Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2021 р.

Справа153/1237/21

Провадження2/153/248/21-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання Гулковської Т.Т.

представника позивача ТОВ «Великокісницьке» -Томляк Т.С.

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариста з обмеженою відповідальністю "Великокісницьке" до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису),

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ "Великокісницьке" адвокат Томляк Т. С. діючи на підставі оредру серії АВ №1015738 звернулась до суду з вищевказаним позовом. Вимоги позивача мотивовані наступним: 18 листопада 2011 року між ТОВ "Великокісницьке" та ОСОБА_4 було укладено договір оренди землі №40, який було зареєстрований у Відділі Держкомзему у Ямпільському районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 06 квітня 2012 року №05558, згідно якого ОСОБА_4 передав в оренду строком на 25 років ТОВ "Великокісницьке", належну йому земельну ділянку площею 1,3650 га кадастровий номер :02:001:0056, яка знаходиться на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державна реєстрація права на землю, в тому числі і права оренди, у період укладання договору оренди між позивачем та ОСОБА_4 здійснювалась органами Держземагенства, шляхом внесення відповідних відомостей до Поземельної книги та до Книги записів про державну реєстрацію договорів оренди землі.

Проте, 23 липня 2021 року отримавши Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0056, позивачу стало відомо про смерть ОСОБА_4 , наявність спадкоємця останнього ОСОБА_1 та факт укладення договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) від 25 червня 2021 року земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0056 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

З урахуванням вищевикладеного, позивач вважає, що укладення між відповідачами договору емфітевзису від 25 червня 2021 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0056 під час дії Договору оренди землі №40 від 18 листопада 2011 року укладеного з позивачем, порушує права ТОВ "Великокісницьке" та вимоги чинного законодавства України, а тому укладений між відповідачами договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) б/н від 25 червня 2021 року є недійсним.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з даним позовом з метою захисту свої прав. Просить суд визнати недійсним договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) б/н від 25 червня 2021 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , строком на 49 років щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0056, яка знаходиться на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області з одночасним припиненням права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) кадастровим номером :02:001:0056, зареєстрованого на підставі договору б/н від 25 червня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати у загальному розмірі 5770 грн.

Представник позивача ТОВ "Великокісницьке" Томляк Т.С. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Жук А.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували щодо задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_1 надала суду відзив в якому зазначила, що обставини викладені позивачем в позовній заяві на її думку є видуманими, оскільки 11 травня 2016 року на її запит приватний нотаріус надав відповідь, що земельна ділянка ОСОБА_4 з кадастровим номером :02:001:0056 перебуває в оренді з 20 червня 2008 року з строком оренди 10 років. Також 24 червня 2008 року вказану земельну ділянку передано позивачу для обробітку землі, що підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки. Тобто договір оренди землі фактично діяв до 20 червня 2018 року. Будь-якої пролонгації договору немає, листів про продовження строку дії договору оренди не надходило.

Тобто Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який було видано приватним нотаріусом в 2016 році та в договорі оренди землі №40 існують суттєві розбіжності, з яких випливає, що позивач знаючи закінчення строку договору від 2008 року та про смерть її дідуся навмисно підробив першу та останню сторінки договору.

В наданій позивачем книзі записів про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку не зазначено строк дії та номер договору оренди землі. Відповідач вважає, що записи в поземельній книзі не є фактичним підтвердженням факту державної реєстрації договору оренди землі, адже містить розбіжності та деякі записи взагалі відсутні.

Позивачем надано підроблений акт визначення меж земельної ділянки на місцевості , передачу та прийом земельної ділянки в натурі без дати, але з 2011 року у якому відсутній підпис ОСОБА_4 .

Право користування спірною земельною ділянкою зареєстровано за ОСОБА_3 у державному реєстрі речових право на нерухоме майно 25 червня 2021 року державним реєстратором виконавчого комітету Ямпільської міської ради, при цьому позивач не оскаржує дії державного реєстратора з приводу реєстрації договору емфітевзису.

ОСОБА_4 не знав про існування договору оренди землі №40 та не погоджувався передавати земельну ділянку ТОВ "Великокіснецьке", а тому даний договір не може вважатися законним, а тому є нікчемним.

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0056 є її власністю з 27 лютого 2019 року, тобто через рік по закінченню терміну дії договору оренди ОСОБА_4 з ТОВ "Великокісницьке", а договір емфітевзису нею було укладено 25 червня 2021 року.

ТОВ "Великокісницьке" не могло здійснити державну реєстрацію договору оренди землі №40 від 18.11.2011 року - 06 квітня 2012 року, оскільки на той час діяв договір оренди землі від 2008 року, строком 10 років.

Окрім цього, відповідач зазначила, що 27 березня 2019 між нею та ОСОБА_5 було укладено Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0056. Зазначений нею Договір було зареєстровано в Державному земельному кадастрі від 28 березня 2019 року, терміном на 7 років. Таким чином земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0056 по закінченню терміну оренди з позивачем була передана ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 . Договір було розірвано та в 2021 році між нею та відповідачем укладено договір емфітевзису.

Вищевикладене на думку відповідача, свідчить про нікчемність договору оренди землі №40, якого фактично не існувало, у зв`язку із чим, просить суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог. Просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заяви, клопотання:клопотання позивача про витребування доказів, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, відзив на позов, доповнення до відзиву, клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

Інші процесуальні дії у справі: відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, відкладено підготовче судове засідання, оголошена перерва у підготовчому судовому засідання та витребування доказів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами.

Із досліджених судом письмових доказів встановлено, що ОСОБА_4 являвля власником земельної ділянки площею 1,3650 га, яка розташована на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, кадастровий номер :02:001:0056 (копія Державного акта серії ЯЕ№682030 (а.с. 11)).

18 листопада 2011 року між ОСОБА_4 та ТОВ "Великокісницьке" було укладено договір оренди землі №40. Предметом договору є земельна ділянка площею 1,3650 га, згідно Державного акту серії ЯЕ №682030. Відповідно до п.8 строк дії договору становить 25 років. (а.с.7-9).

З копії запису про державну реєстрацію договору оренди землі від 06 квітня 2012 року №5558 встановлено, що 06 квітня 2012 року було зареєстровано в державному реєстрі Договір оренди земельної ділянки площею 1,3650 га, кадастровий номер :02:001:0056 (а.с.21-22)

З копії поземельної книги щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0056 встановлено, що 06 квітня 2012 року було вчинено запис про реєстрацію Договору оренди землі площею 1,3650 га, кадастровий номер :02:001:0056, де орендодавцем є ОСОБА_4 , а орендарем ТОВ "Великокісницьке" (а.с. 23-30).

З копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11 травня 2016 року встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки була проведена 20 червня 2008 року. Земельну ділянку площею 1,3650 га з кадастровим номером :02:001:0056 було передано ОСОБА_4 в оренду ТОВ "Великокісницьке". Державна реєстрація речового права (оренди) була здійснена 10 травня 2012 року строк дії речового права 10 років (а.с.65).

З відповіді начальника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на запит адвоката встановлено, що при внесенні інформації щодо реєстрації договору оренді землі №40 від 18 листопада 2011 року до Державного земельного кадастру були зроблені технічні помилки у розділі строк дії договору замість 25 років, було зазначено 10 років та у розділі дата державної реєстрації речового права замість 06.04.2012 р., зазначено 10.05.2012 р.(а.с.173).

З копії реєстраційної справи земельної частки (паю) встановлено, що Договір оренди земельної ділянки №40 від 18.11.2011 року було зареєстровано у відділі Держкомзему в Ямпільському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06 квітня 2012 року за № 05558 (а.с.174 -177).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с. 91).

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 та отримала у власність земельну ділянку, яка розташована на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, площею 1,3650 га, кадастровий номер :02:001:0056 (а.с. 90).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що 27 лютого 2019 року згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом власником земельної ділянки площею 1,3650 га, кадастровий номер :02:001:0056 стала ОСОБА_1 . Згідно інформації про реєстрацію іншого речового права встановлено, що було зареєстровано договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) від 25 червня 2021 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Строк дії договору 49 років (а.с. 13).

З копії договору користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) встановлено, що 25 червня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено вищевказаний договір емфітевзису, об`єктом якого є земельна ділянка площею 1,3650 га, кадастровий номер :02:001:0056. Строк дії договору 49 років та вступає в дію з 25 червня 2021 року (а.с.85-89).

Згідно Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку встановлено, що власником земельної ділянки площею 1,3650 га, кадастровий номер :02:001:0056 є ОСОБА_1 . 25 червня 2021 року було зареєстровано обмеження у використанні земельної ділянки у виді права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та суб`єктом речового права виступає ОСОБА_3 (а.с.13).

Акт про приймання та передачу земельної ділянки в оренду від 24 червня 2008 року (а.с.9) - суд не приймає до уваги, так як даний доказ не стосується договору оренди землі №40, оскільки складений раніше аніж укладеного договір оренди землі та проведено його державну реєстрацію, що не відповідає п.10 Договору оренди №40 відповідно до якого передача земельної ділянки здійснюється у 7 денний термін після державної реєстрації даного договору за актом приймання-передачі.

Акт визначення меж земельної ділянки від 2011 року суд вважає неналежним доказом, оскільки він не містить підпису власника землі ОСОБА_4 , а тому не приймає його до уваги (а.с.12).

З копії договору оренди землі від 27 березня 2019 року встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір оренди землі, де об`єктом оренди є земельна ділянка площею 1,3650 га, кадастровий номер :02:001:0056. Строк дії договору 7 років (а.с. 160 - 162).

З копії акту приймання-передачі земельної ділянки від 28 березня 2019 року встановлено, що земельна ділянка площею 1,3650 га, кадастровий номер :02:001:0056 була передана ОСОБА_1 орендарю ОСОБА_5 (а.с. 163).

З копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку встановлено, що 28 березня 2019 року договір оренди землі від 27 березня 2019 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було зареєстровано в Державному реєстрі. Строк дії договору 7 років (а.с. 164).

Вислухавши сторони, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, ознайомившись з відзивом на позов, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною першою ст.3 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

За змістом ч.3 ст.640 ЦК України (в редакції, станом на момент укладення договору оренди землі та дату його реєстрації) - договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.124 ЗК України (в редакції, станом на момент укладення договору оренди) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з вимогами ч.2 ст.125 ЗК України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону (ч.2 ст.126 ЗК України).

Частина другої статті 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV, з змінами і доповненнями (тут і надалі - в редакції Закону на час прийняття оскаржуваних рішень)) у ст.2 дає визначення поняттю «державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

До 01 січня 2013 року державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок проводилась територіальними органами земельних ресурсів.

За приписами ч.3 ст.3 Закону №1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої ним Законом, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Державна реєстрація договору оренди між ТОВ Великокісницьке" та ОСОБА_4 від 06 квітня 2012 року здійснювалась у порядку передбаченому Постановою КМУ від 09.09.2009 року №1021 "Про затвердження Порядків ведення Поземельної книги та Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі" органами Держземагенства шляхом внесення відповідних відомостей до Поземельної книги та Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі.

Враховуючи зазначені вище норми законодавства, позивачу ТОВ "Великокісницьке" належить право оренди земельної ділянки, згідно Договору оренди земли №40, укладеного 18 листопада 2011 році з власником земельної ділянки ОСОБА_4 та зареєстрованого 06 квітня 2012 року у встановленому на момент його укладення порядку. Таке право оренди є дійсним (чинним) та триває протягом строку дії договору 25 років з моменту реєстрації, тобто до 06.04.2037 року (п.8 Договору оренди №40).

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження, зокрема, на земельні ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях.

Відтак, наявність розбіжностей у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі та в наданому відповідачем витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про державну реєстрацію договору оренди землі №40 - 10 травня 2012 року, а не 06 квітня 2012 року та строк дії договору 10 років, замість 25 років, не спростовує встановленого законом пріоритету паперового носія, перед відомостями ДЗК.

Начальник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області зазначив, що при внесенні інформації щодо реєстрації договору оренди землі №40 від 18 листопада 2011 року до Державного земельного кадастру були зроблені технічні помилки у розділі строк дії договору замість 25 років, зазначено 10 років та у розділі дата державної реєстрації речового права замість 06.04.2012 р., зазначено 10.05.2012 р.

Із урахуванням вищевикладеного суд вважає встановленим, що 18 листопада 2011 року було укладено договір оренди землі №40 між ТОВ "Великокісницьке" та ОСОБА_4 , строком на 25 років. Строк дії договору оренди землі №40 від 18.11.2011, укладеного між ТОВ "Великокісницьке" і ОСОБА_4 , починається з дати його державної реєстрації, тобто з 06.04.2012 р. Отже позивач ТОВ "Великокісницьке" у встановленому законом порядку набув право оренди земельної ділянки площею 1,3650 га, кадастровий номер :02:001:0056, саме з 06 квітня 2012 року строком 25 років, тобто до 06 квітня 2037 року.

Що стосується доводів відповідача ОСОБА_1 про те, що Договір оренди землі №40 від 18 листопада 2011 року є підробленим, оскільки ОСОБА_4 з ТОВ "Великокісницьке" не укладався, відомості про державну реєстрацію даного правочину відсутні, що свідчить про його нікчемність.

Суд встановив наступне: відповідачу ОСОБА_1 з моменту прийняття спадщини було відомо про наявність Договору оренди землі з ТОВ"Великокісницьке", що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11 травня 2016 року, який було видано приватним нотаріусом відповідачу (а.с.65). Однак Договір оренди землі №40 від 18 листопада 2011 року ОСОБА_1 не оскаржувався.

Окрім цього, в ході розгляду даної справи відповідачем ОСОБА_1 не заявлялись клопотання щодо призначення почеркознавчої експертизи договору оренди землі №40 з метою підтверження факту відсутності волевиявлення ОСОБА_4 на укладення правочину та щодо призначення експертизи з метою встановлення факту підробки сторінок договору.

Що стосується відсутності акту приймання передачі в оренду земельної ділянки, суд зазначає наступне: акт приймання передачі в оренду земельної ділянки є окремим документом, що лише підтверджує виконання орендодавцем умов договору оренди землі з передачі її в користування орендаря. З моменту укладання договору оренди землі він жодного разу не оспорювався, питання неправомірності використання ТОВ «Великокісницьке» орендованої земельної ділянки не порушувалось, що свідчить про фактичне визнання і виконання обома сторонами умов вчиненного правочину.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає доводи відповідача про нікчемність Договору оренди землі №40 від 18 листопада 2011 року припущенням, оскільки в ході розгляду справи не надано жодних доказів, які б підтверджували обставини на які відповідач посилається, як на підставу своїх заперечень.

Посилання відповідача на те, що у Витязі містяться відомості про договір оренди, який був укладений в червні 2008 року між ТОВ "Великокісницьке" та ОСОБА_4 строком 10 років, а тому ТОВ "Великокісницьке" не могло здійснити державну реєстрацію договору оренди землі №40 від 18.11.2011 року - 06 квітня 2012 року в момент дії іншого договору, суд вважає недоведеним. Оскільки відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, на який посилається відповідач, 20 червня 2008 року відбулась державна реєстрація земельної ділянки, а не державна реєстрація речового права оренди, яка була проведена 10 травня 2012 року.

Акт приймання передачі земельної ділянки від 24 червня 2008 року, на який також посилається відповідач, суд не приймає до уваги, оскільки вважає наявність лише акту приймання передачі земельної ділянки без зареєстрованого договору оренди землі, недостатнім для підтвердження існування договору оренди землі між ТОВ "Великокісницьке" та ОСОБА_4 від 20 червня 2008 року, строком 10 років.

Що стосується посилання відповідача на наявність договору оренди земельної ділянки укладеного 27.03.2019 року з ОСОБА_5 суд зазначає наступне :

Предметом оскарження по даній справі виступає договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) б/н від 25 червня 2021 року, та саме його позивач вважає таким, що порушує його права, як орендаря, а тому просить суд визнати його недійсним. Договір оренди землі від 27 березня 2019 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , позивач не оскаржував та не вважав його таким, що порушує його права.

Згідно ч.2 ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Наявність договору оренди землі від 27 березня 2019 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відносно земельної ділянки площею 1,3650 га, кадастровий номер :02:001:0056 не може спростовувати дійсність договору оренди землі № 40 від 18.11.2011 року, який було укладено раніше.

Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У пункті 40 Договору оренди землі №40 сторонами узгоджено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Отже зміна власника земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0056 не є підставою для розірвання договору оренди землі №40 від 18.11.2011 року.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини и не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 та успадкувала земельну ділянку площею 1,3650 га кадастровий номер :02:001:0056 .

Судом встановлено, що станом на день ухвалення рішення договір оренди землі №40 укладений із ТОВ "Великокісницьке" сторонами у передбачений законом спосіб не розривався та не визнавався судом недійсним.

Разом з тим, незважаючи на діючий договір оренди землі №40, 25 червня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), тієї ж земельної ділянки, про що свідчить інформаційна довідка від 23.07.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Державним реєстратором Ямпільської міської ради Вінницької області проведено державну реєстрацію права користування цієї ж земельної ділянки за ОСОБА_3 , про що свідчить рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 59169947 від 08 липня 2021 року, прийняте на підставі договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договору емфітевзису) кадастровий номер :02:001:0056.

На час укладання договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб від 25 червня 2021 року у Державному земельному кадастрі про земельну ділянку містились дані про те, що земельна ділянка площею 1,3650 га з кадастровим номером :02:001:0056 перебувала в оренді ТОВ "Великокісницьке".

Пункт 2.4 Договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб від 25 червня 2021 року містить застереження відповідача ОСОБА_1 , що її земельна ділянка нікому не передана в оренду (а.с.85).

Державна реєстрація речового права (оренди) за ТОВ "Великокісницьке", враховуючи технічні помилки в реєстрі, була здійснена 10 травня 2012 року строком 10 років, тобто навіть враховуючи технічні неточності, укладання договору емфітевзису від 25.06.2021 року відбулося в період існування договору оренди землі №40.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно з п.3 ч.2 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій які б перешкоджали орендареві користуватись орендованою земельною ділянкою.

Відповідно до ч.2 ст.13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Положеннями ст.152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною.

Частиною першою ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Судом встановлено, що договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), укладений 25 червня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі №40 від 18 листопада 2011 року, а спірна земельна ділянка на момент укладення договору знаходилася в законному користуванні позивача.

Відповідно до ч.1 ст.102-1 ЗК України, право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно з ст.126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Державній реєстрації прав підлягає право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) (абз.3 п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Суд звертає увагу, що як і право оренди землі, так і право емфітевзису, будучи самостійними правовими інститутами, виникають на підставі договору. При цьому, зі змісту ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речовими права на нерухоме майно, похідними від права власності, що підлягають державній реєстрації є як право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), так і право оренди земельної ділянки, що в свою чергу унеможливлює одночасне існування таких речових прав на одну і ту ж земельну ділянку.

Договір про встановлення емфітевзису є консенсуальним, оскільки для виникнення емфітевтичного права законодавчо не вимагається передачі земельної ділянки.

Верховним Судом у постанові від 23 травня 2018 року про спори щодо одночасного існування державної реєстрації емфітевзису і права оренди на одну і ту ж земельну ділянку зазначено наступну правову позицію: договір, який укладений пізніше, під час дії договору оренди цієї ж земельної ділянки, підлягає визнанню недійсним. Верховним Судом зазначено, що договір емфітевзису не відповідає вимогам чинного законодавства, так як укладений до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі та з порушенням процедури реалізації переважного права орендаря, який належно виконує свої обов`язки за договором, на поновлення договору оренди.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст 412 ЦК України право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом.

З урахуванням вищевиклдаеного, суд приходить до висновку про визнання недійсним договору емфітевзису, який укладений 25 червня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі №40 від 18 листопада 2011 року та з порушенням процедури реалізації переважного права орендаря, який належно виконує свої обов`язки за договором, на поновлення договору оренди. Приймаючи до уваги те, що договір емфітевзису, який укладений 25 червня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано недійсним, право ОСОБА_3 на користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб слід припинити.

Таким чином, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

У п.1 ч.3 ст.133 ЦПК Українипередбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно зі ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Представником позивача було надано договір про надання правничої допомоги № 20 від 13 січня 2020 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 23 липня 2021 року, ордер серії АВ №1015738, платіжне доручення №1168 від 26 липня 2021 року на суму 3500 грн, а тому витрати на правову допомогу підлягають до задоволення в повному обсязі. Крім того з відповідачів на користь позивача слід стягнути в рівних частках витрати на оплату судового збору в розмірі 2270 грн.

Керуючись ст.ст.210, 638, 792 ЦК України, ст.ст.125, 126 ЗК України, ст.ст.13, 18, 20 ЗУ «Про оренду землі», ст.ст. 76, 79, 80, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 315, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариста з обмеженою відповідальністю "Великокісницьке" до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), - задоволити.

Визнати недійсним договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) б/н від 25 червня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , строком на 49 років щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0056, яка розташована на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області.

Припинити право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0056, зареєстрованого на підставі договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) б/н від 25 червня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ "Великокісницьке" судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2270 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн., тобто по 2885 гривень з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Великокісницьке", місцезнаходження вул. Центральна, 84 с.Велика Кісниця, Могилів-Подільського району Вінницької області, , ІПН 72, АТ «Райффайзен Банк Аваль» м.Київ, МФО 380805, р/р НОМЕР_2 .

Відповідач 1: ОСОБА_1 , жителька с.Велика Кісниця, Могилів-Подільського району Вінницької області, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , житель с.Велика Кісниця, Могилів-Подільського району Вінницької області, РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: М.М.Дзерин