Провадження № 6/761/2034/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участю секретаря Горбань К.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про відстрочення та розстрочення судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про відстрочення та розстрочення судового рішення.

Заява обґрунтована тим, що постанова Київського апеляційного суду від 14.05.2021 належить до виконання шляхом сплати ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 29881,82 грн. боргу та 462,19 грн. судового збору, а всього 30344,01 грн. Разом із тим, відповідач не має змоги сплатити таку суму одномоментно з об`єктивних причин, незалежно від своєї волі та бажання. Відповідач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 має пенсійний вік 61 рік, не має дітей. ОСОБА_1 не має у власності рухомого та нерухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення, єдиним джерелом доходів є пенсія за віком та заробітна плата, яка нараховується за строковим трудовим договором. Сума стягнення за постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2021 в розмірі 30 344,01 грн. (29881,82 грн. основного боргу та 462,19 грн. судового збору) перевищує 17% її річного доходу 176 463,88 грн. (40420,11 грн. пенсії та 136 043,77 грн. зарплати, і це при тому, що із зазначеної суми ще мають бути відраховані податки та обов`язкові платежі), у два з половиною рази перевищує її заробітну плату за весь IV квартал 2020 року.

Так, ОСОБА_1 просить суд у порядку ст. 435 ЦПК України відстрочити початок виконання рішення у справі №761/36725/19 до завершення сплати заборгованості на користь АТ «Кредобанк», а саме до березня 2022 року; розстрочити виконання рішення у межах річного строку з дати постанови Київського апеляційного суду від 14.05.2021, наступним чином: до 14.03.2022 - 10 114,67 грн.; до 14.04.2022 - 10 114,67 грн.; до 14.05.2022 - 10.114,67 грн., що надасть можливість ОСОБА_1 належно виконати свої зобов`язання, а банку - отримати кошти без вчинення додаткових дій та затрат.

27.08.2021 року від АТ КБ «Приватбанк» надійшли заперечення, в яких банк просив відмовити у задоволенні позову.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити.

Заінтересовані особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду заяви повідомлені належним чином, проте їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд прийшов до наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01.12.2020 у справі №761/36725/19 позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 21.10.2016 у розмірі 67529,34 грн. та 1044,56 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного суду від 14.05.2021, яка була ухвалена без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 1 грудня 2020 року в частині задоволених позовних вимог та судових витрат змінено, зменшено розмір заборгованості та судового збору, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з 67 529 грн. 34коп. до 29 881 грн. 82коп., та з 1044 грн. 56 коп. до 462 грн. 19коп. відповідно.

Ухвалою від 25.06.2021 Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01.12.2020 та постанову Київського апеляційного суду від 14.05.2021 у справі №761/36725/19.

Так, постанова Київського апеляційного суду від 14.05.2021 належить до виконання шляхом сплати ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 29881,82 грн. боргу та 462,19 грн. судового збору, а всього 30344,01 грн.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

При вирішенні питання щодо встановлення способу та порядку виконання рішення суду суд має з`ясувати обставини, що свідчать про утруднення та неможливість виконання рішення суду. При цьому у будь-якому випадку встановлення способу і порядку виконання рішення суд не може змінювати судове рішення по суті.

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція), право доступу до суду, що гарантується статтею 6§1, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. Так як у разі невиконання рішення концепція «захисту прав судом» не працює. Суд зазначив, що право за судовий захист, яке гарантується статтею 6§1 може стати недіючим, якщо національне законодавство держави-учасниці Конвенції дозволяє, щоб остаточне обов`язкове судове рішення залишалось не виконуваним на шкоду однієї із сторін. Доступ до суду також охоплює можливість виконання судового рішення без необґрунтованих затримок. На виконавчі процедури може впливати складність виконавчих процедур, поведінка особи-стягувача, поведінка компетентних державних органів та обсяг призначеної до стягнення суми (майна).

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

До такого ж висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 30.10.2019 рок у справі № 2-1230/11.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верхового Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року № 14, визначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Звертаючись до суду з вказаною заявою, представник заявника просила суд її задовольнити, з тих підстав, що сукупний дохід заявника не дає можливості здійснювати відрахування у належному розмірі для погашення заборгованості.

Однак, з врахуванням вищевикладеного, судом не встановлено виняткових випадків у розумінні ст. 435 ЦПК України, які можуть стати підставою для відстрочення виконання рішення суду, а тому відмовляє в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 435 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про відстрочення та розстрочення судового рішення - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст ухвали суду складено 01.11.2021 року.