Справа №557/1138/17
Провадження №2/557/5/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року смт.Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Пацка Д.В.

секретар судового засідання Довгалець Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Яреми С.В.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Рудика В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Гоща в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Гощанського районного суду Рівненської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову вказує, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 1973 року. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Гощанського районного суду 24.04.2017 року.

Підставою позову є те, що за час шлюбу, ними за спільні кошти придбано наступне майно:

- квартира АДРЕСА_1 загальною площею 44,0 кв.м., житлова площа - 30,2 кв.м., право власності на яку зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2001 року;

- житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 житловою площею 62,3 кв.м., право власності на який зареєстроване на підставі витягу про державну реєстрацію від 24.01.2012 року;

- гараж АДРЕСА_3 , загальною площею 19,6 кв.м.;

- земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,1500 га, право власності на яку зареєстроване на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 244733;

- земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,3856 га, право власності на яку зареєстроване на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 2447332.

Вважає зазначене майно спільною сумісною власністю сторін. Стверджує, що не змогла досягнути згоди з відповідачем щодо поділу майна, тому звернулася до суду з позовом.

Позивач вказує, що відповідач добровільно поділити майно відмовляється, тому просить суд, здійснити поділ спільного майна подружжя, згідно заяви про уточнення позовних вимог від 29.01.2019 року, наступним чином:

позивачу виділити - квартиру АДРЕСА_1 , гараж АДРЕСА_3 , земельну ділянку загальною площею 0,1276 га, кадастровий номер 010030019, за адресою АДРЕСА_2 , а інше нерухоме майно, зазначене в позові, виділити відповідачу.

Відповідач 07.12.2018 подав до суду зустрічний позов, в якому підтвердив обставини, зазначені в первісному позові. Вказав, що добровільно сторони не дійшли згоди щодо поділу майна, тому просить суд, здійснити поділ спільного майна подружжя, згідно заяви про уточнення позовних вимог від 10.09.2019 року, наступним чином: виділити сторонам в спільну сумісну власність по 1/2 частці кожному нерухомого майна, зазначеного в первісному позові.

У відзиві на позов представник позивача за первісним позовом адвокат Ярема С.В. вважає зустрічний позов безпідставним та необґрунтованим, вказує, що хоча майно подружжя можна віднести до неподільного майна, однак залишити майно у спільній частковій власності подружжя буде невірним, оскільки тривалий час сторони проживають у різних будівлях, між сторонами склалися недружні відносини та виникають конфліктні ситуації, тому задовольнити зустрічний позов буде недоцільно, спір вирішено не буде й надалі будуть конфлікти між ними. Тому просить в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримали повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просять позов задовольнити. Щодо задоволення зустрічного позову заперечували, підтримали поданий відзив на зустрічний позов.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги зустрічного позову з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримали повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просять позов задовольнити. Щодо задоволення первісного позову заперечували, відзив на позов вважають безпідставним.

Провадження у справі відкрито 13.11.2018 року, справу постановлено розглядати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 10.09.2019 доручено вирішити питання щодо призначення адвоката для відповідача.

Ухвалою від 23.12.2019 суд за клопотанням сторони відповідача зупинив провадження у справі і призначив судову будівельно-технічну експертизу у справі, проведення якої доручив експертам Приватного підприємства «Експерт-Рівне-Консалт» (33013, м. Рівне, пр. Миру, 15).

Ухвалою від 08.09.2020 року провадження у справі поновлено, підготовче засідання у справі призначено на 23.09.2020 року.

Ухвалою від 27.10.2020 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою від 27.10.2020 суд закрив підготовче провадження у справі і призначив судовий розгляд по суті на 01.12.2020р.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, зустрічний позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 15.07.1973 року, актовий запис № 25, про що зазначено в рішенні Гощанського районного суду від 24.04.2017 року.

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Гощанського районного суду від 24.04.2017 року.

В період шлюбу та до моменту фактичного припинення шлюбних відносин сторонами було придбано нерухоме майно:

- квартира АДРЕСА_1 загальною площею 44,0 кв.м., житлова площа - 30,2 кв.м., право власності на яку зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2001 року;

- житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 житловою площею 62,3 кв.м., право власності на який зареєстроване на підставі витягу про державну реєстрацію від 24.01.2012 року;

- гараж АДРЕСА_3 , загальною площею 19,6 кв.м.;

- земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,1500 га, право власності на яку зареєстроване на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 244733;

- земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,3856 га, право власності на яку зареєстроване на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 2447332.

Право власності на майно підтверджується витягом про державну реєстрацію від 24.01.2012 року № 32957354, на житловий будинок та квартиру виготовлено технічні паспорти від 12.09.2011, від 19.12.2001, отримано державні акти на земельні ділянки.

Ту обставину, що майно набуте в період перебування у шлюбі за спільні кошти, сторони по справі визнали та дана обставина ніким зі сторін не оспорюється.

Згідно звіту про незалежну оцінку майна, ринкова вартість квартири по АДРЕСА_1 станом на 22.07.2019 становить 413 470 грн.

Згідно звіту про незалежну оцінку майна, ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 станом на 24.07.2019 становить 452 930 грн.

Згідно висновку експерта № 210112/1_ФМ від 14.01.2021, судової будівельно-технічної експертизи, в частині вимог до окремих елементів житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 , а також в частині вимог механічного опору та стійкості житлового будинку, не дотримано вимоги ДБН.

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що зустрічний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України та ч.3ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Сімейного кодексу України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 цього кодексу, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини першої статті 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до роз`яснень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи :несені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, накопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо, майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та і необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей і індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Враховуючи те, що вищенаведене майно було набуте сторонами, як подружжям за час шлюбу, то воно належить сторонам на праві спільної сумісної власності, частки яких відповідно до ст.70 СК України є рівними.

Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначені статтею 71 Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до цієї статті, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно із вимогами ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Оскільки судом встановлено, що вказане вище майно придбано сторонами в період перебування в шлюбі та за спільні кошти подружжя, то і право спільної сумісної власності, на дане майно, мають обидві сторони в рівних частках.

Оскільки сторони протягом тривалого часу не домовилися про поділ нерухомого майна між ними, не примирилися, відповідач заперечував щодо грошової компенсації, вважає майно виділити по 1/2 частці кожному, житловий будинок сторін в частині не відповідає вимогам ДБН, суд дійшов висновку про те, що необхідно виділити кожному зі сторін по рівній частці спільно нажитого майна, тому первісний позов вважає таким, що не підлягає задоволенню, є підстави для задоволення зустрічного позову.

Оскільки суд при вирішенні питання про відкриття провадження та при прийнятті зустрічного позову, враховуючи вік, стан здоров`я, доходи сторін, які є пенсіонерами, мають невеликий розмір пенсії, дійшов висновку про можливість звільнення сторін від судового збору, суд судові витрати по справі відносить за рахунок держави.

Оскільки зустрічний позов підлягає до задоволення, в частині судових витрат по справі - послуг за проведення будівельно-технічної експертизи, суд дійшов висновку про стягнення 1/2 частини даних витрат в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 коп. на користь відповідача зі сторони позивача.

Керуючись ст. 81, 141, 147, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, - відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, - задовольнити повністю.

Виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в спільну часткову власність по 1/2 (одна друга) частці кожному :

- квартири АДРЕСА_1 загальною площею 44,0 кв.м., житлова площа - 30,2 кв.м., право власності на яку зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2001 року;

- житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 житловою площею 62,3 кв.м., право власності на який зареєстроване на підставі витягу про державну реєстрацію від 24.01.2012 року;

- гараж АДРЕСА_3 , загальною площею 19,6 кв.м.;

- земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,1500 га, право власності на яку зареєстроване на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 244733;

- земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,3856 га, право власності на яку зареєстроване на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 2447332.

Судові витрати щодо сплати сторонами судового збору по справі віднести за рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі - 1/2 (одна друга) вартості оплати послуг за проведення будівельно-технічної експертизи , в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до "Прикінцеві положення" ЦПК України пункту 3 такого змісту:

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне судове рішення виготовлено 01.02.2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.В. Пацко