Справа № 466/7869/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

«01» лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Молінській С.В.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа без самостійних вимог Залізничний відділ ДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Залізничний відділ ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про стягнення безпідставно отриманих коштів,

у с т а н о в и в:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходилась цивільна справа №466/7869/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Залізничний відділ ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про стягнення безпідставно отриманих коштів.

30 грудня 2020 року Шевченківським районним судом м. Львова в даній справі було ухвалено рішення, яким у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з його безпідставністю.

Оглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що в справі слід винести додаткове рішення.

Згідно п.3 ч.1, ч.2, 3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

В судове засідання, яке було призначено на 01 лютого 2021 року о 13.00 год., учасники справи не з`явились, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому порядку.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Частина 4 статті 137 ЦПК України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.7 ст.135 ЦПК України у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення внесеної суми позивачу, а у випадку відмови у позові, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду - про відшкодування за її рахунок витрат відповідача повністю або частково, в порядку, передбаченому статтями 141, 142 цього Кодексу. Невикористана частина внесеної позивачем суми повертається позивачу не пізніше п`яти днів з дня вирішення питань, зазначених у цій частині, про що суд постановляє ухвалу.

Згідно з п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Витрати повинні перебувати у безпосередньому причинному зв`язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.

З матеріалів справи убачається, що відповідач ОСОБА_2 понесла витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Однак в резолютивній частині рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2020 року про вирішення судом такої вимоги нічого не зазначено.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію Договору про надання правової допомоги від 13 вересня 2018 року; додаткової угоди №2 від 10 листопада 2019 року до договору про надання правової допомоги від 13 вересня 2018 року; додатку №2 до Договору про надання правової допомоги від 13 вересня 2018 року - Акт приймання-передачі послуг від 31 березня 2020 року; розрахунку витрат на професійну правничу допомогу.

Сплата позивачем гонорару в розмірі 2000,00 грн. адвокату підтверджується оригіналом квитанції ПН97 від 30 березня 2020 року.

Керуючись ст. ст. 137, 247, 270 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Резолютивну частину рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 30 грудня 2020 року, після першого абзацу доповнити абзацом наступного змісту:

«Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень) витрат на правничу допомогу.»

Додаткове рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. І. Кавацюк