Справа № 289/252/21
Номер провадження 2/289/468/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участі секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Мозгового В.В.,

представника відповідача військової частини НОМЕР_1 Глущенко О.Б.,

представника відповідача Макарівської КЕЧ (району) Забарило В.Р.,

представника відповідача Міністерства оборони України Панасюка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової Частини НОМЕР_1 , Макарівської квартирно-експлуатаційної частини (району) Міністерства оборони України, Міністерства оборони України, про визнання дій відповідачів неправомірними та зобов`язання відповідачів здійснити виплату грошової компенсації за неотримане житло, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2021 позивач звернувся до суду з указаним позовом до відповідачів, в якому, з урахуванням заяви про уточнення збільшених позовних вимог від 09.06.2021 (т.1 а.с.171-175) просить визнати неправомірними дії відповідачів в частині порушення ними вимог п. 18 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постанови Кабінету Міністрів №728 «Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення» від 02.09.2015 щодо ненадання належного житла і невиплати грошової компенсації ОСОБА_1 , учаснику бойових дій АТО, інваліду війни 2 групи, за неотримане житло з часу постановки на квартирний облік та зобов`язати відповідачів: військову частину НОМЕР_1 , Макарівську квартирно-експлуатаційну частину (району) Міністерства оборони України, Міністерство оборони України здійснити виплату ОСОБА_1 , учаснику бойових дій АТО, інваліду війни 2 групи, у складі сім`ї з трьох чоловік, грошову компенсацію за неотримане житло згідно встановленій законодавством України формулою проведення компенсації, судові витрати покласти на відповідачів.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 25.05.1994 призваний на військову службу Радомишльським військовим комісаріатом Житомирської області, у подальшому згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 16.04.1996 № 86, з позивачем був підписаний контракт і останній був зарахований на військову службу по контракту.

У період з 15.12.2014 по 05.03.2015 позивач виконував завдання в зоні проведення АТО в Донецькій області, приймав участь у бойових діях, де отримав контузію, травму та статус учасника бойових дій, 03.04.2018 позивач отримав статус інваліда війни 3 групи, а в березні 2021 року йому встановлена 2 група інваліда війни.

Згідно протоколу № 129 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 30.11.2015 позивача та його сім`ю складом три особи, зараховано на квартирний облік у в/ч НОМЕР_1 в загальну чергу та першочергове отримання житла (двокімнатної квартири), а 27.04.2018 згідно протоколу № 168 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 внесені зміни до облікової справи ОСОБА_1 , як інваліда війни 3 групи, у зв`язку із набуттям права на пільги позачергового отримання житла.

Позивач зазначає, що йому з часу постановки на квартирний облік, а також в період з 03.04.2018 по 03.04.2020 ніяких пропозицій щодо виплати грошової компенсації за неотримане житло від відповідачів не надходило, лише після його письмових звернень тричі пропонувалося для отримання житло, яке не відповідало санітарно-гігієнічним нормам та з порушенням норм житлової площі на кожного члена сім`ї, що було підставою для його відмови від запропонованого житла.

Щорічно позивач неодноразово звертався до відповідачів із нотаріально посвідченими заявами про отримання грошової компенсації, але до теперішнього часу грошову компенсацію за неотримане житло позивачу, як учаснику бойових дій АТО, інваліду 2 групи не виплачено, рішення житловою комісією в/ч НОМЕР_1 з цього приводу взагалі не приймалося.

На думку заявника, вказана бездія щодо ненадання житла або грошової компенсації є незаконною, протиправною, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 15.02.2021 було відмовлено у відкритті провадження у вказаній справі (а.с.60).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 14.04.2021 ухвалу від 15.02.2021 скасовано, направлено справу за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до того ж суду для продовження розгляду справи (т.1 а.с.97-99).

Ухвалою від 05.05.2021 відкрито загальне позовне провадження у зазначеній справі та призначено підготовче засідання на 03.06.2021 (т.1 .с.103).

25.05.2021 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (т.1 а.с.120-124).

31.05.2021 на електронну пошту суду надійшов відзив на позовну заяву від Макарівської квартирно-експлуатаційної частини (району) Міністерства оборони України, в якому відповаідач вказує, що Макарівська квартирно-експлуатаційна частина (району) не має повноважень здійснювати виплати військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 грошової компенсації за неоторимане житло та не може бути належним відповідачем по зазначеному позову (т.1 а.с.151, 183-184).

03.06.2021 в підготовчому засіданні судом протокольно ухвалено прийняти уточнену позовну заяву, надано відповідачам строк для написання відзиву та відкладено проведення підготовчого засідання на 24.06.2021 (т.1 а.с.155-156).

04.06.2021 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог (т.1 а.с.158-162), а 09.06.2021 заява про уточнення збільшених позовних вимог (т.1 а.с.171-175) з підтвердженням направлення вказаної заяви відповідачам у справі (т.1 а.с.176).

Ухвалами від 11.06.2021, 10.09.2021 задоволені клопотання відповідача про проведення судових засідань у дистанційному режимі відеоконференції (т.1 а.с.180, т.2 а.с.15).

24.06.2021 від третьої особи Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення, в яких МОУ позов ОСОБА_1 не визнає з посиланням на Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою КМУ від 02.09.2015 за №728 (далі Порядок) та Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджену наказом МОУ від 31.07.2018 №380, згідно яких для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру житловій комісії подаються визначені в Порядку документи; житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні; рішення житлової комісії затверджуються командирами військових частин, військовими комісарами та начальниками житлово-експлуатаційних установ (організацій), після чого списки осіб, щодо яких прийнято рішення про надання компенсації, подаються на затвердження Міністрові оборони, однак жодних доказів направлення документів на затвердження до Міноборони, КЕВ м. Житомир позов не містить, отже позовні вимоги про зобовязання Міноборони здійснити виплату компенсації за неотримане житло передчасні (т.1 а.с.198-200).

Ухвалою суду від 24.06.2021 продовжено строк проведення підготовчого засідання у даній справі, відкладено проведення підготовчого засідання за клопотанням представника відповідача в/ч НОМЕР_1 на 06.08.2021 та залишено без задоволення клопотання позивача про витребування доказів (т.1 а.с.211-212).

Ухвалою від 27.07.2021 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (т.1 а.с.231-232).

Ухвалою суду від 31.08.2021 закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті 19.10.2021 (т.2 а.с.8).

Ухвалою суду від 19.10.2021 з урахуванням заяви позивача про уточнення збільшених позовних вимог від 09.06.2021 Міністерство оборони України виключено із числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору і залучено в якості співвідповідача, встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву (т.2 а.с. 27).

18.11.2021 представник відповідача МОУ Панасюк В.М. електронною поштою направив до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнає посилаючись на те, що у Міноборони жодних рішень відносно ОСОБА_1 не приймалося в зв`язку з тим, що його документи до оборонного відомства не надходили, тому просить відмовити в задоволенні позову в частині вимог до Міноборони (а.с.34-35).

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали з посиланням на підстави, викладені у позовній заяві та акцентуючи увагу на гарантійних зобов`язаннях держави на соціальні виплати військовослужбовцям, в даному випадку позивачу.

Представник відповідача військової частини НОМЕР_1 Глущенко О.Б. в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечував посилаючись на те, що ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося житло, однак він відмовлявся його отримувати, отже військова частина здійснила необхідні дії для забезпечення житлом позивача із сім`єю, щодо виплати компенсації зазначив, що в Постанові КМУ №728 зазначено про черговість здійснення виплат, однак на питання скількох військовослужбовців згідно черги забезпечено житлом та скільком виплачено грошову компенсацію відповіді не надав, також не надав відповіді чому не було виплачено ОСОБА_1 компенсацію після ухвалення житловою комісією в/ч НОМЕР_1 в 2016 році рішення про погодження надання останньому грошової копменсації, зазначивши, що йому не відомо чому компенсацію не було виплачено.

Представник відповідача Макарівської КЕЧ (району) Забарило В.Р. проти задоволення позовних вимог в судовому засіданні заперечувала з посиланням на викладені у відзиві обставини та вказавши, що Макарівська КЕЧ (району) не має повноважень щодо здійснення виплат військовослужбовцям за неотримане житло.

Представник відповідача Міністерства оборони України Панасюк В.М. в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просить відмовити за їх безпідставністю, посилаючись на викладений у відзиві Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, який регламентує послідовність дій, які має вчинити позивач для виплати йому компенсації та які має надати документи. Зазначивши, що у визначеному законодавством порядку до МОУ жодні документи (списки) щодо виплати ОСОБА_1 компенсації не надходили, рішень щодо відмови останньому у виплаті компенсації МОУ не приймалося, отже МОУ жодних прав позивача не порушувало, а тому вимоги до МОУ являються передчасними.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов частково обґрунтованим, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом установлено, що ОСОБА_1 з 25.05.1994 проходив військову службу в Збройних Силах, в т.ч. з 16.04.1996 на різних посадах у в/ч НОМЕР_1 (т.1 а.с.11,12), а наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.09.2020 №17-рс прапорщика ОСОБА_1 звільнено в запас за підсунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) (а.с.44), та з 28.09.2020 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, вислуга років у Збройних Силах становить: календарна 26 років 2 місяці 26 днів, пільгова 0 років 5 місяців 10 днів, загальна 26 років 8 місяців 6 днів, визначено необхідні виплати, постійним або службовим житлом не забезпечувався (т.1 а.с.45).

На підставі рапорта від 07.11.2015 ОСОБА_1 30.11.2015 зараховано на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 ; до першочергового списку 30.11.2015; до позачергового списку 27.04.2018 (т.1 а.с.13-14,15,16,23,26-27).

Станом на листопад 2015 року ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 , зареєстровані в в/ч НОМЕР_1 (т.1 а.с.17,18,19).

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 29.11.2018 вбачається відсутність відомостей за вказаними параметрами запиту відносно ОСОБА_1 (т.1 а.с.28), а згідно Довідки Ощадбанку від 25.10.2016 ОСОБА_1 в списках на право приватизації житлового фонду під час проживання за адресою: АДРЕСА_1 право на використання житлового чека не використав (т.1 а.с.30).

Згідно витягу з протоколу №141 спільного засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , начальника Городоцького гарнізону та начальника Макарівської КЕЧ (району) від 24.10.2016 погоджено надання грошової компенсації в розмірі 372908,25 грн. грошової компенсації прапорщику ОСОБА_1 на сім`ю у складі: дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 (т.1 а.с.20), а 26.10.2016 ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 нотаріально засвідчили заяви про згоду на отримання грошової компенсації взамін на жиле приміщення (т.1 а.с.24,25).

Будь-які відомості щодо подальшого руху розгляду питання надання грошової компенсації ОСОБА_1 суду не надані, представник в/ч повідомив, що йому не відома інформація з цього приводу.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 27.04.2015 (т.1 а.с.9), з квітня 2018 року позивач отримав статус особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи та він перебуває на обліку в базі Єдиного державного автоматизованого реєстру пільговиків з 03.04.2018 (т.1 а.с.10,21,22,29), а з 24.03.2021 ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності (травма контузія, пов`язана із захистом Батьківщини) (т.1 а.с.136,137,138), про що ОСОБА_1 повідомив командира в/ч НОМЕР_1 та голову житлової комісії та надав відповідні документи для долучення до особової справи і внесення відповідних змін (т.1 а.с.139).

02.01.2019 ОСОБА_1 подав командиру в/ч НОМЕР_1 рапорт про надання згоди на отримання грошової компенсації за належне для отримання житло, який, згідно резолюції, переадресований голові житлової комісії (т.1 а.с.128).

Згідно витягу з Протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №9 від 22.04.2021 рішенням житлової комісії внесені зміни та долучені до облікової справи ОСОБА_1 документи у зв`язку із зміною групи інвалідності та зі зміною реєстрації та проживання доньки ОСОБА_3 (т.1 а.с.141).

Упродовж 2020-2021 року позивач та його представник неодноразово зверталися до командування військової частини, Макарівської КЕЧ (району) з приводу отримання належного йому житла або виплати грошової компенсації, але кожний раз отримував відписки і відмову, в тому числі з посиланням на недостатність виділених коштів для виплати компенсації на склад сім`ї з трьох осіб (т.1 а.с.31,32,33,34,35-36,41-42,48-49,50,129-130,131).

Згідно заяви ОСОБА_1 від 14.08.2020 та його рапорта від 31.08.2020 останній відмовився від запропонованого житла в смт. Городок Радомишльського району Житомирської області (а.с.132) та в м. Світловодск Кіровоградської області (а.с.133).

Медичною документацією підтверджується зазначена позивачем обставина щодо стану здоров`я матері позивача ОСОБА_4 (т.1 а.с.147,148), а згідно акту депутата від 01.06.2021 ОСОБА_1 здійснює догляд за хворими пенсіонерами матір`ю ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_5 (т.1 а.с.163).

Згідно списку загальної черги військовослужбовців Городоцького гарнізону м. Радомишль, які перебувають на квартирному обліку, станом на 01.04.2021 ОСОБА_1 значиться з 27.04.2018 за №2 у списках позачерговиків (т.1 а.с.164-166).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Визначення соціального захисту військовослужбовців міститься уст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011), та означає діяльність (функція) держави, спрямовану на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 12 Закону № 2011, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Крім того, згідно п. 18 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги, зокрема, позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Відповідно до ст. 48-1 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР) порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація) визначає Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728 (далі Порядок №728).

Приписами пункту 3 цього Порядку зазначено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, мають право отримати компенсацію один раз протягом усього часу проходження військовослужбовцями військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Відповідно до пункту 5 Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Згідно із пунктом 6 вказаного Порядку підставою для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації є їх зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Порядок виплати грошової компенсації за належне військовослужбовцеві для отримання жиле приміщення передбачений Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380 (розділ VIIІ «Виплата грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення») (далі - Інструкція).
Відповідно розділу VIIІ Інструкції, визначення і надання розміру грошової компенсації здійснюються відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 728 (далі - Порядок).
На підставі аналізу кількісного обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов у Збройних Силах України, ГКЕУ за пропозиціями КЕУ, КЕВ (КЕЧ) районів під час планування видатків на наступний бюджетний період визначає щорічну потребу в коштах для виплати грошової компенсації. Протягом I кварталу після затвердження кошторису Міноборони ГКЕУ готує проект розподілу видатків між військовими частинами, військовими комісаріатами та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) районів, який подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків). Після затвердження розподілу видатків ГКЕУ доводить обсяги виділених лімітів на виплату грошової компенсації на відповідний рік до військових частин, військових комісаріатів та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) районів для організації відповідної роботи щодо виплати грошової компенсації.

Житлові комісії військових частин (об`єднані житлові комісії) інформують листом з повідомленням військовослужбовців та членів їх сімей, у яких настала черга на отримання житлових приміщень, про їх право на отримання грошової компенсації, її орієнтовний розмір та перелік документів, необхідних для її отримання, або надають таке повідомлення особисто під підпис. Військовослужбовці та члени їх сімей за бажанням можуть особисто звернутися до житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) про отримання грошової компенсації та отримати інформацію про орієнтовний розмір компенсації і перелік документів, необхідних для її отримання.

Для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру військовослужбовці та члени їх сімей подають до житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій) документи, визначені в Порядку визначення розміру і надання грошової компенсації; житлові комісії військових частин (об`єднані житлові комісії) розглядають надані документи протягом десяти робочих днів та приймають відповідне рішення про надання грошової компенсації.
Про прийняте рішення житлова комісія у п`ятиденний строк письмово інформує військовослужбовців та членів їх сімей.

Протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) затверджується наказом командира військової частини та з обліковою справою направляється до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.

На підставі отриманих документів у КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району розробляється список осіб, які мають право та надали згоду на отримання грошової компенсації за належне їм для отримання житлове приміщення у військовій частині (далі - Список виплати грошової компенсації) (додаток 24), разом із розрахунком виплати грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення (далі - Розрахунок) (додаток 25) окремо на кожного військовослужбовця.

За наявності у військовослужбовців та членів їх сімей права на отримання однокімнатної квартири компенсація нараховується за житло загальною площею 40 кв. м.

Список виплати грошової компенсації, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Для розгляду Комісією з контролю Списків виплати грошової компенсації на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).

За результатами розгляду Списків виплати грошової компенсації Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про:

погодження виплати грошової компенсації;

відмову в погодженні виплати грошової компенсації із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Списки виплати грошової компенсації в Збройних Силах України та після затвердження Міністром оборони України направляє їх до військових частин, військових комісаріатів та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району для оформлення документів на перерахування коштів військовослужбовцям на їх особистий рахунок у банківській установі.

Військовослужбовець відкриває поточний рахунок в уповноваженому Міністерством фінансів України банку, через який здійснюються виплати заробітної плати (грошового забезпечення) працівникам (військовослужбовцям) та проводяться виплати соціальної допомоги.

Військова частина, військовий комісаріат, КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району інформує військовослужбовців та членів їх сімей щодо готовності до виплати грошової компенсації та її розміру.

Про виплату грошової компенсації КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району протягом трьох робочих днів письмово повідомляє житлову комісію військової частини, яка на найближчому засіданні приймає рішення про зняття військовослужбовця з обліку.

Рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) є підставою для видання наказу командира військової частини про отримання військовослужбовцем грошової компенсації та зняття з обліку.

Документи, пов`язані з виплатою грошової компенсації, щороку долучаються до номенклатури справ на поточний рік та зберігаються у КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району протягом п`яти років з дати прийняття рішення про зняття військовослужбовців та членів їх сімей з обліку (розділ VIIІ Інструкції).

В судовому засіданні було встановлено, що згідно протоколу спільного засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , начальника Городоцького гарнізону та начальника Макарівської квартирно-експлуатаційної частини (району) № 141 від 24.10.2016, прийнято відповідне рішення щодо погодження надання грошової компенсації в розмірі 372908,25 грн. прапорщику ОСОБА_1 на сім`ю у складі: дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 (т.1 а.с.20), а 26.10.2016 ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 нотаріально засвідчили заяви про згоду на отримання грошової компенсації взамін на жиле приміщення (т.1 а.с.24,25).

Однак, в подальшому відповідачами вимоги Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належне для отримання житло не виконано (не подано до суду жодного доказу вчинення відповідних дій або обґрунтування причин їх не вчинення).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Бакалов проти України» та у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.
Суд зазначає, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від асигнувань на виплату таких коштів.
Таким чином, бездіяльність відповідачів в/ч НОМЕР_1 та Макарівської КЕЧ (які провели 24.10.2016 спільне засідання житлової комісії) щодо виконання вимог Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, для виплати грошової компенсації ОСОБА_1 за належне для отримання житлове приміщення суд розцінює як протиправну поведінку та вважає за необхідне в цій частині позовні вимоги задовольнити.
Щодо позовних вимог до Міністерства оборони України, суд зазначає, що оскільки Міністерство оборони України жодних рішень відносно ОСОБА_1 не приймало, жодних доказів направлення документів на затвердження до Міністерства оборони України суду не надано, тому відсутні підстави для задоволення вимог про визнання незаконними та протиправними дій Міністерства оборони України.
Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з'ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.02.2021 в справі № 754/5841/17 (провадження № 61-17966св19) та від 26.05.2021 в справі № 322/287/18 (провадження № 61-6042св19).
У частині другій статті 16 ЦК України передбачано, зокрема, такі способи захисту цивільних прав та інтересів судом, як визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Отже, у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
При цьому, суд не вправі перебирати на себе повноваження державних органів, чи органів місцевого самоврядування, визначених законом, суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта.
Згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: "Класс та інші проти Німеччини" від 06.09.1978, "Фадєєва проти Росії" (Заява № 55723/00), Страсбург, від 09.06.2005, "Кумпене і Мазере проти Румунії" (Заява N 33348/96), Страсбург, від 17.12.2004 - завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зауважує, що він є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи, тому позовна вимога зобов`язати відповідачів здійснити виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане житло задоволенню не підлягає, оскільки вирішення вказаного питання належить до виключної компетенції відповідачів та не належить до компетенції суду, а судове рішення не може підмінити документи, на підставі яких виникає право на отримання цієї грошової компенсації. Відтак суд не повноважний перебирати функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_4 ), Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України (12265, Житомирська область, Радомишльський район, смт. Городок, вул. Поштова, 23, Код ), Міністерства оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, код ЄДРПОУ 0034022) про визнання дій відповідачів неправомірними та зобов`язання відповідачів здійснити виплату грошової компенсації за неотримане житло задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії відповідачів в частині невиконання ними п. 18 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та постанови Кабінету Міністрів України №728 від 02.09.2015 «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян» щодо ненадання належного житла і не вирішення питання виплати грошової компенсації учаснику бойових дій АТО, особі з інвалідністю 2 групи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за неотримане житло з часу постановки на квартирний облік.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26.11.2021.

Суддя Н. С. Сіренко