотаріусом внесені власноручно виправлення, що квартира розташована по АДРЕСА_4 . Також сканована копія договору містить засвідчувальний напис приватного нотаріуса Кашицької О.Г., що дописаному «по АДРЕСА_4 » вірити, дата внесення таких змін відсутня. Фотокопія цього договору засвідчена приватним нотаріусом Кашицькою О.Г. 18.07.2001, зареєстровано в реєстрі за № 1767 (а.с. 63-64).

За наслідком аналізу досліджених екземплярів договору купівлі-продажу від 18.07.2001 та його копій суд прийшов до переконання, що екземпляр документу, в який нотаріусом внесені виправлення та на підставі якого в подальшому проведено реєстрацію права власності, є ксерокопією з наявної у матеріалах інвентаризаційної справи фотокопії договору від 18.07.2001 (зареєстровано в реєстрі за № 1767). Вказане твердження підтверджено зовнішнім виглядом такої ксерокопії, оскільки на її лівій стороні наявні залишки попереднього документа, підшитого до реєстраційної справи - відомості про технічні характеристики квартири, у правому верхньому куті мається відмітка - фотокопія, збігається реєстраційний номер (№ 1767). Також з наданої ксерокопії були видалені службові відмітки Чигиринського відділку КП ЧООБТІ про реєстрацію права власності у 2001 році. Вказані висновки суду також обґрунтовані тим, що виготовлена судом копія з договору, наявного у матеріалах інвентаризаційної справи, на лівій стороні має тотожні відмітки попереднього аркуша інвентаризаційної справи (а.с. 63, 216).

Тобто приватний нотаріус Кашицька О.Г. внесла виправлення у ксерокопію договору від 18.07.2001, яка виготовлена із засвідченої фотокопії, без внесення змін до оригіналу договору, що не передбачено ні Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ні Правилами ведення нотаріального діловодства.

Аналізуючи хронологію подій суд приходить до переконання, що вказані виправлення до ксерокопії нотаріусом були внесені безпосередньо перед проведенням державної реєстрації речових прав на спірну квартиру, тобто 04.03.2021.

Відповідно до п. 6.13. Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.12.2010 № 3253/5 (в редакції від 24.02.2021) у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів.

Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні.

При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене.

Також, під час проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 приватним нотаріусом порушені вимоги до такої реєстраційної дії, оскільки право власності зареєстровано на підставі ксерокопії документа, не було перевірено факт належності майна заявниці, оскільки довідка - характеристика БТІ у реєстраційній справі відсутня.

З урахуванням наведеного суд приходить до переконання, що вказана реєстраційна дія не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки проведена з істотними порушенням, без отримання та перевірки оригіналу правовстановлюючого документа, із внесенням виправлення до ксерокопії, без перевірки факту належності майна заявнику на момент подання відповідної заяви. Відповідно така реєстраційна дія не може бути оцінена судом як підтвердження належності майна без підтвердження вказаного факту іншими належними та допустимим доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У свою чергу наявні у матеріалах справи докази виключають можливість суду визнати доведеним та встановленим факт придбання сторонами квартири, яка розташована саме за вказаною позивачем адресою, оскільки в оригіналі договору та його копіях, які зберігаються в бюро технічної інвентаризації та архіві приватного нотаріуса, відсутні повні відомості про місце розташування предмета договору у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати предмет договору. Також, на підтвердження факту належності майна ОСОБА_2 станом на 01.01.2013 ні нотаріусу, як державному реєстратору, ні суду під час розгляду справи не була надана довідка - характеристика БТІ. Визнання позову відповідачем в цій частині не може бути визнано належним підтвердженням набуття права власності та належності спірного майна сторонам, оскільки за наведених обставин не виключається можлива наявність спору із продавцями квартири - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та іншими особами, які можуть бути власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того суд враховує, що можливе задоволення позовних вимог з деталізацією всіх зазначених представником позивача у прохальній частині позову характеристик спірного об`єкта нерухомості (зокрема реєстраційного номеру об`єкта нерухомості, номеру запису про право власності) буде мати наслідком легалізацію проведеної приватним нотаріусом незаконної реєстраційної дії, що не відповідає меті цивільного судочинства.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 22, 23 КпШС України, ст. ст. 41, 42, 86, 227 ЦК Української РСР, Законом України «Про власність», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 4, 5, 10, 12, 76-84, 89, 141, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власностівідмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники та їх адреси:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстр.: АДРЕСА_1 , прож.: АДРЕСА_5 );

Представник позивача - адвокат Семенов Олександр Миколайович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 223, видане Черкаською ОКДКА 05.12.2005, адреса робочого місця адвоката: Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Чигирин, вул. Князя Дмитра Вишневецького, буд. 17);

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстр.: АДРЕСА_1 , прож.: АДРЕСА_6 );

Представник позивача - адвокат Чакалов Адоніс Костянтинович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 000622, видане Радою адвокатів Черкаської області 02.12.2015, адреса робочого місця адвоката: Черкаська обл., м. Черкаси, бул. Шевченка, буд. 266, оф. 318).

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені судом 18.11.2021, повне рішення складено 26.11.2021.

Суддя А.О. Попельнюх