справа № 631/1662/14-ц
провадження № 4-с/631/9/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі :

головуючого судді Трояновської Т.М.

за участю секретаря судового засідання М`ячиної Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Бусахін Олександр Сергійович, на дії виконуючого обов`язки начальника Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Науменко Юлії Валеріївни в рамках виконавчого провадження № 46610393, стягувач ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області 07 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку надійшла скарга ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Бусахін Олександр Сергійович, відповідно до ордеру № 1046452 від 19 серпня 2021 року, в якій оскаржуються дії виконуючого обов`язки начальника Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Науменко Юлії Валеріївни та відповідно представник скаржника просить визнати неправомірними дії виконуючого обов`язки начальника Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Науменко Юлії Володимирівни у виконавчому провадженні № 46610393 в частині відмови у скасуванні постанови від 04 лютого 2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та зобов`язати останню скасувати постанову від 04 лютого 2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 46610393, а також поновити строк на оскарження дій державного виконавця.

В обґрунтування даної скарги скаржник вказав, що на виконанні виконуючого обов`язки начальника Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Науменко Юлії Валеріївни перебуває виконавче провадження № 46610393, у якому боржником є ОСОБА_1 .

Вказане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 2/631/39, виданого 29 січня 2015 року Нововодолазьким районним судом Харківської області на підставі рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 січня 2015 року у справі № 631/1662/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 жовтня 2014 року. Як вказав скаржник до липня 2018 року боржник заборгованості зі сплати аліментів не мав, але станом на липень 2021 року, у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 постійного доходу та місця роботи, у нього утворилась заборгованість розмір якої складає 100863 гривень 66 копійок. Наразі, боржник офіційно працевлаштувався та з 04 серпня 2021 року працює водієм автотранспортних засобів у Товаристві з обмеженою відповідальністю «МКМ ТРАНС» і отримувана заробітна плата є єдиним джерелом доходу. 11 серпня 2021 року ОСОБА_1 дізнався про те, що головним державним виконавцем Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Науменко Ю. В. винесено постанову від 04 лютого 2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, у зв`язку з чим боржник за допомогою адвоката звернувся до Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з проханням скасувати постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, винесену в рамках виконавчого провадження № 46610393, на що 18 серпня 2021 року отримав письмову відмову. Наявність тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, позбавляють його можливості виконувати свої професійні обов`язки, що призведе до втрати основного законного джерела доходу, необхідного для існування, а також можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, у зв`язку з чим, посилаючись на приписи статті 43 Конституції України, частину 1 статті 74, пункт 1 частини 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» просив поновити строк на оскарження рішення державного виконавця, визнати неправомірними дії державного виконався та зобов`язати скасувати постанову від 04 лютого 2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 46610393.

Заявник, ОСОБА_1 , та його представник адвокат Бухасін Олександр Сергійович у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. На електронну адресу суду представник заявника направив клопотання, що було зареєстроване за вхідним № ЕП-1485/21-вх, відповідно до якого просив проводити розгляд скарги на дії Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) без участі боржника та його представника, зазначивши про підтримання скарги у повному обсязі.

Заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Через канцелярію суду ОСОБА_2 надала заяву, що була зареєстрована за вхідним № 5758/21-вх, відповідно до якої вказала, що не заперечує проти задоволення скарги ОСОБА_1 про скасування постанови від 04 лютого 2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами, розгляд даної скарги просила провести за її відсутності.

Заінтересована особа виконуючий обов`язки начальника Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Науменко Юлія Валеріївна, дії якої оскаржуються, у судове засідання теж не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Про причини своєї неявки суд не повідомила, ніяких письмових пояснень чи клопотань на адресу суду не направляла, утому числі копій матеріалів виконавчого провадження.

У відповідності до приписів частини 2 статті 451 Цивільного процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, приймаючи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав на участь у розгляді справи в суді, враховуючи, що підстав для визнання їх явки обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе провести судове засідання без участі сторін.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутністю учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши доводи заявника, викладені у скарзі, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, проаналізувавши фактичні обставини, при вирішенні порушених у скарзі питань виходить з наступного.

У відповідності до приписів статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Основного Закону України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі Закон України «Про виконавче провадження»).

Виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, рішення суду про стягнення аліментів є обов`язковим до виконання, невиконання рішення призводить до відповідальності, встановленої законом.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» також роз`яснено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Положеннями статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторонам виконавчого провадження надано право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Аналогічні приписи містяться й у частині 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області у справі з єдиним унікальним № 631/1662/14-ц (провадження № 2/631/39/15) задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів та заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 жовтня 2014 року до досягнення дітьми повноліття.

Вказане судове рішення набрало законної сили та 25 січня 2015 року Нововодолазьким районним судом Харківської області видано виконавчий лист, який звернуто до примусового виконання, що здійснюється Снігурівським районним відділом державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Так, 19 лютого 2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Снігурівського районного управління юстиції Юхименком Віталієм Олександровичем відкрито виконавче провадження № 46610393 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів та заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Наразі, примусове виконання рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 січня 2015 року у справі № 631/1662/14-ц здійснюється виконуючим обов`язки начальника Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Науменко Юлією Валеріївною.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного виконуючим обов`язки начальника Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Науменко Ю. В. у ОСОБА_1 станом на липень 2021 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому провадженні № 46610393, що складає 100863 гривень 66 копійок.

Постановою головного державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Науменко Юлії Валеріївни від 04 лютого 2021 року було встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 46610393 до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Крім того, визначено, що розмір заборгованості становить 100000 гривень 00 копійок, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Даних щодо отримання вказаної постанови боржником матеріали справи не містять, у тому числі доказів її направлення державним виконавцем на адресу ОСОБА_1 , на розсуд суду не представлено.

Як стверджує заявник про існування встановлених обмежень йому стало відомо 11 серпня 2021 року.

Відповідно до Наказу виконуючого обов`язки директора Товариства з обмеженою відповідальністю «МКМ ТРАНС» Шевченко А. М. від 04 серпня 2021 року за № 239-К «Про прийняття на роботу» ОСОБА_1 прийнято на постійну роботу з 05 серпня 2021 року на посаду водія автотранспортних засобів з окладом згідно штатного розгляду.

Як встановлено з матеріалів справи, 16 серпня 2021 року мало місце звернення адвоката Бусахіна О. С. до Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою щодо можливості ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 46610393 та скасування постанови від 04 лютого 2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

На вказаний запит виконуючим обов`язки начальника Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Науменко Ю. В. адвокату Бусахіну О. С. листом від 17 серпня 2021 року за № 11245-102-36/1 була надана відповідь по суті порушуваних питань, а саме було повідомлено, що відсутні будь-які підстави щодо скасування постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом. Крім того, було зазначено, що станом на момент винесення зазначеної постанови ОСОБА_1 не був працевлаштований водієм, що позбавляло б боржника основного джерела засобів для існування.

Як вже зазначалося, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою визначено у статті 447 Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому, приписами частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (частина 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

У частинах 1 та 2 статті 449 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У свою чергу, як було встановлено судом, про існування встановлених обмежень ОСОБА_1 дізнався 11 серпня 2021 року, після чого звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з оскарженням дій державного виконавця; доказів іншого матеріали справи № 631/1662/14-ц Нововодолазького районного суду Харківської області не містять.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 серпня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії виконуючого обов`язки начальника Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Науменко Ю.В. в рамках виконавчого провадження № 46610393 було повернуто скаржнику.

Таким чином, строк на оскарження дій державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 46610393 пропущений з поважних причин, а тому може бути поновлений судом.

Що стосується дій державного виконавця при винесенні оскаржуємої постанови, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно із частиною 2 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3)про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків зі сплати аліментів на утримання дітей, про що свідчить наявна заборгованість по аліментах в рамках виконавчого провадження № 46610393, яка станом на 04 лютого 2021 року перевищувала 100000 гривень, про що свідчить оскаржувана постанова. При вказаних обставинах, скаржником жодних заперечень щодо її існування, неправильності підрахунку, помилки при обчисленні державним виконавцем не наведено.

Відтак, суд вважає, що державним виконавцем дотримано вимог закону щодо встановлення факту ухилення боржника від виконання свого обов`язку та факту наявності заборгованості, що перевищує суму платежів за 6 місяців.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок стягнення аліментів, підстави для притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності боржника з аліментів, а також підстави певних обмежень, що застосовуються до боржника по аліментам до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як уже зазначалось вище за наявності у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, у тому числі про встановлення тимчасового обмеження боржника у керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до встановлених обставин справи, обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами було встановлено постановою державного виконавця від 04 лютого 2021 року, а обставини, що зумовлюють імперативну заборону їх накладення виникли відповідно до наказу виконуючого обов`язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю «МКМ ТРАНС» від 04 серпня 2021 року за № 239-К щодо прийняття на роботу ОСОБА_1 .

При встановлених вище обставинах, зокрема щодо наявності неспростовної інформації про наявність значної заборгованості, що як за періодом її утворення так і за сумою значно перевищувала заборгованість за шість місяців, державний виконавець мав право вживати даний обмежувальний захід, керуючись частиною 9 статті 71 Закону Про виконавче провадження.

Таким чином, судом встановлено, що дії щодо виконання рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 січня 2015 року у справі № 631/1662/14-ц вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, а оскаржувана постанова від 04 лютого 2021 року про встановлення тимчасових обмежень боржника у праві користування транспортними засобами на момент її прийняття відповідала вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Разом з тим, державний виконавець повинен враховувати положення частини 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», яка мовить про те, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що відповідно до наказу виконуючого обов`язки директора Товариства з обмеженою відповідальністю «МКМ ТРАНС» Шевченко А. М. від 04 серпня 2021 року № 239-К «Про прийняття на роботу» ОСОБА_1 був прийнятий на постійну роботу з 05 серпня 2021 року на посаду водія автотранспортного засобу.

Враховуючи, що заявник надав суду підтвердження про його працевлаштування на посаду водія, де право керування транспортним засобом є обов`язковим, і з іншої сторони не встановлено, що вказана робота не є єдиним основним законним джерелом засобів існування боржника (принаймні дане ствердження заявника не спростоване), то суд погоджується з заявником, що тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами суттєво обмежує його у роботі, фактично позбавляє єдиного і основного на даний час джерела існування.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, представник скаржника ОСОБА_1 адвокат О. С. Бусахін звертався з запитом до Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо скасування постанови від 04 лютого 2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами з посиланням на працевлаштування боржника на посаду водія. На що було отримано відповідь, відповідно до якої, на думку виконуючого обов`язки начальника Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Науменко Ю. В. підстави для скасування вищевказаного постанови відсутні.

Частинами 1 та 3 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, суд вважає, що виконуючим обов`язки начальника Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Науменко Ю. В. при відмові у скасуванні тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами не було враховано усіх обставин виконавчого провадження, в тому числі того, що боржник з 05 серпня 2021 року працює на посаду водія автотранспортного засобу Товариства з обмеженою відповідальністю «МКМ ТРАНС», вимоги до посади якої передбачають, зокрема наявність водійського посвідчення.

Винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 04 лютого 2021 ролу позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування, та в свою чергу можливості погашення заборгованості по аліментах.

При цьому, суд бере до уваги заяву стягувача у даному виконавчому провадженні ОСОБА_2 , яка не заперечує проти скасування вищевказаної постанови державного виконавця.

Згідно з положеннями частини 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, частинами 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, тим більше, при захисті одного з основних прав дитини права на утримання.

Оскільки встановлено наявність підстави, передбаченої в пункті 1 частини 10 статті Закону України «Про виконавче провадження», що перешкоджає застосуванню даного виду обмеження боржника (у керуванні транспортними засобами), державний виконавець зобов`язаний був розглянути заяву боржника про зняття тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та вчинити відповідні дії.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Як було встановлено в ході судового розгляду справи наразі ОСОБА_1 має офіційне місце роботи, а саме з 05 серпня 2011 року працює на посаді водія автотранспортного засобу Товариства з обмеженою відповідальністю «МКМ ТРАНС», що в свою чергу робить можливим провести стягнення виниклої заборгованості по аліментах з заробітної плати боржника.

Відповідно до вимог частини 1 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Крім того, державний виконавцем не позбавлений можливості повторно винести постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами за умови відсутності підстав, визначених у частині 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Приписами статті 451 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За вказаних обставин, аналізуючи підстави заявлених вимог, надані докази, норми цивільного права у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, враховуючи, що наразі існує обмеження права боржника на працю відповідно до приписів статті 43 Конституції України, яка є основним джерелом доходу останнього, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги ОСОБА_1 на дії виконуючого обов`язки начальника Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

На підставі викладеного, керуючись стаття 12, 13, 81, 82, 128, частиною 2 статті 247, стаття 259,260, частинами 5 та 11 статті 272, частиною 2 статті 352, пунктом 4 частини 1 статті 353, частиною 2 та 3 статті 354, статтями 447, 449 452 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Бусахін Олександр Сергійович, на дії виконуючого обов`язки начальника Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Науменко Юлії Валеріївни в рамках виконавчого провадження № 46610393, стягувач ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Поновити строк на оскарження постанови виконуючого обов`язки начальника Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Науменко Юлії Валеріївни від 04 лютого 2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Зобов`язати виконуючого обов`язки начальника Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Науменко Юлію Валеріївну скасувати постанову від 04 лютого 2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 46610393.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Повний тест ухвали складений та підписаний 19 листопада 2021 року.

Суддя: Т. М. Трояновська