Справа № 752/2596/21
Провадження № 2-з/752/160/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кахно І. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

У провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа № 752/2596/21 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору № ML-019/036/2008 від 04 червня 2008 року недійсним.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року відкрито провадження в указаній справі.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом заборони вчинення дій щодо відчуження або реалізації квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до ухвалення рішення суду.

Заява обґрунтована тим, що зміст позовної заяви про визнання кредитного договору недійсним зводиться до необґрунтованої суми заборгованості, що не відповідає дійсній сумі заборгованості, що дає підстави для заборони відчуження нерухомого майна до вирішення спору по суті. Враховуючи, що відчуження майна за спірною ціною може мати негативний вплив та в подальшому унеможливить ефективний захист прав заявника та те, що такий захід забезпечення позову має тимчасовий характер та діятиме до прийняття рішення по суті, заявник вважає, що вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення його прав позивача на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову забезпечить можливість відновлення його порушеного права, тоді як невжиття цих заходів призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з таких підстав.

Відповідно до статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач просить визнати недійсним кредитний договір від 04 червня 2008 року № ML-019/036/2008.

Вбачається, що безпосередньо стосовно нерухомого об`єкту спору майнового характеру між сторонами не існує.

Разом із тим, у випадку задоволення позову таке рішення суду не підлягає примусовому виконанню, не є майновим та не носить зобов`язального характеру.

За таких обставин, невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, не призведе до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визнання кредитного договору недійсним.

З огляду на наведене та враховуючи, що у заяві про забезпечення позову заявник не посилається на наявність реального спору між позивачем та відповідачем щодо виконання боргових зобов`язань на час його звернення із зазначеною заявою та на обставини на його підтвердження і про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд приходить до висновку, що зава не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. А. Кахно