КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року м. Київ

Справа №761/46282/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/2203/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Осаулова А.А. 09 вересня 2020 року, повний текст рішення складений 14 вересня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії наук України, Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України про визнання незаконною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати Постанову Президії Національної академії наук України та ЦК профспілки працівників Національної академії наук України №249 від 16 жовтня 2019 року «Про внесення змін до постанови Бюро президії НАН України та ЦК профспілки працівників НАН України від 16 жовтня 2019 року №241 «Про впорядкування розрахунків за проживання в гуртожитках Національної академії наук України»».

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 27 серпня 1984 року позивач проживає в гуртожитку, що по АДРЕСА_1 . Оспорюваною постановою був змінений розмір оплати за проживання в гуртожитках НАН України, а саме встановлено 17,98 грн за 1 кв.м. жилої площі, збільшену на коефіцієнт, що враховує загальну площу гуртожитку. На підставі цього відповідач - Державне житлово-комунальне підприємство НАН України підняв комунальні тарифи для мешканців гуртожитку до 89,9 грн за 1 кв.м. жилої площі. Позивач вважає, що в керівництва НАН України відсутні повноваження для прийняття рішення про підвищення тарифів на комунальні послуги, оскільки це відноситься до виключних повноважень органів місцевого самоврядування.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 до Національної академії наук України, Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України про визнання незаконною та скасування постанови - залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилається, а тому підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконною та скасування постанови, суд не вбачав.

Не погодився із вказаним судовим рішенням позивач, його представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Представник позивача вказує на те, що утримання будинків і прибудинкової території і є складовою тарифів на житлово-комунальні послуги, що повністю проігноровано судом першої інстанції. Також вказує на те, що відповідач присвоїв собі виключні повноваження органів місцевого самоврядування щодо розрахунків тарифів на теплову енергію та розрахунки тарифів на комунальні послуги та ін, оскільки керівництво НАН України прийняло рішення, яке відноситься до виключних повноважень органів місцевого самоврядування. Також судом першої інстанції помилково ототожнено поняття плата за проживання та плата за утримання будинків та прибудинкової території. Позивач не оскаржує повноваження НАН України на встановлення плати за проживання в гуртожитках, предметом оскарження є визнання незаконним та скасування Постанови Президії НАН України №249 від 16 жовтня 2019 року, якою відповідач встановив розмір оплати за утримання будинків та прибудинкової території в гуртожитках НАН України 17,98 грн за кв.м. з коєфіцієнтом 5, що є складовою тарифів на житлово-комунальні послуги. Використовуючи дану постанову Державне житлово-комунальне підприємство НАН України підняло комунальні платежі для мешканців гуртожитку до 89,9 грн за 1 кв.м. жилої площі, вказана сума в 10 разів перевищує середню по м. Києву. На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник НАН України вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, наголошує на тому що ними реалізується принцип самоврядності, який полягає у самостійному вирішенні господарських питань. Послуги з проживання в гуртожитку є одним і з видів платних послуг, що можуть надаватись бюджетними установами, а отже встановлюючи розмір плати за проживання в гуртожитку НАН України діяла відповідно до норм чинного законодавства. Посилання позивача на встановлення НАН України плати за утримання будинку і прибудинкової території, вважають безпідставними, так як це інший вид комунальних послуг, тариф на який до 07 червня 2018 року погоджував орган місцевого самоврядування, після цієї дати, таке погодження не встановлено згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги». На підставі викладеного просять, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін /а.с.191-195/.

Відповідач Державне житлово-комунальне підприємство НАН України також надало відзив на апеляційну скаргу, в якому вони заперечують проти доводів апеляційної скарги. Твердження позивача щодо встановлення плати за утримання будинку та прибудинкової території вважають такими, що не відповідають дійсності, так як підвищувалась лише плата за користування гуртожитком. А зазначення у квитанціях «плата за утримання будинку і прибудинкової території» називають технічним, так як квитанції формуються не ними, а КПГІОЦ /а.с.207/.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Любаренко Д.О. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив задовольнити заявлені ними вимоги.

Представник відповідача НАН України - адвокат Тодорович В.П. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Відповідач Державне житлово-комунальне підприємство НАН України свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 28 січня 2019 року Державне житлово-комунальне підприємство Національної академії наук України звернулося з листом до Президії НАН України, в якому просило внести зміни до Постанови Бюро Президії НАН України від 16 листопада 2016 року №241 «Про впорядкування розрахунків за проживання в гуртожитках Національної академії наук України», та викласти п.2.3 в наступній редакції: «Для сімей, які проживають в приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, нарахування плати здійснювати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869 «Про затвердження єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» та встановити з 01 січня 2019 року тариф 17,98 за кв.м.» /а.с. 78-80/.

Розпорядженням Президії НАН України №300 від 16 травня 2019 року створено комісію, якій до 15 червня 2019 року спільно з Державним житлово-комунальним підприємством Національної академії наук України необхідно було ретельно опрацювати пропозиції щодо зміни оплати мешканцями гуртожитків послуг з утримання гуртожитків та прибудинкової території для повторного розгляду на засіданні Балансової комісії НАН України /а.с.71/.

Комісія з регулювання розрахунків за проживання в гуртожитках НАН України на засіданні вирішила вважати обґрунтованими пропозиції Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України щодо підвищення послуг на утримання будинків та прибудинкової території по гуртожиткам НАН України для сімей, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, до 17,98 грн за кв.м., що підтверджується протоколом №1 від 20 травня 2019 року /а.с.71-75/.

Балансова комісія НАН України прийняла рішення №4/2019 від 17 вересня 2019 року «Про впорядкування розрахунків за проживання в гуртожитках НАН України», яким вважала обґрунтованими пропозиції Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України щодо підвищення розміру плати за проживання в гуртожитках НАН України для сімей, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, до 17,98 грн за кв.м. /а.с.76-77/.

Постановою Центрального комітету профспілки працівників Національної академії наук України Бюро президії Національної академії наук України №249 від 16 жовтня 2019 року «Про внесення змін до постанови Бюро Президії НАН України та ЦК профспілки працівників НАН України від 16 листопада 2016 №241 «Про впорядкування розрахунків за проживання в гуртожитках Національної академії наук України» внесені зміни до підпункту 2.3 пункту 2 постанови Бюро Президії НАН України та ЦК профспілки працівників НАН України від 16 листопада 2016 року №241 «Про впорядкування розрахунків за проживання в гуртожитках Національної академії наук України», викладено його в такій редакції:

«Для сімей, які проживають в приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, розмір оплати за проживання в гуртожитках НАН України встановити з розрахунку 17,98 грн. за 1 кв.м. жилої площі, збільшену на коефіцієнт, що враховує загальну площу гуртожитку» /а.с.3/.

З рахунків-повідомлень про оплату комунальних послуг за період з 01 червня 2019 року по 01 лютого 2020 року вбачається, що станом на 01 жовтня 2019 року тариф за утримання будинку та прибудинкової території становить 5,50 грн, а станом на 01 листопада 2019 року - 17,98 грн / а.с.126-143/.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.3 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України» Національна академія наук України, здійснюючи повноваження з управління об`єктами майнового комплексу Національної академії наук України, забезпечує реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, пов`язаних з ефективним їх використанням та розпорядженням у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб. Національна академія наук України приймає рішення про розміщення організацій, що перебувають у віданні Національної академії наук України, в адміністративних будинках і нежилих приміщеннях організацій, що перебувають у віданні Національної академії наук України, та визначає розмір плати за користування цими будинками і приміщеннями, що не може перевищувати фактичних витрат на їх утримання.

Пункт 8.17.1.5 Статуту Національної академії наук України передбачає, що Президія НАН України, здійснюючи передбачені законом повноваження з управління об`єктами майнового комплексу, забезпечує реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, пов`язаних з ефективним їх використанням та розпорядженням у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб, а саме: встановлює граничний розмір плати за проживання в гуртожитках НАН України.

В силу ст. 1 Закону України «Про комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п.5);

послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору (п.12).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 10 цього Закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу.

Відповідно до Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року №84, яке діяло з 19 вересня 2015 року по 02 січня 2019 року, розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року було затверджено Примірне положення про користування гуртожитками, дія якого поширюється на всі гуртожитки незалежно від форми власності.

Користування жилою площею здійснюється:

у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера;

у гуртожитках, що були включені до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації та корпоратизації, - за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера, або на підставі договору оренди житла (п.7 цього Положення).

Наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом (п.11)

Пунктом 15 Положення встановлено, що особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає:

витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами);

інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).

Послуги з проживання в гуртожитках є одним із видів платних послуг, що надаються державними навчальними закладами на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності» (далі - Постанова №796)

За положеннями зазначеної постанови навчальні заклади у сфері житлово-комунальних послуг мають право надавати громадянам, які користуються цими послугами, комунальні послуги, послуги з експлуатації та господарського обслуговування будинків і приміщень (підпункт 4 п. 7 Постанови №796).

У Постанові від 27 квітня 2020 року в справі № 715/23/17 Верховний Суд зробив правовий висновок про те, що системний аналіз усіх зазначених нормативно-правових актів дає підстави для висновку про наявність у кожного навчального закладу права на встановлення розміру плати за проживання в гуртожитку самостійно на підставі та в порядку, визначеному самим навчальним закладом відповідно до законодавства.

У Постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 264/3615/16-ц вказано на те, що витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду.

З наведених обставин справи вбачається, що позивач є мешканцем гуртожитку, який перебуває у віданні (на балансі) НАН України.

Постановою Центрального комітету профспілки працівників Національної академії наук України Бюро президії Національної академії наук України №249 від 16 жовтня 2019 року були внесені зміни до постанови від 16 листопада 2016 №241 «Про впорядкування розрахунків за проживання в гуртожитках Національної академії наук України», відповідно до яких розмір оплати за проживання в гуртожитках НАН України встановлюється з розрахунку 17,98 грн. за 1 кв.м. жилої площі, збільшену на коефіцієнт, що враховує загальну площу гуртожитку».

Таким чином, дійсно відповідачем було збільшено плату за гуртожиток. Проте, ним не встановлювались тарифи за житлово-комунальні послуги, як на тому наголошує сторона позивача. Не вбачається і підміни понять «плата за гуртожиток» і «плата за утримання будинку та прибудинкової території», як стверджує позивач, так як виходячи з п.15 Примірного положення про гуртожитки, плата за проживання в гуртожитку включає в себе, зокрема і послуги з управління гуртожитком. Поняття «плата за утримання будинку та прибудинкової території» має місце в Законі України «Про житлово-комунальні послуги» і стосується майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території, а не гуртожитку. До того ж ціна на дану послугу, виходячи з положень даного Закону, також встановлюється на договірній основі, а твердження позивача про компетенцію органу місцевого самоврядування ґрунтуються на положеннях, що були змінені і втратили чинність на час виникнення спірних правовідносин.

При цьому у відповідача, як у навчального закладу і наймодавця наявне право на встановлення розміру плати за проживання в гуртожитку на підставі та в порядку, визначеному самим навчальним закладом відповідно до законодавства. Діючим законодавством надано право відповідачу визначати розміри плати за користування будинками та приміщеннями, які перебувають у віданні НАН України.

Тобто, Президія НАН України, у відданні якої перебуває гуртожиток по вул. Метрологічна, 1 м. Київ, мала право визначати вартість послуг за гуртожиток.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що вказані доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, та не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 27 січня 2021 року.