Справа № 523/9971/19
Провадження №2/523/1972/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"25" січня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мица А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю та збільшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів визначених виконавчим листом Миколаївського районного суду Одеської області №2-98 від 16.03.2009 року, на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ј частини усіх видів доходів, щомісячно на 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно, та визначення місця проживання дитини за місцем проживання матері, надання дозволу матері.

Позов мотивується тим, що дитина проживає разом із позивачем. Розмір аліментів, що стягуються не є достатнім для утримання дитини, син підріс, ціни змінились, дитина потребує більшої матеріальної допомоги.

З моменту народження, місце проживання дитини було зареєстровано за місцем проживання позивача - АДРЕСА_1 . На теперішній час позивач зареєструвала своє місце проживання в АДРЕСА_2 .

22.03.2019 року дитину знято з реєстрації попереднього місця проживання матері, однак в м.Одесі відмовляють в реєстрації без згоди батька дитини.

Відповідач ухиляється надати згоду на реєстрацію місця проживання дитини за адресою матері.

Відповідач викликався в судове засідання відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України, відзиву на позов не надав, про судові засідання повідомлявся належним чином, в судові засідання не з`являвся без повідомлення причини, представник позивача надала згоду на заочний розгляд справи та розгляд справи без її участі.

Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи без їх участі та висновок про доцільність визначення місця проживання дітей з матір`ю.

Судом встановлено:

Виконавчим листом Миколаївського районного суду Одеської області №2-98 від 16.03.2009 року, з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь позивача, на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини усіх видів доходів, щомісячно.

Зареєстроване місце проживання позивача - АДРЕСА_2 .

Зареєстроване місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - АДРЕСА_1 .

Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради 26.04.2019 року відмовив у задоволенні заяви позивача про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою - АДРЕСА_2 , з підстав того, що особа не подала необхідних документів (відсутня згода батька на реєстрацію місця проживання дитини).

Щодо позовної вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання дітей:

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивачем не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Отже позовна вимога в цій частині є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини за місцем проживання матері:

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Орган опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, як третя особа по справі, не надала висновку щодо спору. Розумні строки розгляду справи закінчились.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З матеріалів справи убачається про існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Відмова у визначенні місця проживання дитини з матір`ю, невизначене місце проживання батька, негативно впливають на права дитини щодо проживання її разом з одним з батьків. Відсутність висновку органу опіки та піклування щодо спору не може бути перешкодою у реалізації права дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Таким чином, враховуючи, що в судом встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявленої вимоги.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 5,6,10, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю та збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , за місцем її реєстрації: АДРЕСА_2 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави, судовий збір в розмірі 768,4 грн.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суду м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги в 30 денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Повний текст рішення складено 29.01.2021 року.

Суддя