РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року

м. Рівне

Справа № 563/198/21

Провадження № 22-ц/4815/1164/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Гордійчук С. О., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 03 червня 2021 року у складі судді Опришка П. З., ухвалене в м. Корець Рівненської області о 12 годині 33 хвилини, повний текст рішення складено 07 червня 2021 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що згідно рішення Корецького районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2015 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання їхньої спільної дитини, ОСОБА_3 в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач лише періодично сплачує вказану суму аліментів, якої катастрофічно не вистачає задля забезпечення належного розвитку дитини. Просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача і стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 03 червня 2021 року вказаний позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Корецького районного суду Рівненської області від 08 липня 2014 року у справі №563/849/15-ц з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , збільшивши їх у твердій грошовій сумі з 500,00 гривень до 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 908 гривні 00 копійок судового збору. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями ст. 192 СК України, яка передбачає можливість зміни судом розміру аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, та обґрунтоване тим, що встановлені судовим рішенням аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, які стягуються в примусовому порядку з позивача на користь відповідачки на утримання їхньої дочки, не задовольняють та не забезпечують основних життєвих потреб дитини, що порушує право дитини на належний розвиток.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на помилковість висновку суду про те, що збільшення розміру аліментів до 1 500,00 грн щомісячно є достатнім для задоволення потреб дитини. Додає, що така сума є катастрофічно малою для належного духовного розвитку та забезпечення найменших матеріальних благ дитини. Вказує, що дитина має постійно зростаючі потреби у харчуванні, медичному догляді, лікуванні, а така сума аліментів, яку визначив суд, цих потреб не закриває, що, в свою чергу, негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання. Стверджує, що відповідач цілком спроможний сплачувати аліменти в сумі 4 000,00 грн. щомісячно, оскільки він працює неофіційно, в тому числі, і за кордоном, та має постійний достатній дохід. Покликаючись на те, що спільна з відповідачем донька перебуває повністю на її утриманні, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача і стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення. Пояснює, що матеріально допомагає спільній з позивачкою дитині, забезпечує її продуктами харчування, ліками, одягом, шкільним обладнанням та від виконання своїх батьківських обов`язків не ухиляється, а також погоджується в разі потреби відшкодовувати додаткові витрати на дитину.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження, виданим Щекичнською сільською радою Корецького району Рівненської області 12.07.2014 року (а.с. 5).

Після розірвання шлюбу між сторонами итина сторін проживає з матір`ю, позивачкою у справі, по АДРЕСА_1 .

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2015 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання їхньої спільної дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 500,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається із довідки-розрахунку від 06 квітня 2021 року, у ОСОБА_2 станом на 06 квітня 2021 року відсутня заборгованість зі сплати аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 такою обставиною зазначила недостатність аліментів у сумі 500,00 грн. щомісячно, які сплачує відповідач за рішенням суду, для забезпечення зростаючих потреб дитини у найнеобхіднішому, зокрема, харчуванні, лікуванні, духовному розвитку тощо.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривень, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Таким чином, стягнення аліментів у існуючому розмірі 500,00 гривень щомісячно порушує право дитини на належний розвиток та забезпечення, оскільки є майже втричі меншим від мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку.

Апеляційний суд враховує, що за будь-яких умов розмір аліментів на дочку сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не повинен бути меншим, ніж 50% від встановленого державою мінімуму 2 510,00 грн на місяць.

Відповідно до довідки наданої Крилівським старостинським округом №348 від 09 квітня 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_2 разом з батьком ОСОБА_4 , 1958 року народження.

Як вбачається із Повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Корецької РДА про надання державної допомоги особам, які не мають права на пенсію, ОСОБА_4 , батько відповідача, отримав державну допомогу в сумі 1769,00 грн. за період з 10.03.2021 по 09.09.2021, що є підтвердженням того, що відповідач несе витрати на часткове утримання свого батька.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка самотужки утримує спільну із позивачем дочку, несучи витрати на її забезпечення, в тому числі і на лікування, не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки такі витрати належать до додаткових витрат на утримання дитини і їх стягнення відбувається в порядку ст. 185 СК України.

Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання про обґрунтованість висновку місцевого суду щодо часткового задоволення позову про збільшення розміру аліментів, що стягуються з позивача за рішенням суду на дочку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При визначенні розміру стягнення аліментів судом враховано у взаємозв`язку обставини, які мають значення для вирішення спору по суті, а саме: відсутність доказів про те, що позивач фінансово спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки в сумі 4 000,00 грн щомісячно, стан здоров`я сторін, матеріальний стан сторін та їх потреба в коштах для проживання у нинішніх життєвих обставинах, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений законом, принцип рівності обов`язків батьків щодо дитини, в тому числі, й по її утриманню.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 03 червня 2021 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2021 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Шимків С. С.