Справа № 758/748/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

В січні 2020 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача АТ «ПУМБ», в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 18805, вчинений 23.08.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, посилаючись на те, що на підставі виконавчого документу, а саме: виконавчого напису № 18805, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною 23.08.2019 року здійснюється стягнення з позивача у примусовому виконавчому провадженні, з яким позивач не ознайомлена. Просила визнати вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, з огляду на відсутність безспірності вимог стягувача та відсутності належного підтвердження направлення та отримання письмової вимоги боржнику. Зазначила, що напис вчинено у відсутність документів, що підтверджують безспірність вимог та з пропущеним строком звернення для вчинення такого напису.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 27.01.2020 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі.

Ухвалою суду від 27.01.2020 року заяву про забезпечення вищевказаного позову було задоволено та зупинено стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), що проводиться Приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною (02002, м. Київ, вул.. Окіпної Лариси, буд. 4, корп. А, оф. 35) на підставі виконавчого напису від 23 серпня 2019 року, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Степанівною та зареєстрований в реєстрі за № 18805 у виконавчому провадженні..

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не з`явилась, через канцелярію суду засобами поштового зв`язку позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача, повідомлений про дату та час судового засідання належним чином, повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Третя особа-1 - ПН КМНО Хара Н.С. - в судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Третя особа-2 - приватний виконавець Клітченко О.А. - в судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв/заперечень/клопотань не подала.

Виходячи з наведеного, суд розглядає справу за відсутності учасників справи.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивачем в позові зазначено про те, що між позивачем та Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» було укладено кредитний договір № 14556074. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 18805 від 23.08.2019 року у зв`язку із боргом за кредитним договором, укладеним між позивачем та Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк». 24.09.2019 року, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А., на підставі виконавчого напису, було відкрито виконавче провадження.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження, в межах якого, як зазначено позивачем, виконується оспорюваний нею виконавчий напис нотаріуса, - боржником є ОСОБА_1 , а документом на підставі якого здійснюється стягнення є виконавчий напис № 18805 виданий 23.08.2019 р.

При цьому, сам вищевказаний виконавчий напис до матеріалів справи не доданий.

В доводах свого позову, позивач зазначає про відсутність належних документів для вчинення виконавчого напису, тоді як такий напис, з якого б можна зробити подібний висновок - відсутній.

При цьому, судом не встановлено ані перепон для ознайомлення позивачем як боржником, з таким виконавчим написом в порядку ознайомлення з виконавчим провадженням, номер якого навіть не читаємий згідно доданої копії, ані звернення до ПН КМНО Хари Н.С., як про це зазначає позивач у позові, про надання документів.

Відповідно до ч. 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положення ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачають, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Крім того, ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, оцінюючи надані учасниками справи письмові докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з такого.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 18805 від 23.08.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості розмірі 20 478,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог сторона позивача, зокрема, зазначає про те, що приватний нотаріус, не перевіривши належним чином безспірність заборгованості, вчинив виконавчий напис із порушенням вимог закону, порушивши його права.

Перевіряючи доведеність позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити про те, що за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 87 та ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Аналогічне визначено підпунктом 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (надалі - Порядок), згідно якого нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Звертаючись до суду з вищевказаним позовом позивач вважає, що нотаріус не мав права вчиняти спірний виконавчий напис, оскільки не мав в розпорядженні документів необхідних для цього, та мало місце пропуск строку для такого звернення банком, тому такий виконавчий напис, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Так, суд звертає увагу на те, що позивач, звертаючись до суду з даною позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в тому числі і з підстав його вчинення у відсутності обов`язкових документів, передбачених законом, не надав суду жодних доказів на підтвердження викладених в позові обставин (до позову відносно спірного напису долучена лише копія постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження).

Водночас, позов містить посилання про витребування доказів, але відповідно до ст.ст.84 ч.1, 182 ч.2 ЦПК України для розгляду судом даного питання позивач мав подати окремий процесуальний документ - клопотання, та, згідно ст.84 ч.1 ЦПК України, докази на підтвердження наявних складнощів у сторони позивача в отриманні таких доказів.

Слід зазначити про те, що згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини 7 наведеної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно із частиною другою статті 13 ЦПК України це не є обов`язком суду.

Сторона позивача не надала суду достатніх доказів на обґрунтування позовних вимог, обмежившись лише твердженнями в позові про незаконність оспорюваного виконавчого напису, та долучивши до позову: копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.09.2019 року.

З огляду на відсутність мотивованих клопотань із подачею доказів про неможливість самостійно отримати доказів, про витребування документів, на підставі яких, зокрема, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, суд об`єктивно був позбавлений можливості перевірити, викладені в позовній заяві доводи та обґрунтування.

При цьому, суд зазначає про те, що відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Позивач стверджує, що заборгованість перед банком є спірною, однак, доказів наведеним твердженням, зокрема, відповідних звернень позивача до банку чи приватного нотаріуса Хари Н.С. матеріали справи не містять, як і не містять звернень позивача до банку та/або приватного нотаріуса після отримання інформації про відкрите виконавче провадження.

Окремо слід зазначити про те, що твердження позивача щодо відсутності всіх необхідних документів для вчинення відповідного виконавчого напису нотаріуса є недоведеними, як і не доведено відсутність у позивача будь-якого реального боргу та/або наявність меншого боргу перед відповідачем, ніж зазначено у виконавчому написі, неправильність визначення кредитором суми заборгованості та іншої відповідальності боржника, щодо стягнення якої вчинений виконавчий напис.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд дійшов висновку, що стороною позивача не доведено обґрунтованість позовних вимог, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити, оскільки вимоги позивача є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то сплачений позивачем при подачі позову судовий збір не підлягає до стягнення.

На підставі викладеного, ст.ст.15,16 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76 - 80, 81, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити в повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 );

Відповідач - Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, код за );

Третя особа 1 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна ( АДРЕСА_3 ).

Третя особа 2 - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна (02002, м.Київ, вул. Окіпної Раїси, 4-А, оф. 35-А).

Суддя Н. М. Ларіонова