Справа № 703/4981/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Кочеткова І.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_3 2109 грн. 75 коп. понесених додаткових витрат на доньку ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_5 позов підтримала, просила його задовільнити та пояснила, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі по 2017 рік, від даного шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4 . З відповідача за рішенням суду було стягнуто аліменти на утримання доньки, окрім них ОСОБА_3 жодних коштів на утримання доньки не надає. Однак донька ОСОБА_4 відвідує художню самоокупну студію «Перспектива» та хореографічне відділення Смілянської дитячої школи мистецтв, окрім того дитина приймала участь у зйомках дитячого кіножурналу 2байки» та на це необхідні додаткові кошти, а відповідач ухиляється від їх сплати то змушена була звернутись до суду із даним позовом.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання черговий раз не з`явився, однак надав на адресу суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що позов не визнає. Заперечення проти позову обґрунтовує тим, що позивач без погодження із ним обрала гуртки для дитини, йому не зрозуміло чому саме ці гуртки, оскільки жодних доказів того, що у дитини є здібності у певних сферах до позовної заяви не додано. Він не заперечує того факту, що його донька ОСОБА_4 повинна відвідувати гуртки та розвиватись, однак за умови, що в неї є схильність та здібності у тих сферах діяльності, які обрала саме позивач, а не вони спільно. Окрім того вказав на те, що зйомки дитини у кіножурналах, на його думку, є ініціативою позивачки, а не як не бажанням самої доньки, тому він не повинен сплачувати за це кошти. Вказав на те, що позивач не надала жодного доказу, які б могли підтвердити позовні вимоги та той факт, що понесені нею витрати є саме додатковими витратами на доньку, які понесені в зв`язку з особливими обставинами.

Окрім то, суд зазначає, що в зв`язку з повторною неявкою відповідача, повідомленого належним чином про день, час та місце слухання справи та за наявності його відзиву на позовну заяву, суд не приймає до уваги клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням на лікарняному, оскільки така заява нічим не підтверджена та на думку суду є зловживанням відповідачем своїми процесуальними правами та спрямована на затягування розгляду справи.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

В даному випадку, чергова неявка відповідача в судове засідання та клопотання про відкладення розгляду справи без підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, суд вважає явним затягуванням розгляду справи, що є не припустимим та не сприяє меті цивільного судочинства.

Суд, врахуваши пояснення позивача, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2010 року по 14 грудня 2017 року, що підтверджується копією рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 703/3280/17 від 14 грудня 2017 року (а.с.11).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1 від 31 січня 2013 року (а.с.9).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 703/1225/19 від 05 червня 2019 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 змінено спосіб стягнення аліментів та стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі ? частини всих видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-13).

Судом також встановлено, що сторони проживають окремо. Донька ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю.

Вирішуючи вимогу про стягнення додаткових витрат, суд керується нормою ч. 1 ст. 185 СК України.

У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що «СК виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на інструменти, призначені для розвитку здібностей дитини, або документи, що підтверджують необхідність здійснення додаткових витрат на лікування дитини.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Позивач просить суд стягнути з відповідача витрати за оплату навчання доньки у художній самоокупній студії «Перспектива» за листопада 2019 року та грудень 2019 року в сумі 560 грн. та комісії 6 грн., витрати на придбання спеціального приладдя для заняття доньки у художній студії на суму 465 грн. 50 коп., витрати за навчання доньки на хореографічному відділенні Смілянської дитячої школи мистецтв за період з 01 січня 2019 року по грудень 2019 року в сумі 1620 грн. та 27 грн. комісії та за навчання на цьому ж відділенні за період з 01 вересня 2018 року по 31 грудня 2018 року в сумі 720 грн. та комісія в сумі 21 грн., 800 грн. за зйомки у кіножурналі «Байки».

На підтвердження понесення додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_4 , позивачка надала до суду довідку з дитячої школи мистецтв № 105 від 05 грудня 2019 року (а.с.14), товарний чек від 02 листопада 2019 року (а.с.15), чеки від 31 жовтня 2019 року (а.с.16), дублікат квитанції від 11 серпня 2019 року (а.с.17), дублікат квитанції від 12 травня 2019 року (а.с.18), дублікати квитанцій від 18 вересня 2018 року (а.с.19,20), дублікат квитанції від 16 листопада 2018 року (а.с.21), дублікат квитанції від 20 грудня 2018 року (а.с.22), дублікат квитанції від 21 січня 2019 року (а.с.23), дублікат квитанції від 15 лютого 2019 року (а.с.24), дублікат квитанції від 12 березня 2019 року (а.с.25), дублікат квитанції від 05 квітня 2019 року, дублікат квитанції від 19 травня 2019 року (а.с.27), дублікат квитанції від 19 вересня 2019 року (а.с.28), дублікат квитанції від 16 жовтня 2019 року (а.с.29), дублікат квитанції від 08 серпня 2019 року (а.с.30), дублікат квитанції від 05 грудня 2019 року (а.с.31), копію квитанції від 08 жовтня 2019 року (а.с.32).

Суд критично ставиться до поданих позивачем доказів, а саме дублікатів квитанцій та чеків, оскільки ці кошти, на думку суду, входить до складу витрат на утримання дітей та аліментних зобов`язань.

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що позивачем не додано належних та допустимих доказів існування особливих обставин, які викликані необхідністю здійснення додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_4 .

Суд приходить до висновку про те, що витрати, понесені позивачкою на утримання дитини, не є додатковими та необхідними витратами, що викликані особливими обставинами, передбаченими статтею 185 СК України, тому позовні вимоги є безпідставними.

Посилання позивачки на те, що додаткові витрати були понесені на розвиток здібностей доньки ОСОБА_4 , є безпідставними, оскільки відвідування художньої самоокупної студії, хореографічного відділення та зйомки у кіножурналі, не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батька на утримання дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду.

Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду № 205/4622/16-ц від 30 січня 2019 року.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього кодексу.

Позивачем не доведено обставин на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, тому позов до задоволення не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а позов до задоволення не підлягає.

Напідставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В позові ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого по АДРЕСА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 січня 2021 року.

Головуючий: В. О. Прилуцький