Провадження № 2/522/3802/21
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

за участі секретарі судового засідання Тофан Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . Встановити порядок виконання рішення суду, зазначивши в резолютивній частині, що вказане рішення суду є підставою для зняття відповідачів з реєстрації.

Мотивує вимоги тим, що Позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . 14 лютого 2005 року у вказаній квартирі було зареєстровано місце проживання сина позивача ОСОБА_4 . 22 вересня 2018 року ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_5 .. 01 червня 2019 року між позивачем та ОСОБА_4 був укладений договір позички (безоплатного користування) квартири АДРЕСА_1 строком на один рік до 01 листопада 2020 року. Відповідно до пункту 11 Договору, користувач має право зареєструвати місце проживання членів своєї сім`ї у квартирі, яка є предметом цього договору. Так, 26.06.2019 року також було зареєстровано місце проживання дружини ОСОБА_4 16 липня 2019 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 змінили прізвище на « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_8 » відповідно. 01 жовтня 2019 року сторони розірвали договір позички квартири та відповідачі переїхали проживати до іншої квартири, а саме за адресою: АДРЕСА_2 тим самим втративши право користування квартирою АДРЕСА_1 . Проте наразі згідно з виписки з домової книги про склад сім`ї та прописки, виданої 15 січня 2020 року, у квартирі АДРЕСА_1 відповідачі досі зареєстровані та не знялись з обліку. У зв`язку з тим, що відповідачі більше року не проживають за місцем реєстрації реєстрація місця проживання у цьому житловому приміщенні підлягає припиненню.

Ухвалою суду від 09 грудня 2020 року по справі відкрито провадження, встановлений спрощений порядок розгляду справи.

17 червня 2021 року від ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності. Зазначив, що не проживає за вказаною адресою більше 2 років, а відтак позовні вимоги визнає та просить задовольнити.

20 липня 2021 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі.

Учасники справи 23 листопада 2021 року в судове засідання не з`явились, про день місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 22.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Плигіною Ж.О. за № 6824.

Як вбачається з довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області та довідки № В1-155053-ф/л від 26.09.2019 року виданої Департаментом надання адміністративних послуг, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, з довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області та довідки № К4-211413-ф/л від 10.12.2019 року виданої Департаментом надання адміністративних послуг, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору позички (безоплатного користування) від 01 червня 2019 року укладеного між ОСОБА_1 (позичкодавець) та ОСОБА_4 (користувач).

Пунктом 1 зазначеного договору передбачено, що Позичкодавець безоплатно передав Користувачу, а Користувач прийняв від Позичкодавця квартиру АДРЕСА_1 для користування протягом строку встановленого даним договором, з метою проживання Користувача та його дружини ОСОБА_7 .

Пунктом 8 зазначеного договору передбачено, що даний договір укладається Сторонами на 1 рік. У разі, якщо по закінченню строку дії цього договору, сторони не підписали акт-приймання передачі, він продовжує свою дію на наступний рік.

Пунктом 11 зазначеного договору передбачено, що Користувач має право зареєструвати місце проживання членів своєї сім`ї у квартирі, яка є предметом цього договору. По закінченні строку дії цього договору Користувач та члени його сім`ї втрачають право користування квартирою та підлягають зняттю з реєстрації місця проживання у даній квартирі.

Також, в матеріалах справи є Свідоцтво про зміну імені від 16 липня 2019 року, серія НОМЕР_1 з якого вбачається, що ОСОБА_4 16 липня 2019 року змінив прізвище на « ОСОБА_6 » та Свідоцтво про зміну імені від 24 вересня 2019 року, серія НОМЕР_2 з якого вбачається, що ОСОБА_7 24 вересня 2019 року змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

01 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено акт приймання передачі квартири на виконання пункту 8 Договору позички від 01 червня 2019 року.

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили право користування квартирою та підлягають зняттю з реєстрації місця проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте відповідачі, станом на день подачі позову (02 грудня 2020 року) зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи.

Отже, встановлені обставини свідчать, що на даний час, реєстрація відповідачів за вказаною адресою перешкоджає позивачу повністю реалізувати своє право власності на свою квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю.

Згідно із ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.

Положення статті 317 Цивільного кодексу України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Частиною другої статті 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги та зазначив, що не проживає разом з дружиною ( ОСОБА_3 ) у квартирі більше двох років.

Суд встановив, що реєстрація відповідачів в квартирі, яка є приватною власністю позивача, створює перешкоди у користуванні останньої своїм майном, що є прямим порушенням статті 319 Цивільного кодексу України.

Таким чином, оскільки реєстрація відповідачів в квартирі позивача, створює для останньої перешкоди у користуванні своєю власністю, а відповідачі не проживають у спірній квартирі більше одного року, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають бути визнаними такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 29, 316, 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Після набрання законної сили, судове рішення є підставою зняття осіб з реєстрації місця проживання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано та складено 26 листопада 2021 року.

Суддя Л. М. Чернявська