Справа № 352/1484/19
Провадження № 2/352/60/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частину спадкового майна, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 31.07.2019 р. звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частину спадкового майна, у якому просив визнати за ним право власності на 7/24 частин домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 29.05.2006 р. державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І., після померлої ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 12.09.2019 р. до участі у розгляді справи залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_5 . Відповідно до заповіту матері, посвідченого 29.05.2006 р. державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І. та зареєстрованого у реєстрі за № 3-1081, спадкоємцями майна померлої є він, ОСОБА_1 , його рідний брат ОСОБА_2 та син матері від першого шлюбу ОСОБА_4 . Після смерті матері приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Шевченко Е.В. заведена спадкова справа № 08/2018. На підставі зазначеного заповіту він отримав свідоцтво про право на спадщину на 7/24 часток на транспортний засіб FORD KUGA, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складалася з Ѕ частки у праві власності на вказаний транспортний засіб, що належав ОСОБА_5 . Його рідний брат ОСОБА_2 у межах встановленого законом шестимісячного строку відмовився від прийняття спадщини на його користь. Крім транспортного засобу, після смерті матері залишилось домоволодіння АДРЕСА_1 , яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_3 . Це домоволодіння побудоване матір'ю та відповідачем під час шлюбу, свідоцтво про право власності видане Черніївською сільською радою 10.08.2009 р. на ім'я ОСОБА_3 . Загальна вартість домоволодіння на даний час становить 1375000 грн. Оскільки домоволодіння було спільною сумісною власністю матері та її чоловіка, позивач звернувся до приватного нотаріуса Шевченко Е.В. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на ту частину домоволодіння, яка належала матері. Нотаріус відмовила йому, повідомивши, що оскільки померла ОСОБА_5 не була «титульним» власником домоволодіння, її частка знаходиться у прихованому стані і лише презюмується. З урахуванням права відповідача ОСОБА_3 на обов'язкову частку у спадщині, право на спадкування Ѕ частини домоволодіння мають він, ОСОБА_1 , на 7/24 часток (з урахуванням 7/48 часток, від якої відмовився ОСОБА_2 на його користь), відповідач ОСОБА_4 на 7/48 часток та відповідач ОСОБА_3 на 3/48 частки (або 1/16). Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Позивач та його представник - адвокат Шургот О.В. у судовому засіданні позов підтримали і просили його задоволити. Позивач пояснив, що земельну ділянку для будівництва житлового будинку дали батьки ОСОБА_3 , кошти на будівництво давала мама, яка була співвласником кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в м. Івано-Франківську і мала великий дохід, а на кошти ОСОБА_3 , який отримував непогану зарплату, вони жили; мама погодилась на будівництво, коли він, позивач, пообіцяв, що повністю буде займатись будівництвом; він будував житловий будинок по АДРЕСА_1 від початку до кінця; розпочали будівництво у 2008 р., будинок побудували швидко протягом року, мама з чоловіком ОСОБА_3 перейшли разом проживати у цей будинок, до того проживали у її квартирі по вул. Хоткевича в м. Івано-Франківську , яку мама продала; мама проживала у цьому будинку до смерті, похована в с. Черніїв.

У поданій суду заяві від 19.11.2021 р. представник позивача просила завершувати розгляд справи у відсутності сторони позивача.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_6 у поданій суду заяві від 27.02.2020 р. просив справу розглянути у його відсутності, не заперечував щодо задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат Ярицький Л.І. у судовому засіданні позов не визнали, пояснили, що позивач лише посилається на презумпцію спільності майна подружжя, прив`язавшись до дати реєстрації права власності ОСОБА_3 на спірне домоволодіння - 2009 рік. Лише посилання на те, що право власності зареєстроване у 2009 р., не підтверджує факту завершення будівництва у цьому році та статусу майна як спільного майна подружжя. Відповідач заперечує, що вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, та стверджує, що воно є його приватною власністю. У поданій суду заяві від 19.11.2021 р. відповідач та його представник просили завершувати розгляд справи у відсутності сторони та відмовити у позові.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку та за адресою фактичного місця проживання, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву.

Заслухавши вступне слово сторін, показання свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (т.1, а.с.10), яка була матір'ю позивача ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_4 та дружиною відповідача ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на все належне їй майно, яку прийняли сини померлої - позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_4 , як спадкоємці за заповітом, посвідченим 29.05.2006 р. державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І., зареєстрованим у реєстрі за № 3-1081 (т.1, а.с.67 зв.ст.), та чоловік померлої - відповідач ОСОБА_3 як спадкоємець за законом першої черги у порядку ч.1 ст.1269 ЦК України шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Третій спадкоємець за заповітом спадкодавця, яким є син померлої - третя особа ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини на користь свого рідного брата ОСОБА_1 , подавши нотаріусу відповідну заяву (т.1, а.с.60).

У нотаріальному порядку спадкувалась Ѕ частка у праві власності на транспортний засіб FORD KUGA, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав спадкодавцю ОСОБА_5 .

Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30.10.2018 р. на 7/24 часток транспортного засобу (т.1, а.с.87 зв.ст.).

Відповідач ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 29.10.2018 р. на 7/48 часток транспортного засобу (т.1, а.с.85).

Відповідач ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.10.2018 р. на 1/16 (або 3/48) частку транспортного засобу (т.1, а.с.79 зв.ст.) та свідоцтво про право власності на Ѕ частку транспортного засобу у праві спільної сумісної власності подружжя (т.1, а.с.77 зв.ст.).

Вказані обставини, які відповідачами не заперечувались, підтверджуються матеріалами спадкової справи № 8-2018, засвідчена копія якої, надана приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Шевченко Е.В., підшита на а.с.47-89 т.1.

Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

До першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Як передбачено ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 була також власником Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності подружжя.

Спадкодавець ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 01.02.2000 р. (т.1, а.с.52). Під час шлюбу подружжя побудувало вказане домоволодіння. Технічний паспорт на завершений будівництвом житловий будинок, копія якого міститься на а.с.218-224 т.1, відповідач отримав в Івано-Франківському ОБТІ 30.07.2008 р.

Згідно розпорядження Тисменицької РДА № 100 від 19.02.2009 р. затверджено акт Державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Черніївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 31.03.2009 р. № 50 надано дозвіл ОСОБА_3 на оформлення права власності на вказаний житловий будинок (т.1, а.с.243).

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - домоволодіння по АДРЕСА_1 видане Черніївською сільською радою 10.08.2009 р. на ім'я ОСОБА_3 (т.2, а.с.2). Право власності останнього зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ 10.08.2009 р., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 27997637, що підтверджується відповідним витягом (т.2, а.с.3).

Обставини щодо будівництва вказаного нерухомого майна подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_3 під час шлюбу підтверджуються також показаннями у судовому засіданні свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Останній свідок, зокрема, пояснив, що він на прохання позивача допомагав йому у будівництві житлового будинку його матері в с. Черніїв Тисменицького району, розпочали будівництво у 2008 р., у 2009 побудували будинок, пізніше робили фасад (утеплювали) у 2012 р.; він приймав участь у всіх роботах, за що розплачувалась мама позивача, яка проживала у цьому будинку зі своїм чоловіком, або сам позивач.

Загальна вартість домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається із житлового будинку загальною площею 128,3 кв.м житловою площею 63,9 кв.м, на даний час становить 1375000 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна (т.1, а.с.120-130).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначене положення кореспондується з положенням ч.3 ст.368 ЦК України, згідно якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок, який враховується судом у рамках розгляду даної справи згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, міститься у ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.06.2020 р. у справі № 636/4052/18.

Суд зазначає, що відповідач ОСОБА_3 , який заперечував статус домоволодіння як спільної сумісної власності подружжя, не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини та спростування презумпції спільності права власності подружжя на набуте за час шлюбу майно.

Таким чином, суд приходить до висновку, що домоволодіння належало спадкодавцю ОСОБА_5 та відповідачу ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя у рівних частках.

Відповідно до вимог ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

З урахуванням встановлених обставин, з огляду на те, що відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позбавляє позивача можливості оформити спадщину на нерухоме майно у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову. За позивачем слід визнати право власності на 7/24 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після померлої матері.

З огляду на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід стягнути на користь позивача 4010,42 грн. сплаченого судового збору (т.1, а.с. 1, 118), а саме по 2005,21 грн. з кожного відповідача.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 368, 1216, 1218, 1220, 1223, 1226, 1233, 1241, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. 60, 69, 70 СК України, керуючись ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частину спадкового майна задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/24 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 (на даний час с. Черніїв Івано-Франківської ТГ Івано-Франківської області), яке складається із житлового будинку загальною площею 128,3 кв.м житловою площею 63,9 кв.м, загальною вартістю 1375000 грн. у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 29.05.2006 р. державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І. та зареєстрованим у реєстрі за № 3-1081, після померлої ОСОБА_5 .

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по 2005 (дві тисячі п`ять) грн. 21 коп. судових витрат з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_10 , Західноукраїнська правнича компанія, м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 41А.

Відповідачі: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: с. Луковець Вишнівський Рогатинського району Івано-Франківської області, проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Представник відповідача: ОСОБА_11 , АДРЕСА_5 .

Третя особа: ОСОБА_2 , АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено 29.11.2021 р.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ