КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня2021 року м. Київ

Справа №369/12627/20

Апеляційне провадження №22-ц/824/2135/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретарів Лугового Р.В., Дроздової Ж.В., Охневської Т.В., Руденко А.С., Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області, постановленого під головуванням судді Пінкевич Н.С. 20 грудня 2019 року в м. Києві, повний текст рішення складений 17 січня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму матеріального збитку в розмірі 197019,88 грн, судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу 8000, 00 грн та судового збору 1970,21 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 травня 2018 року сторони були учасниками дорожньо-транспортної пригоди, винним у якій був визнаний відповідач. В результаті даної ДТП автомобіль належний позивачу, а саме автомобіль марки «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 отримав пошкодження, чим заподіяно майнову шкоду позивачу.Вартість збитку визначена спеціалістом у звіті № 63/06/18 від 18 червня 2018 року у розмірі 275988,10 грн. Позивач звертався до страхової компанії, де була застрахована відповідальність ОСОБА_1 та отримав страхове відшкодування в сумі 80468,22 грн. Тому позивач вважає, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 197019, 88 грн підлягає стягненню саме з відповідача, як винної особи.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2019 рокупозов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування шкоди 197019,88 грн, судовий збір в розмірі 1970,21 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн.

Не погодився із вказаним рішенням суду відповідач, ним подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального права при неповному з`ясуванні обставин справи. Вказує на те, що він не був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, його представник також не брав участь в судовому засіданні, що унеможливило подання ними доказів. Судом прийнято до уваги лише докази подані стороною позивача, проте висновок №311/19 від 28 серпня 2019 року не є належним доказом, так як складений без огляду автомобіля. Судом порушено принцип диспозитивності, оскільки самовільно зменшено позовні вимоги. Також мають місце порушення норм процесуального права, так як виданий текст судового рішення від 20 грудня 2019 року, а останнє судове засідання було проведено 11 листопада 2019 року, відмінним є і його зміст.

З огляду на зазначене вище, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги. Вважає, що судовому експерту були надані всі необхідні документи, зокрема кольорові фото пошкодженого авто, що дозволяється Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Тому підстав для сумнів у наданому ними висновку не вбачають. Також наголошують на тому, що складені аварійним комісаром документи не можуть братись до уваги, оскільки складені з порушенням норм чинного законодавства, а саме не у формі аварійного сертифікату. На підставі викладеного, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін /т.2 а.с.20-22/.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Корсун С.І., підтримали доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній, просили про скасування рішення суду першої інстанції, ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Позивач та представник позивача - адвокат Лабик Р.Р. в судовому засіданні заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Також в ході розгляду справи апеляційним судом відповідачем була подана заява про часткове визнання позову. А саме посилаючись на висновок складений експертом ОСОБА_4 28 серпня 2020 року, відповідач визнав позовні вимоги на суму 32402,5 грн, що становить різницю між розмір матеріального збитку визначеного експертом у сумі 158882,9 грн, сумою ПДВ 26480,50 грн та сумою здійсненого страхового відшкодування, яке мало становити 100000 грн /т.2 а.с.29/. Проте, в судових дебатах сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , позивач є власником транспортного засобу «ToyotaCamry», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 /т.1 а.с.19/.

На стадії апеляційного розгляду справи встановлено, що позивачем 15 серпня 2018 року була видана довіреність, якою він уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 незалежно один від одного розпоряджатися та користуватися належним йому транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 /т.2 а.с.132/. Згідно з розпискою ОСОБА_5 позивач ОСОБА_2 отримав грошові кошти в розмірі 8500 доларів США за автомобіль «Toyota Camry», який був у пошкодженому стані /т.2 а.с.131/.

З Витягу із Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, станом на 18 листопала 2020 року, вбачається що відносно транспортного засобу «Toyota Camry», номер кузова НОМЕР_3 , 26 вересня 2018 року відбулась перереєстрація на нового власника по договору укладеному в ТСЦ /т.2 а.с.136-137/.

20 травня 2018 року приблизно о 14.50 год водій ОСОБА_1 (відповідач), керуючи транспортним засобом «MITSUBISHI OUTLANDER», д/н НОМЕР_4 , по вул. Святошинська 46 в м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення з транспортним засобом «TOYOTA», д/н НОМЕР_1 , в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діями водій (відповідач) порушив п.13.1. ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Вказане встановлено Києво-Святошинським районним судом Київської області при ухваленні постанови від 11 червня 2018 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 , якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП /т. 1 а.с.18 т.2 а.с.103/.

Відповідальність відповідача, згідно з полісом № АМ233998, станом на 20 травня 2018 року була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант». У полісі страхова сума (ліміт відповідальності) визначений сторонами у розмірі 100000 (сто тисяч) грн /т.1 а.с.44 т.2 а.с. 102/.

За угодою від 07 серпня 2018 року, укладеною між позивачем ОСОБА_2 та ТДВ СК «Альфа-Гарант», розмір страхового відшкодування визначений сторонами в розмірі 80468,22 грн, був виплачений двома платежами в розмірі 65468,22 грн та 15000 грн /т.1 а.с.45-47 т.2 а.с.111/.

З матеріалів страхової справи вбачається, що розмір матеріального збитку був визначений аварійним комісаром ОСОБА_8 .. Зокрема, вартість відновлювального ремонту була визначена у розмірі 121003,47 грн; коефіціент фізичного зносу визначений на рівні 0,485; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіціенту фізичного зносу - 78561,86 грн; вартість матеріального збитку - 65468,22 грн /т.1 а.с.91-120 т.2 а.с.76-119/.

Відповідно до звіту №64/06/2018, складеного оцінювачем ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_10 про оцінку вартості матеріального збитку, вартість матеріального збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ, з врахуванням ПДВ складає 275988,10 грн. У вступній частині висновку вказано, що він здійснений на замовлення позивача ОСОБА_2 щодо визначення вартості матеріального збитку нанесеного йому, як власнику транспортного засобу Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 . До висновку долучений протокол технічного огляду даного транспортного засобу. У ньому зазначені дані про кваліфікацію експерта, проте у висновку відсутні дані щодо обізнаності експерта про надання висновку для пред`явлення до суду та про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України /т.1 а.с.21-43/.

Крім того позивачем на підтвердження матеріальної шкоди було долучено ще один висновок експерта № 311/19, що складений 28 серпня 2019 року судовим експертом ОСОБА_11 , відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження в ДТП, яка мала місце 20 травня 2018 року, станом на дату ДТП становить 287504,92 грн. Також експертом була визначена середня ринкова вартість автомобіля на дату ДТП в розмірі 411093,6 грн.

У вступній частині висновку вказано, що він здійснений на замовлення позивача ОСОБА_2 щодо визначення вартості матеріального збитку нанесеного йому, як власнику транспортного засобу Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , по наданим матеріалам також вказані дані експерта. У висновку вказано, що він надається для подання до Києво-Святошинського районного суду Київської області, наявні дані про кваліфікацію експерта та зазначено про його обізнаність про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України /т.1 а.с.143-171/. Даний експерт був допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції 11 листопада 2019 року, тобто сторони мали можливість поставити експерту всі питання /т.1 а.с.189-191/.

В ході розгляду справи апеляційним суду відповідачем була подана заява про часткове визнання позову. А саме посилаючись на висновок складений експертом ОСОБА_4 28 серпня 2020 року, відповідач визнає позовні вимоги на суму 32402,5 грн, що становить різницю між розмір матеріального збитку визначеного експертом у сумі 158882,9 грн, сумою ПДВ 26480,50 грн та сумою здійсненого страхового відшкодування, яке мало становити 100000 грн /т.2 а.с.29/.

Згідно з висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № 80/20 від 28 серпня 2020 року вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 20 травня 2018 року ймовірно складає 158882,9 грн, в тому числі ПДВ на складові та матеріали. У вступній частині висновку вказано, що він здійснений на замовлення відповідача ОСОБА_7 щодо визначення вартості матеріального збитку нанесеного власнику транспортного засобу Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , по наданим матеріалам, також вказані дані про кваліфікацію експерта, проте відсутні дані щодо обізнаності експерта про надання висновку для пред`явлення до суду та про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України /т.2 а.с.30-46/.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальників - заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 22.1 ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п. 16 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісар, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 січня 1998 року № 8 на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до п. 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження. Умови щодо визначення вартості відновлювального ремонту без технічного огляду КТЗ зазначені в пункті 5.1 цієї Методики.

У зазначених у пункті 5.1 розділу V цієї Методики випадках орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), визначає обсяги ремонтних робіт з відновлення КТЗ або характер та обсяг його пошкоджень.

Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ст. 102 ЦПК України визначені вимоги до висновку експерта. Зокрема у ч. 3 визначено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи, а у ч. 7 визначено, що у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

В порядку ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц викладений правовий висновок, що відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У Постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 369/11812/18 Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав на те, що апеляційний суд, встановивши, що позивач продала пошкоджений транспортний засіб, дійшов правильного висновку про те, що нею не доведений фактичний розмір завданої шкоди, оскільки не надано доказів ціни зазначеного договору купівлі-продажу, що має бути вирахувана з суми, зазначеної у звіті № 2017-06-30.

З наведених обставин справи вибачається, що знайшли своє підтвердження обставини дорожньо-транспортної пригоди 20 травня 2018 року, за участю сторін у справі та наявності вини відповідача у ній. Також встановлено, що транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень.

Відповідальність відповідача була застрахована, і при укладенні договору страхування страхова сума (страховий ліміт) був визначений у розмірі 100000 (сто тисяч) грн.

На підставі здійсненого аварійним комісаром розрахунку матеріального збитку між позивачем та страховою компанію був укладений договір за умовами якого погоджена сума страхового відшкодування у розмірі 80468,22 грн. Можна погодитись з твердженням сторони позивача про неналежне визначення страховою компанією розміру матеріального збитку, так як відсутній аварійний сертифікат чи висновок проведений суб`єктом оціночної діяльності. Проте, позивач погодився на здійснення йому страхового відшкодування у розмірі меншому ніж страховий ліміт відповідальності відповідача. Між позивачем та страховою компанією був укладений договір. Тому виходячи з принципів свободи договору та презумпції його правомірності, суд не здійснює оцінку цього договору. Однак, укладений між позивачем та страховою компанією договір не може впливати на права та обв`язки, які виникли у страхової компанії та ОСОБА_7 за умовами договору укладеного між ними.

На підтвердження розміру матеріального збитку позивачем в ході розгляду справи судом першої інстанції було надано два висновку проведеного експертами.

Проте, звіт №64/06/2018 складений оцінювачем ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_10 не є таким, що відповідає вимогам визначеними у ст. 102 ЦПК України, зокрема, у ньому відсутні дані щодо обізнаності експерта про надання висновку для пред`явлення до суду та про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України /т.1 а.с.21-43/.

Висновок експерта ОСОБА_11 №311/19 від 28 серпня 2019 року складений у відповідності до вимог ЦПК України. Проте він складений без здійснення технічного огляду автомобіля, що згідно з Методикою, є підставою для відмови у складанні висновку. Хоча Методика також передбачає можливість визначення вартості відновлювального ремонту без технічного огляду КТЗ за погодженням з особою, яка залучила експерта, за умови надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. А отже враховуючи наявність згоди позивача як особи, що залучила експерта, проведення дослідження без здійснення технічного огляду не є порушенням норм чинного законодавства. До того ж даний експерт був допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції 11 листопада 2019 року, тобто сторони мали можливість поставити експерту всі питання.

Висновок експертного авто-товарознавчого дослідження № 80/20 від 28 серпня 2020 року, був поданий відповідачем на стадії апеляційного розгляду, поважні причини його неподання до суду першої інстанції стороною відповідача не вказані, а посилання на незадоволені клопотання про призначення судової експертизи судом першої інстанції не можуть були прийняті до уваги з огляду на положення ст. 103 ЦПК України. Крім того даний висновок не є таким, що відповідає положенням ст. 102 ЦПК України, так як у ньому відсутні дані щодо обізнаності експерта про надання висновку для пред`явлення до суду та про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України.

Враховуючи наведене до уваги суду може бути прийнятий Висновок експерта ОСОБА_11 № 311/19 від 28 серпня 2019 року.

За цим Висновком вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження в ДТП, яка мала місце 20 травня 2018 року, станом на дату ДТП становить 287504,92 грн. Проте, у калькуляції зазначено, що всі ціни були взяті з урахування податку на додану вартість +20 відсотків, який сплачується при здійсненні оплати за товари і послуги.

В ході розгляду справи апеляційним судом встановлено, що позивач не здійснював відновлювального ремонту автомобіля і не планує його здійснення, він передав його у користування іншим особам для здійснення відчуження, і таке відчуження відбулось 26 вересня 2018 року. В судовому засіданні апеляційного суду позивач визнав ці обставини, також визнав, що отримав за відчуження автомобіля в пошкодженому стані 8500 доларів США, на підтвердження чого надав і копію розписки. Станом на дату відчуження курс долара США до гривні становив 28,061 грн за 1 долар США. Тобто в національній валюті України позивач отримав за відчуження автомобіля в пошкодженому стані 238518,5 грн.

В силу положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

З урахуванням здійснення позивачем відчуження автомобіля у пошкодженому вигляді фактичний розмір завданої йому шкоди буде становити різницю між вартістю автомобіля до пошкодження і після цього.

У висновку експерта ОСОБА_11 № 311/19, що складений 28 серпня 2019 року визначена середня ринкова вартість автомобіля на дату ДТП в розмірі 411093,6 грн.

А отже, різниця між вартістю автомобіля до і після ДТП становить 172575,1 грн.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, сума матеріального збитку завданого позивачу має бути зменшена на суму страхового ліміту, а не на суму страхового відшкодування, так як обсяг відповідальність страховика не був вичерпаний і позивач погодився на такі умови. Тобто від суми 172575,1 грн необхідно відняти 100000,00 грн, які становлять страховий ліміт. А отже до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 72575,1 грн, яка становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Враховуючи вищевикладене, слід погодитись з доводами апеляційної скарги щодо невірного визначення судом першої інстанції розміру матеріального збитку.

Перевіряючи доводи апеляційної карги щодо порушення норм процесуального права, судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Відповідачем 07 травня 2019 року та 20 травня 2019 року через канцелярію суду подавались клопотання про відкладення розгляду справи / т.1 а.с.79,130/.

07 травня 2019 року та 16 вересня 2019 року відповідачем були подані клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи /т.1 а.с.80-82,181-183/. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено в призначенні експертизи /т.1 а.с. 189/. Проте в судовому засіданні 11 листопада 2019 року допитаний експерт ОСОБА_11 , який проводив дослідження за звернення позивача /т/1 а/с/189-191/.

На стадії апеляційного розгляду також було заявлено клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, яке було залишено без задоволення судом апеляційної інстанції, так як суд не вбачав підстав для його задоволення на даній стадії судового розгляду/т.2 а.с.9-11,14/. Однак, апеляційним судом прийнятий і оцінений висновок наданий стороною відповідача на стадії апеляційного розгляду.

З наведеного вбачається, що при вирішенні питання про призначення у справі судової експертизи судом не було допущено порушень норм процесуального права.

В судовому засіданні 11 листопада 2019 року був продовжений розгляд справи за участю обох сторін, проведений допит експерта, заслухане вступне слово кожної із сторін, поставлені відповідні запитання, відбулось дослідження доказів, заслухані доповнення і виступи сторін в судових дебатах. Але після цього судом оголошено перерву до 09 грудня 2019 року /т.1 а.с.190-191/.

Матеріали справи містять заяви сторони відповідача про отримання короткого тексту рішення та копії звукозапису судового засідання від 15 та 20 листопада 2019 року /т.1 а.с.192-196,198/. Згідно з розпискою відповідачем отримана копія рішення 03 лютого 2020 року /т.1 а.с.197/.

Відповідно до довідки, складеної секретарем судового засідання, призначене на 09 грудня 2019 року було знято з розгляду у зв`язку з зайнятістю судді /т.1 а.с.199/.

Судове засідання 20 грудня 2019 року, згідно з довідкою, було проведено за відсутності сторін /т.1 а.с.200/. В автоматизованій системі документообігу суду відсутні дані про призначене на 20 грудня 2019 року судове засідання у даній справі /т.1 а.с.230-232/. Будь-які дані про повідомлення учасників справи про вказані судові засідання - відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути оголошені перерви, тривалість яких визначається відповідно до обставин розгляду справи, що їх викликали.

В порядку ч.1 ст. 242 ЦПК України у судових дебатах виступають з промовами (заключним словом) учасники справи. Якщо під час судових дебатів виникає необхідність з`ясування нових обставин, що мають значення для справи, або дослідження нових доказів, суд постановляє ухвалу про повернення до з`ясування обставин у справі. Після закінчення з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами судові дебати проводяться в загальному порядку (ст. 243 ЦПК України).

Положеннями ст. 244 ЦПК України визначено, що після судових дебатів суд виходить до нарадчої кімнати (спеціально обладнаного для ухвалення судових рішень приміщення) для ухвалення рішення, оголосивши орієнтовний час його проголошення.

Якщо під час ухвалення рішення виникає потреба з`ясувати будь-яку обставину шляхом повторного допиту свідків або вчинення певної процесуальної дії, суд, не приймаючи рішення, постановляє ухвалу про поновлення судового розгляду.

Розгляд справи у випадку, встановленому частиною другою цієї статті, проводиться виключно в межах з`ясування обставин, що потребують додаткової перевірки.

Після закінчення поновленого розгляду справи суд залежно від його результатів відкриває судові дебати з приводу додатково досліджених обставин і виходить до нарадчої кімнати для ухвалення рішення або, якщо вчинення необхідних процесуальних дій у даному судовому засіданні виявилося неможливим, оголошує перерву.

Отже нормами ЦПК України визначено, що після судових дебатів суд має видалитись до нарадчої кімнати для ухвалення рішення. Тобто оголошення перерви на даній стадії судового розгляду без наявності необхідності з`ясування нових обставин, що мають значення для справи, не передбачається. Разом з тим, дане порушення не є тим порушенням норм процесуального права, яке тягне за собою скасування рішення суду.

Однак, має місце відсутність повідомлення учасників справи про судові засідання призначені на 09 та 20 грудня 2019 року.

В силу положень п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності його належного повідомлення про судове засідання в якому було ухвалено рішення знайшли своє підтвердження, і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, дав їм неналежну правову оцінку, також суд допустив порушення норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування рішення. Проте доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження частково. Позовні вимоги також підлягають задоволенню частково. А отже скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд постановляє нове судове рішення про задоволення заявлених позовних вимог частково.

На підставі ст. 141 ЦПК України перегляду підлягає і питання компенсації судових витрат, з урахуванням принципу пропорційності та наявності підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та заявлених позовних вимог.

Позивачем на підтвердження понесених судових витрат були надані: договір про надання правової допомоги від 16 серпня 2018 року, рахунок фактура на суму 8000 грн, опис робіт, довіреність на двох адвокатів ТОВ «Компанія «Автопоміч», квитанція про оплату послуг експерта на 3000 грн /т.1 а.с.48-55, 172/.

Позовні вимоги були заявлені на суму 197019,88 грн, проте задоволені на суму 72575,1 грн, що становить 36,8 % від заявлених вимог. Тому і компенсації позивачеві підлягають судові витрати, в розмірі що становить 36,8 % від всіх понесених, а саме 4773,75 грн, з яких 725,75 грн судового збору, а 4048 грн становлять витрати на правничу допомогу і проведення експертизи

При зверненні з апеляційною скаргою відповідачем був сплачений судовий збір в розмірі 2955,32 грн, тому компенсації підлягає 1867,76 грн, що становить 63,2 % і є пропорційним задоволеним вимогам апеляційної скарги.

Шляхом проведення взаємозаліку до стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає 2905,99 грн (4773,75-1867,76=2905,99).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в порядку відшкодування матеріальної шкоди 72575 (сімдесят дві тисячі п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 10 копійок, судові витрати в розмірі 2905, 99 грн. Всього підлягає до стягнення 75481 (сімдесят п`ять тисяч чотириста вісімдесят одну) гривню 09 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 27 січня 2021 року.