Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Бурдун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

У С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду із заявою, у якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким заборонити ОСОБА_2 : наближатися на відстань 1000 метрів до місця проживання (перебування) навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; розшукувати особисто або через третіх осіб ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває в місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В обґрунтування заяви посилається на те, що перебувала з заінтересованою особою у шлюбі, мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після припинення спільного проживання дитина залишилась проживати із матір`ю. Не зважаючи на припинення відносин колишній чоловік вчиняє дії психологічного характеру шляхом систематичного написання смс-повідомлень, телефонних дзвінків, особистого спілкування, постійно пише на роботу заявниці, їй особисто та її друзям, повідомлення, які носять образливий характер щодо заявниці та її професійної діяльності.

З приводу вказаних обставин заявниця зверталася до правоохоронних органів, однак жодного разу кривдник не був притягнути до відповідальності. Відтак, просить заяву задовольнити.

У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву з підстав викладених у ній та просить таку задовольнити.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи заперечив проти заяви та аргументів викладених у заяві. Просив у ній відмовити. Додатково пояснив, що оскільки проживає окремо, вчиняє усі дії лише з метою участь у вихованні дитини, адже заявник жодним чином не сприяє у цьому в добровільному порядку. Між сторонами існує спір щодо участі батька у вихованні дитини, який перебуває на розгляді у суді.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб 07.02.2015, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що було видано свідоцтво НОМЕР_1 .

Від шлюбних відносин у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про народження.

Після припинення шлюбних відносин учасники справи проживають окремо, разом із матір`ю проживає дитина, що учасниками справи не заперечується, а тому такі обставини суд приймає до уваги.

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо свого чоловіка, з наступних підстав.

Заявник зверталася до правоохоронних органів у зв`язку із вчиненням відносно неї із сторони колишнього чоловіка протиправних дій, які полягали у погрозах її життю та життю її родичів невідомим чоловіком від імені ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 3502 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що ОСОБА_2 вчиняє щодо неї психічне насильство (систематичне написання електронних повідомлень на адресу роботодавців та їй особисто за допомогою смс та за допомогою соціальних мереж).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону вказується, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається суд зазначає, що заявниця зверталась до правоохоронних органів із заявою щодо вчинення відносно неї протиправних дій заінтересованою особою.

Разом з тим, будь-яких відповідей від правоохоронних органів із заявлених питань заявницею не подано до суду.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що написана заява щодо вчинення неправомірних дій із сторони заінтересованої особи відносно заявника не є доказом вчинення кримінальних правопорушень, саме відносно заявниці, адже особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже вказані докази, подані заявником як вчинення домашнього насильства, суд оцінює критично.

Посилання заявника на обставини звернення до суду про видачу обмежувального припису у зв`язку із заподіянням шкоди її діловій репутації суду оцінює критично, адже обраний спосіб захисту шляхом видачі обмежувального припису не є належним способом захистом свого порушеного права.

Разом із тим, у судовому засіданні суд установив, що конфлікт між учасниками справи виник у зв`язку із не вирішенням у добровільному порядку питання сімейного характеру, а саме щодо визначення участі батька у вихованні сина.

З аналізу наданих сторонами доказів та наявних матеріалів справи, суд прийшов переконання, що заявницею не доведено вчинення відносно неї домашнього насильства, саме ОСОБА_2 .

Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису, які наведені заявницею у заяві про видачу обмежувального припису, однак не доведених у відповідності до ст. 76-79 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи, що суду не надано належних, достатніх та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявника, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а відтак суд прийшов до висновку про відсутність підстав для видачі обмежувального припису.

У відповідності до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 10, 76-80, 263-265, 273, 293, 294, 350-5, 350-6, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису залишити без задоволення.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

- заявник - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- заінтересована особа - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Д. В. Петров