Справа №333/7201/20
Провадження №2/333/1191/21
рішення

Іменем України

28 січня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Варнавської Л.О.

за участю секретаря судового засідання Христової Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє від себе та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , яка діє від себе та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , відповідно до якої просить суд, визнати відповідачів таким, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти відповідачів з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є відповідальним квартиронаймачем квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ордеру на житлове приміщення № 2945 від 09.06.1986р., виданим на підставі Рішення Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів № 200/10 від 30.05.1986р.

За зазначеним документом позивача, та членів її родини - ОСОБА_4 (чоловік), ОСОБА_5 (син) та ОСОБА_6 (донька) було вселено в зазначену квартиру, що складається з 3-х кімнат, загальною площею 67,17 кв.м.

Тривалий час донька позивача - ОСОБА_7 та її неповнолітній син - ОСОБА_3 (онук), не мешкають у зазначеній квартирі, оскільки після одруження вони переїхали до Російської Федерації, де зараз і мешкають у м. Жуковський, Московської області. Таким чином донька позивача та її онук більше двох років не мешкають за вказаною адресою, а постійно мешкають поза межами України в іншій державі.

Відповідачі не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі в утриманні житла участі не беруть, їх особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою вони не цікавляться, оскільки їм є де мешкати родиною в іншій державі.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням ані позивач, ані члени родини Відповідачам не чинили.

Факт реєстрації Відповідачів за зазначеною адресою порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості приватизувати зазначену квартиру та оформити субсидію.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 вважає що її донька - ОСОБА_7 та її неповнолітній син - ОСОБА_3 , втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 . Реєстрація Відповідачів за вказаною адресою створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядженням майном.

Ухвалою від 16.12.2020 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала викладене в позовній заяві, просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , яка діє від себе та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явилась, надала заяву відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи РА Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, у судове засідання не з`явився, до суду надана заява про розгляд справи без участі представника, просить ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавста

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ордеру на жиле приміщення № 2945 серії АБ-І виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської Ради народних депутатів від 090.6.1986 року, у квартиру АДРЕСА_1 , вселено родину із чотирьох осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.12)

Донька позивача ОСОБА_7 разом із сином ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно наданих документів, ОСОБА_2 надала нотаріально завірену заяву згідно якої просить зняти її з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, в матеріалах справи наявна копія нотаріально завіреної заяви ОСОБА_3 , 2003 р.н., який діє відповідно до згоди своєї матері ОСОБА_2 та зі згоди свого батька ОСОБА_8 та просить зняти його з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 16-18).

Сім`я ОСОБА_9 , а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 є громадянами Російської Федерації та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копіями паспортів (а.с.19-30)

Судом встановлено, що реєстраціє відповідачів порушує право ОСОБА_5 на вільне розпорядження і користування власним майном.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, в тому числі, рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Суд вважає, що позивач, як власник квартири має права вимагати усунення перешкод у користування та розпорядженні своїм майном шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, на думку суду факт реєстрації відповідачів за адресою квартири позивача, яка є її власністю, перешкоджає останній в повній мірі розпоряджатися та володіти своєю власністю, або може обмежити в його здійсненні, вимагає від неї додаткових матеріальних витрат по сплаті комунальних послуг, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі.

Отже, порушені права власника та перешкоди в користуванні власністю цілком можливо усунути шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Разом з тим, позовні вимоги про зняття відповідачі з реєстрації, не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, судове рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, на вимогу позивача, може бути підставою для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання у спірному приміщенні.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23 січня 2018р. у справі № 461/3031/14-ц (провадження № 61-805 св 17). А, відповідно до ст.13 ч.6 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 259, 263-265, 280, 282, 354 ЦПК, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє від себе та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

ВизнатиОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28 січня 2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська