Провадження № 2/760/5625/21
Справа № 760/1803/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (у письмовому провадженні) цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" /далі - ТОВ "Веллфін"/ (03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48), третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович /далі - приватний нотаріус Горай О.С./ (10008, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 35) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

25.01.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява за підписом представника позивача - Ковбасюк В.А. (діє на підставі ордеру) , в якій він просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 112945 від 30.11.2020, вчинений приватним нотаріусом Горай О.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» 36 876,40 грн заборгованості за кредитним договором від 08.09.2017.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29.01.2021 вказану позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло.

Оскільки розгляд справи відбувався у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання у справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/).

Позов та його обґрунтування

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема, позивач зазначає наступне.

Стягувачем при зверненні до приватного нотаріуса не було жодним чином підтверджено суму заборгованості, заявлену до стягнення за Кредитним договором, а нотаріусом, в свою чергу, не було встановлено безспірного розміру заборгованості.

При зверненні до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу із заявою про вчинення виконавчого напису, Відповідачем не було виконано положень пп. 2.1. п. 2 глави 16 Порядку, оскільки ним не було надано нотаріусу всієї інформації щодо суми, яка підлягає стягненню.

Відповідачами було також порушено вимоги законодавства про нотаріат та, зокрема, Порядку вчинення нотаріальних дій, в частині встановлення суми стягнення, оскільки Порядком передбачено порядок обрахування розміру суми стягнення.

Нотаріусом не було перевірено та встановлено суму заборгованості, яка підлягає стягненню за виконавчим написом.

Для з`ясування дійсної суми заборгованості необхідний детальний обґрунтований розрахунок суми заборгованості, який Відповідачем надано не було.

Крім цього, із тексту виконавчого напису вбачається, що заборгованість Позичальника не підтверджується жодними первинними бухгалтерськими документам, тобто відсутні первинні документи і докази, що свідчать про існування боргу.

Як вбачається з із тексту виконавчого напису вбачається, не надано жодних виписок з кредитного рахунку, з яких можливо встановити які суми бралися та поверталися Позичальником.

Вказана у виконавчому написі сума заборгованості Позивача є такою, що потребує ретельної перевірки, Позивач з такою сумою погодитись не може, оскільки обґрунтований розрахунок заборгованості Позивачу не надавався, з урахуванням зазначеної у виконавчому написі суми є незрозумілими та нічим не підтвердженими, з огляду на той факт, що за кредитним договором №255313 від 08 вересня 2017 року, ОСОБА_1 брав всього 800 грн а у виконавчому написі вказана сума боргу 35 976,40 грн, яка нічим не підтверджена.

Сума заборгованості за виконавчим написом №112945 від 30 листопада 2020 року із вказівкою на суму боргу за Договором кредиту не є доведеною, а відтак, не є безспірною, що є підставою вважати, що вчинення виконавчого напису, а згодом і відкриття виконавчого провадження відбулися передчасно.

З урахуванням відсутності документів, які б підтверджували безспірність суми заборгованості, недотримання Кредитором та нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, а також невідповідність виконавчого напису вимогам чинного законодавства, у нотаріуса були відсутні правові підстави вчиняти виконавчий напис.

Також, позивач звертає увагу на те, що кредитний договір № 255313 було укладено 08 вересня 2017 року.

Відповідно до пункту 1.3. Договору, строк позики та повернення кредиту встановлено до 11 вересня 2017 року.

Відповідно до пункту 7.8. Договору, строк позовної давності встановлено 3 роки.

Позивачем не здійснювалось жодних оплат за кредитним договором.

Відповідач звернувся за вчиненням виконавчого напису 30 листопада 2020 року, в самому виконавчому написі вказано, що він вчинений за заборгованістю, що виникла за період 8 вересня 2017 року по 16 листопада 2020 року, але дане твердження є хибним, з огляду на той факт, що строк повернення кредиту закінчився 11 вересня 2017 року, а строк позовної давності 12 вересня 2020 року.

Дана обставина, на думку позивача, дає підстави вважати, що:

1.Відповідачем при вчинені виконавчого напису було пропущено строк позовної давності, а приватним нотаріусом не було перевірено дану обставину.

2.Наявність спірної заборгованості, адже Позивач не вносив жодного платежу за кредитом, і нотаріусом не було здійснено перевірку наданого Відповідачем розрахунку заборгованості при вчинені виконавчого напису.

Щодо правової позиції відповідача

Станом на день винесення рішення відзив на позовну заяву не надійшов.

При цьому суд враховує, що наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень підтверджується отримання відповідачем 01.03.2021 ухвали суду від 29.01.2021, яка направлялась відповідачу разом з копією позовної заяви та всіма додатками до неї.

Зазначеним підтверджується, що станом на день винесення рішення відповідачу відомо про існування даного судового провадження.

Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву, сплив (навіть з урахуванням строку поштового обігу). При цьому будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 08.09.2017 між ОСОБА_1 та ТОВ «Веллфін» укладено договір позики № 255313, відповідно до п.п. 1.1, 1.3 якого позикодавець надає позичальникові грошові кошти в позику в сумі 800,00 грн на строк 3 дні, позика має бути повернута до 11.09.2017.

30.11.2020 приватним нотаріусом Горай О.С. вчинено виконавчий напис № 112945 за змістом якого з звернуто стягнення з ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Костопіль, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання АДРЕСА_1 фактичне місце роботи невідоме, який є Боржником за Кредитним договором 255313 від 08 вересня 2017 року, укладеним з ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕЛЛФІН", ідентифікаційний код юридичної особи 39952398, місцезнаходження: 03061, м.Київ, вул.Героїв Севастополя, буд.48, далі іменований - Стягувач, заборгованість за Кредитним договором 255313 від 08 вересня 2017 року.

В оскарженому виконавчому написі зазначено наступне:

-строк платежу за кредитним договором 255313 від 08 вересня 2017 року настав. Боржником допущено прострочення платежів.

-стягнення заборгованості проводиться за період 08 вересня 2017 року по 16 листопада 2020 року.

-сума заборгованості складає 35 976,40 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят шість гривень 40 копійок), в тому числі:

-прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 800,00 (Вісімсот гривень 00 копійок);

-прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок);

-прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 35 176,40 (тридцять п`ять тисяч сто сімдесят шість гривень 40 копійок);

-строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок);

-строкова заборгованість за комісією становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок);

-строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок);

-строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок).

-за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувана, в розмірі 900,00 (дев`ятсот гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувана.

-Загальна сума, що підлягає стягненню - 36 876,40 (тридцять шість вісімсот сімдесят шість гривень 40 копійок).

Постановою державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Лавориком М.І. від 06.01.2021 відкрито виконавче провадження № 64035047 з примусового виконання виконавчого напису № 112945, вчиненого 30.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С.

Приватним нотаріусом житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. надано суду копії матеріалів нотаріальної справи, зокрема договір позики № 255313 від 08.09.2017 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 та виписку з особового рахунку за кредитним договором № 255313 від 08.09.2017.

Вказаний договір позики не містить підписів сторін, графи «електронний підпис» порожні, будь-яких доказів наявності електронних підписів суду не надано. Договір не містить відміток про його нотаріальне посвідчення.

Мотиви суду

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595).

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними, а саме:

визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 рішення суду залишено без змін.

Суд враховує в якості рекомендаційного/консультаційного роз`яснення, викладене у п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», за змістом якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 (в редакції постанови КМУ від 29.11.2001).

Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд враховує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 30.11.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.

Слід зазначити, що з матеріалів справи не вбачається, що договір, укладений з позивачем, на підставі якого винесено оскаржений виконавчий напис, був нотаріально посвідчений.

Таким чином, подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вказаним вимогам Переліку.

Отже, оскільки укладений з позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, то наявні підстави для визнання відповідного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з зазначеним.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), де, зокрема, зазначено наступне: «укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Пізніше таку правову позицію підтвердила і Велика Палата Верховного Суду, яка в п.п. 93-95 постанови від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказала, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на підставі договору позики, який не був нотаріально посвідчений, з огляду на що, позов підлягає задоволенню.

Крім того, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) вказала, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові аналізувала інші відносини і вказувала на подібність строку зазначеного у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» зі строком позовної давності, який визначений ст. 256 ЦК України в контексті застосування єдиного трирічного строку для захисту прав як фізичних так і юридичних осіб.

Дійсно, строк визначений у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» відноситься до строків захисту цивільних прав, однак це не свідчить про розповсюдження на нього правил ст. 264 ЦК України щодо переривання перебігу позовної давності.

Позовну давність слід відрізняти від інших видів строків захисту цивільних прав. Так, не є позовною давністю строк для вчинення виконавчих написів та деякі інші строки. До вказаних строків правила глави 19 ЦК України про зупинення, переривання, поновлення позовної давності не застосовуються.

У п. 1.3. договору позики № 255313 від 08.09.2017 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 вказано, що строк позики за договором складає 3 дні, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків до 11.09.2017.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинено 30.11.2020 поза межами трирічного строку, передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат», який перериватися чи поновлюватися не може, оскільки він є присічним.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908,00 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін", третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 30.11.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем (10008, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 35), зареєстрований в реєстрі за номером № 112945, про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" (; адреса: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48) 36 876,40 грн заборгованості за договором № 255313 від 08.09.2017.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (; адреса: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень) судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич