справа № 631/1038/20
провадження № 2-н/631/20/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року селище міського типа Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Трояновської Т. М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 4585 гривень 17 копійок та судового збору в сумі 210 гривень 20 копійок,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 4585 гривень 17 копійок та судового збору в сумі 210 гривень 20 копійок.

01 лютого 2021 року за вхідними № 575/21-вх. та № 576/21-вх. у відповідності до частини 5 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС УДМС України в Харківській області та Староводолазького страростинського округу № 2 Нововодолазької селищної ради Харківської області було отримано інформацію щодо місця реєстрації (проживання) боржника на території Нововодолазького району Харківської області.

Виходячи з приписів частини 3 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Отже, наказне провадження це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника, на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ.

В силу своєї специфіки наказне провадження передбачає спрощене, швидке вирішення питання, із яким звернувся до суду заявник, що, втім, врівноважується вимогами до форми і порядку такого звернення. Саме дотримання формалізованої процедури звернення особи з заявою про видачу судового наказу уможливлює вирішення в наказному провадженні відповідної заяви по суті. Специфіка наказного провадження в межах цивільного процесуального закону, який, власне, передбачає сукупність обов`язкових формалізованих процедур, що забезпечують законний розгляд цивільних справ, відображена у Розділі ІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Обов`язок подати суду всі наявні і в належній формі докази покладається саме на заявника. Саме заявник виконує цей процесуальний обов`язок, вільно розпоряджається своїми процесуальними правами та несе ризик наслідків за вчинення чи невчинення процесуальних дій, що прямо передбачено у частині 4 статті 12, частинах 1 3 статті 13 та інших нормах Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, оскільки суд ухвалює таке судове рішення на підставі заяви та поданих заявником документів, важливе значення має дотримання заявником вимог статті 163 Цивільного процесуального кодексу України, яка встановлює вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу, а також підставності й безспірності заявлених вимог.

Вирішуючи питання відносно можливості видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 4 585 гривень 17 копійок та судового збору в сумі 210 гривень 20 копійок, суддя виходить з наступного.

Пунктами 3 та 4 частини 3 стаатті 163 Цивільного процесуального кодексу України визначено, обов`язок заявника додати до заяви про видачу судового наказу копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Приписами статті 19 Закону України «Про житло комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору передбачений положеннями пункту 1 частини 3 статті 20 Закону України «Про житло комунальні послуги».

Як встановлено частиною 1 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строку та порядку, передбачених договором.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2500, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831.

Відповідно до пункту 1.3 Договору постачання природного газу побутовим споживачам, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статтей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем (далі заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору).

Тобто, якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил постачання природного газу, що має підтверджуватися документально.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви про видачу судового наказу заявником було долучено копію Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який не має підпису споживача ОСОБА_1 , довідку про заборгованість за природний газ перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» по особовому рахунку НОМЕР_1 , копію вимоги № 617-Сл-4953/41-0620 від 11 червня 2020 року про погашення заборгованості, без доказів її направлення ОСОБА_1 та довідку з місця проживання боржника станом на 2013 рік.

Таким чином, до заяви про видачу судового наказу Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» не надано заяву приєднання ОСОБА_1 до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, проте, як вже зазначалося вище, в даному випадку факт наявності договірних відносин може підтверджуватися не лише письмовим договором, а й іншими письмовими доказами.

В обґрунтування заяви стягувач посилається на те, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу, постачальником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», та приєднався до умов Типового договору шляхом фактичного споживання природного газу. На підтвердження чого надав довідку про заборгованість за природний газ перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» по особовому рахунку НОМЕР_1 . Зі змісту вказаної довідки вбачається, що останні нарахування за постачання газу мали місце у листопаді 2017 року, відомостей щодо здійснення ОСОБА_1 будь якої сплати по даному рахунку за будь який період дана довідка не містить.

Інших доказів, які б свідчили про вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, а також доказів, що боржник є власником житла за адресою надання послуг, чи є споживачем послуг з газопостачання за даною адресою, проживає за цією адресою та фактично користується послугами газопостачання, Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» не надано. Копія довідки за № 51, виданої 18 лютого 2013 року за підписом сільського голови Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Гапченко В. О., лише підтверджує факт реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 станом на 2013 рік та не свідчить про фактичне користування останнім послугами з газопостачання.

В силу вимог статті 2, частини 1 статті 3, частини 1 статті 4, статтей 13, 43, 44, 81, частини 1 статті 83, статті 95 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням наведених вище положень цивільного процесуального закону, особа, яка звертається до суду з заявою про видачу судового наказу, може зробити це не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, зобов`язана подати суду всі наявні в неї письмові докази, зобов`язана виявляти повагу до суду та до інших учасників процесу, повинна діяти добросовісно, зобов`язана не зловживати процесуальними правами в будь-який спосіб.

В даному випадку із наданих заявником копій документів судом не було встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

Приходячи до такого суд, окрім іншого, бере до уваги роз`яснення, що містяться у пункті 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» відповідно до яких, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Відповідно до пунктів 1 та 8 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Крім того, приписами пункту 5 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Позовна давність це строк для захисту права за позовом особи, право якої порушене. Іншими словами, це строк протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати захисту чи примусового здійснення свого права через суд.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з статтею 257 Цивільного кодексу України загальний строк позовної давності встановлюється у три роки. Таким чином, на протязі саме цього строку особа, чиї права порушені, має право звернутись до суду.

Строки позовної давності мають загальний характер.

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

Частинами 1 та 5 статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Позовна давність відповідно до частини 1 статті 260 Цивільного кодексу України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 255 цього Кодексу.

Зі змісту заяви та довідки про заборгованість за природний газ перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» по особовому рахунку НОМЕР_1 вбачається, що заборгованість за послуги з газопостачання у ОСОБА_1 утворилась за період до листопада 2017 року, починаючи з грудня 2017 року будь які нарахування відсутні.

При цьому, за вказаний період, а саме з листопада 2017 року по липень 2020 року ОСОБА_1 оплата за використаний газ здійснена не була.

Таким чином, враховуючи період, за який заявлено стягнення заборгованості, суддя приходить до висновку про те, що до заявлених вимог з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, а тому наявні підстави для відмови у видачі судового наказу.

Аналогічні роз`яснення містяться й у пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» відповідно до якого наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Відповідно до приписів частини 2 статті 167 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 6 частини 1 вищенаведеної норми права, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись пунктами 9 та 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», статтями 2, 3, 4, 13, частиною 3 статті 19, статтею 81, частиною 1 статті 83, статті 95частинами 1 та 2 статті 160, статтями 163, 165, 167, 259, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 4585 гривень 17 копійок та судового збору в сумі 210 гривень 20 копійок відмовити.

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 6 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Нововодолазький районний суд Харківської області (відповідно до пункту 15.5 Розділу ХШ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України) протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя: Т. М. Трояновська