Справа № 2-395/11 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/811/179/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

21 січня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ніткевича А.В., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районногосуду м. Львовавід 16грудня 2020 року в справі за позовом військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу приміщення ангару та зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку, -

встановив:

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районногосуду м. Львовавід 16грудня 2020 року у задоволенні заяви від 16.12.2020 адвоката Пшевлоцький Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (в порядку забезпечення) у цивільній справі 2-395/11 за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 05.04.2017 року в справі за позовною заявою військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу приміщення ангару та зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_2 , подавши 12.01..2021 апеляційну скаргу.

Згідно норм процесуального закону, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції має відбуватись з дотриманням певних умов.

Стаття 353 ЦПК України встановлює вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову в зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, а клопотання задовольнити.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції відповідно до буквального змісту кожного з пунктів.

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте, такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Volovik v. Ukraine» (Воловік проти України) від 06 грудня 2007 року, § 53, 55).

Крім цього, Європейський суд з прав людини також зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення у справі «Shishkov v. Russia» (Шишков проти Росії), від 20 лютого 2014 року, § 110).

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Наведене дає підстави для висновку про те, що законом передбачено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку, при цьому, у разі оскарження ухвали суду першої інстанції, яка не передбачена переліком, для апеляційного суду також діє імперативна норма, яка передбачає повернення апеляційної скарги.

В свою чергу, у переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, відсутня ухвала про відмову в зупиненні стягнення на підставі виконавчого документа, відтак така не може бути предметом окремого оскарження в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч. 2 ст. 353 ЦПК України).

Окремо звертаю увагу на те, що статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Крім того, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено недопустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрали законної сили.

В свою чергу, згідно із п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, може застосовуватись судом, як захід забезпечення позову.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, застосовується судами як захід забезпечення позову виключно в межах розгялду справ щодо оскарження виконавчих написів нотаріусів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районногосуду м. Львовавід 16грудня 2020 року не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню скаржнику.

При цьому, якщо, на думку апелянта, відповідні процесуальні порушення допущені судом, унеможливлять захист прав та інтересів, такі можуть бути підставами оскарження рішення суду по суті спору.

За таких обставин відсутні підстави для вирішення питання відповідності апеляційної скарги вимогам цивільного процесуального закону та, зокрема, питання поновлення строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. ст. 356, 357 ЦПК України, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районногосуду м. Львовавід 16грудня 2020 року повернути скаржнику.

Роз`яснити апелянту, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Цивільну справу за позовом військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу приміщення ангару та зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку повернути до Шевченківськогорайонного суду м. Львова.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Суддя А.В. Ніткевич