БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/8318/20
провадження № 2-к/361/2/21
УХВАЛА

25 січня 2021 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. розглянувши клопотання інспекції Міністерства по податках і зборах Республіки Білорусь по Кобринському району про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Малоритського району Брестської області Республіки Білорусь від 16 вересня 2011 року,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року до Броварського міськрайонного суду Київської області із Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшло клопотання інспекції Міністерства по податках і зборах Республіки Білорусь по Кобринському району про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Малоритського району Брестської області Республіки Білорусь від 16 вересня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_1 державного мита в дохід держави у розмірі 35 рублів 72 копійки Національного Банку Республіки Білорусь.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ч. 1 ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Статтею 466 ЦПК України встановлені обов`язкові вимоги до змісту та форми клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, обов`язок дотримання яких покладається на особу, яка звертається до суду з таким клопотанням.

За змістом ч. 1, 2 ст. 466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання. До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із п. 5.1 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України № 1092/5/54 від 27 червня 2008 року (далі Інструкція), рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Питання надання правової допомоги між Республікою Білорусь і Україною врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаною від імені України в місті Мінськ 22 січня 1993 року та ратифікованою Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (в редакції Протоколу від 28 березня 1997 року).

За змістом ст. 464 ЦПК України, п. 5.3 вказаної Інструкції питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування)або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом України за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Із матеріалів справи вбачається, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, зокрема, рішення суду Малоритського району Брестської області Республіки Білорусь від 16 вересня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 витрачених на навчання коштів, направлене до Броварського міськрайонного суду Київської області, оскільки Малоритським районним відділом внутрішніх справ Брестської області Республіки Білорусь встановлено, що місцем проживання боржника ОСОБА_1 , є: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, Свято-Преображенський чоловічий монастир.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 ЦПК України про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду суд у п`ятиденний строк письмово повідомляє боржника і пропонує йому у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

На виконання вимог вищевказаної статті, на адресу ОСОБА_1 01 грудня 2020 року судом направлено повідомлення про надходження до суду клопотання про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Республіки Білорусь від 16 вересня 2011 року про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 та запропоновано йому в порядку ст. 467 ЦПК України в місячний термін з дня отримання цього повідомлення подати до суду заперечення проти зазначеного клопотання.

Із відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, зареєстрованої у Броварському міськрайонному суді Київської області 05 січня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрованим по м. Києву та Київській області не значиться.

22 грудня 2020 року направлений ОСОБА_1 на вказану адресу конверт повернувся до суду із відміткою центру поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно вимог ч. 2 ст. 464 ЦПК України якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Доказів того, що на території України знаходиться майно ОСОБА_1 до клопотання не додано та судом не здобуто.

Відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Виходячи з викладеного та враховуючи те, що іноземне доручення стосується особи, місце проживання, якої не зареєстровано на території Броварського району Київської області та місце перебування якої встановити неможливо, у зв`язку з її фактичною відсутністю за адресою, вказаною у клопотанні про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, відомостей про місцезнаходження майна боржника в Україні у клопотанні теж не зазначено, суд приходить до висновку про повернення даного клопотання заявнику без розгляду.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог статті 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

У даному випадку, рішення суду Малоритського району Брестської області Республіки Білорусь від 16 вересня 2011 року набрало законної сили 04 жовтня 2011 року, а клопотання про примусове його виконання надійшло до Броварського міськрайонного суду Київської області у листопаді 2020 року, тобто поза межами трирічного строку, визначеного ст. 463 ЦПК України.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 5, 13, 182, 259, 260, 462, 466, 467, 468 ЦПК України,

у х в а л и в :

Клопотання інспекції Міністерства по податках і зборах Республіки Білорусь по Кобринському району про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Малоритського району Брестської області Республіки Білорусь від 16 вересня 2011 року, в частині стягнення з ОСОБА_1 державного мита повернути без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н.М. Петришин