ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/165/21 Справа № 209/3611/19 Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К.Л. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря - Солодової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 січня 2020 року про відмову у задоволенні зустрічного забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа - Державний нотаріус Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Бурдік С.С. про визнання протиправними і скасування рішення державного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з заявою про зустрічне забезпечення позову ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа - державний нотаріус Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. про визнання протиправним і скасування рішення державного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності, в якому ТОВ «Кредитні ініціативи» просило суд задовольнити заяву про зустрічне забезпечення у справі № 209/3611/19 та зобов`язати позивача ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 100000 гривень.

В обґрунтування вимог клопотання про зустрічне забезпечення позову заявник посилався на те, що 22.11.2019 року судом винесено ухвалу, якою задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, згідно якої судом вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

ТОВ «Кредитні ініціативи» вважало за доцільне звернутись з заявою про зустрічне забезпечення з наступних підстав: 02 вересня 2019 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір оренди. Згідно із цим договором орендодавець ТОВ «Кредитні ініціативи» з дня підписання акту прийому-передачі передає, а орендар, приймає у строкове платне користування нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , для використання на умовах, визначених у даному договорі. Розмір місячної орендної плати складає: 10000 гривень (десять тисяч гривень). Орендна плата є цілком обґрунтованою і такою, що відповідає ринковій. Згідно п. 7.1 договору оренди нерухоме майно передається в оренду орендареві на строк до 01.08.2020 року включно. Проте, у зв`язку із накладенням заборони на нерухоме майно, власник фактично позбавлений можливості розпоряджатися ним (передати майно орендарю за актом приймання-передачі), а відтак упущена вигода, з урахуванням середнього строку розгляду цивільних справ в судах, складає 100000 (сто тисяч гривень). ТОВ «Кредитні ініціативи» визначив розмір зустрічного забезпечення у сумі 100000 гривень, та просив зобов`язати позивача внести вказану суму на депозитний рахунок суду. Зустрічне забезпечення у сумі 100000 гривень є достатньою компенсацією можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Заходи забезпечення позову фактично позбавили можливості приймати будь-які рішення або вчиняти будь-які дії щодо спірного житлового приміщення, які можуть викликати виникнення, зміну або припинення правовідносин, утому числі видачу спеціального ордеру.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 січня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» про зустрічне забезпечення позову.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ТОВ «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористалися.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на недоведеність та необгрунтованість такої заяви, зокрема, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не надано до суду доказів існування підстав, існування яких зобов`язує суд застосувати зустрічне забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

За відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

У відповідності до ч. 4 ст.154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (ч. 5 ст.154 ЦПК України).

Таким чином, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів звертає увагу на те, що реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом, а не обов`язком суду.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що можливість відшкодування збитків, яких може зазнати заявник у зв`язку із забезпеченням позову, має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Як вбачається було встановлено, 22.11.2019 року судом першої інстанції постановлена ухвала, якою було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, згідно якої судом вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ "Кредитні ініціативи" задоволено частково, ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року про забезпечення позову в частині обраного виду забезпечення позову у вигляді арешту змінено на заборону вчинення дій щодо відчуження чи у будь-який спосіб передачу в чуже володіння квартири АДРЕСА_1 , яка належить ТОВ "Кредитні ініціативи".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сам тільки факт заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження чи у будь-який спосіб передачу в чуже володіння спірної квартири, не може свідчити про заподіяння збитків ТОВ "Кредитні ініціативи" внаслідок застосованого ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року забезпечення позову, саме на 100000,00 грн. Належних доказів заподіяння таких збитків ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не подано.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а ухвала суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 січня 2020 року про відмову у задоволенні зустрічного забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова