Справа № 298/66/21
Номер провадження 2/298/79/21
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

28 січня 2021 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Зизич В.В., за участю секретаря судового засідання - Коваль А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Колотухи Олексія Михайловича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Колотуха Олексій Михайлович, до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні, виплату грошової компенсації та визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Колотуха Олексій Михайлович, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні, виплату грошової компенсації та визнання права власності на майно.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Колотуха Олексій Михайлович разом з позовною заявою подав до суду заяву про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на все майно ОСОБА_2 у межах суми позовних вимог в розмірі 600 000 гривень. Посилається на те, що позивач звернулась з позовом, в якому просить припинити частку відповідача в майні, яке належить їм на праві спільної часткової власності. Наголошує, що позивачу відомо, що у власності відповідача перебуває будинок, подарований йому матір"ю ще до 2004 року, відомості про який відсутні в електронному реєстрі речових прав, та квартира, в якій відповідач зареєстрований та має право користування нею, яку успадкує за своїм батьком. Відтак, враховуючи наявність житла та нерухомого майна в особистій приватній власності відповідача, припинення його частки в спільній частковій власності не буде істотною шкодою та не порушить майнових прав. Вказує, що відповідач може вживати заходів, які фактично зроблять неможливим задоволення позову, зокрема відчужити свою нерухомість і позбавити позивача таким чином частки, на яку він претендує та/або дасть можливість доводити, що в нього залишилось єдине житло у спірному будинку і припинення власності на його частку завдасть йому значної шкоди. Заявник важає, що для ефективного та дієвого захисту прав позивача в судовому порядку, реальним способом забезпечення буде накладення арешту на майно до вирішення справи по суті.

Посилаючись на ст.ст. 151-154 ЦПК України, у поданій заяві просить вжити означений вище захід забезпечення позову.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом заяви за відсутності учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову суддя приходить наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, що визначено ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,

у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У заяві про забезпечення позову заявник ОСОБА_3 не навів доказів, чому не забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також не зазначив доказів, що існує реальна загроза невиконання рішення суду.

Крім того, заявником ОСОБА_3 не зазначено, що даний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Вирішуючи питання щодо застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на все належне відповідачу майно, суддя приходить висновку, що між сторонами виник спір, проте наявність існуючої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання постановленого рішення суду по суті спору та необхідність забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника - адвоката Колотухи О.М., оскільки на час розгляду заяви така необхідність не підтверджена належними та допустимим доказами.

У порушення положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України щодо розподілу тягаря доказування, адвокатом Колотухою О.М. не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення. Докази того, що існує реальна загроза невиконання рішення суду та наявності намірів ОСОБА_2 чинити перешкоди у виконанні рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Колотуха О.М., до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні, виплату грошової компенсації та визнання права власності на майно, до заяви про забезпечення позову не додано.

Разом з тим, заявником у поданій заяві не обґрунтовано необхідності застосування такого виду забезпечення позову, а саме: якими доказами підтверджується можливість вчинення відвідачем відповідних дій щодо відчуження майна на даний час, не доведено співмірність забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, не зазначено реальної небезпеки, за якої не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до не виконання можливого рішення суду.

Слід зазначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення та можливе вжиття ним заходів щодо відчуження майна, зважаючи в тому числі і на те, що на підтвердження вказаних обставин заявником до заяв не долучено будь-яких доказів, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, суддею звертається увага і на те, що заява не містить переліку рухомого і нерухомого майна, на яке необхідно накласти арешт, його ідентифікуючі ознаки, вартість та посилання на докази, що підтверджують право власності ОСОБА_2 на це майно.

Вказані обставини, в тому числі, позбавляють суд і можливості визначити співмірність виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, зокрема співмірність ціни позову із вартістю майна, як того вимагають положення ч. 3 ст. 150 ЦПК України.

Таким чином, заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували, що невжиття вказаного заходу забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Керуючись ст.ст. 149, 153, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Колотухи О.М. про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Колотуха О.М., до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні, виплату грошової компенсації та визнання права власності на майно, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Закарпатського апеляційного суду або через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Зизич В.В.