Ухвала

29 січня 2021 року

м. Київ

справа № 645/3479/18

провадження № 61-769ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2019 року

та постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року

у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Харківська міська рада звернулась до суду з позовом

до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати в сумі 80 028, 49 грн.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року, позов Харківської міської ради задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради 80 028, 49 грн як безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за період

з 01 червня 2015 року по 31 травня 2018 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору.

13 січня 2021 року до Верховного Суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року

і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову Харківської міської ради.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова

від 11 лютого 2019 року та постанови Харківського апеляційного суду

від 11 грудня 2020 року, посилаючись на те, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції отримано представником 23 грудня 2020 року.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 ЦПК України підлягає поновленню.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексуУкраїни провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі,

що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 80 028, 49 грн, тобто суму, яка станом

2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270, 00 грн х 100 = 227 000, 00 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Наведені заявником в касаційній скарзі доводи, які значною мірою зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанції (зокрема, щодо розміру земельної ділянки, якою користувався відповідач як власник нежитлової будівлі, та розміру плати за землю), зробленими

за результатами оцінки доказів, та необхідності переоцінки доказів,

що згідно статті 400 ЦПК України не належить до компетенції суду касаційної інстанції, не підтверджують виключних обставин, які могли б свідчити про наявність підстав для відкриття касаційного провадження

у малозначній справі.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова

від 11 лютого 2019 року та постанови Харківського апеляційного суду

від 11 грудня 2020 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова

від 11 лютого 2019 року та постанови Харківського апеляційного суду

від 11 грудня 2020 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня

2020 року у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович