Справа № 2-3619/2007
Провадження № 4-с/219/17/2021
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2021 року м. Бахмут Донецька область

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Худіної О.О., за участю секретаря судового засідання Лосинської І.М., Курилової А.О., за участю заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Добропільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на дії та рішення державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця, яку обґрунтував наступним: на виконанні в Добропільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавчий лист № 2-3619/2007 від 02.10.2007 року, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття. Скаржник вказує, що аліменти він сплачує щомісячно, виходячи зі своїх фактичних доходів, відповідно до рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області та виконавчого листа.

04.06.2021 року поштовим листом він отримав постанову держаного виконавця про арешт коштів боржника від 02.06.2021 року, згідно якої накладено арешт на його особисті банківські рахунки та рахунки ФОП, які використовуються для здійснення підприємницької діяльності і отримання доходу для утримання родини та сплати аліментів. Щодо заборгованості зі сплати аліментів, яка стала підставою для винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів боржника, ОСОБА_1 вказує, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за ВП № 5219794 від державного виконавця він отримував останній раз 18.08.2020 року. Не погодившись з даним розрахунком, ОСОБА_1 звернувся зі скаргою про визнання неправомірною та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів до суду. На теперішній час триває судове провадження з цього питання.

5 квітня 2021 року ОСОБА_1 з`являвся зв викликом до державного виконавця, та надавав письмові пояснення щодо сплати аліментів. Державним виконавцем були повністю проігноровані його доводи та вимоги. В постанові державного виконавця про арешт коштів боржника від 02.06.2021 року вказано, що «арешт коштів боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення». ОСОБА_1 вказує, що на арештованих рахунках в КБ «Приватбанк» та АТ «Сбербанк» не має ніяких коштів, для того, щоб забезпечити реальне виконання рішення. Незрозумілим є і те, як арешт рахунків, їх блокування і надалі будуть сприяти сплаті аліментів в майбутньому. З грудня 2007 року по теперішній час він є фізичною особою підприємцем 3 групи, підприємницька діяльність є доля нього єдиним джерелом отримання прибутків. Арешт рахунків ФОП робить неможливим здійснення законної підприємницької діяльності та позбавляє можливості отримувати будь які прибутки, позбавляючи при цьому джерел для існування, можливості забезпечувати родину. А також сплачувати аліменти. Арешт особистих карток фізичної особи позбавляє можливості влаштуватися найманим працівником, оскільки в даний час всі підприємства здійснюють перерахування заробітної плати своїм працівникам на особисті банківські картки. У спірній постанові зазначено, що будуть арештовані всі інші рахунки, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що на його утриманні знаходяться жінка ОСОБА_4 та неповнолітній син ОСОБА_5 , 2009 року народження, які проживають разом із скаржником. Родина потребує матеріального забезпечення. ОСОБА_1 вказує, що державним виконавцем були грубо порушені його особисті конституційні та цивільні права, а також права членів його родини, оскільки на теперішній час він зовсім позбавлений можливості отримувати який небудь дохід для утримання себе, своєї родини та сплати аліментів. З посиланням на норми матеріального, процесуального права та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ОСОБА_1 просив суд визнати протиправними дії державного виконавця та скасувати Постанову про арешт коштів боржника від 02.06.2021 року (ВП № 5219794), винесену державним виконавцем Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.06.2021 року скаргу було призначено до розгляду.

11.08.2021 року від Добропільського відділу ДВС у Покровському районі Донецької області надійшов відзив на скаргу, відповідно до якого 06.11.2007 року державним виконавцем Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження № 5219794 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3619/2007, виданого 02.10.2007 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття. Станом на 01.06.2021 року розмір заборгованості зі сплати аліментів за зазначеним рішенням складає 99190,62 гривень, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці. 02.06.2021 року державним виконавцем відділу винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках в ПАТ КБ Приватбанк та АТ «Сбербанк». На дату винесення оскаржуваної постанови заборгованість зі сплати аліментів не скасовано. Документів які б підтверджували, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення, а також що арештовані кошти містяться на рахунках із спеціальним чи обмеженим режимом, до відділу державної виконавчої служби не надходили. Коти після зарахування на арештовані рахунки є власністю ОСОБА_1 , втратили свій цільовий статус, та набули статусу вкладу. Арешт на рахунок боржника не унеможливлює отримання ним заробітної плати, за його бажанням, вони можуть бути отримані готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу) Враховуючи викладене, просили відмовити у задоволенні скарги.

У судовому засіданні, у режимі відеоконференції, ОСОБА_1 підтримав доводи скарги, просив її задовольнити.

Представник Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області до суду не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутність.

ОСОБА_2 до суду не з`явилась. Про день, час та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши докази у справі, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 2 жовтня 2007 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття (а.с.44-45).

06.11.2007 року за вказаним виконавчим листом державним виконавцем було відкрито виконавче провадження (а.с.49).

До матеріалів справи доданий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за ВП № 5219794. Відповідно до вказаного розрахунку станом на 01.08.2021 року заборгованість складає 102605,62 гривень. Нарахована заборгованість не є остаточною, при пред`явленні підтвердження сплати аліментів буде здійснено перерахунок заборгованості (а.с.50-55).

Відповідно до Постанови про арешт коштів боржника від 02.06.2021 року державним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення 94591,62 гривень (а.с.47)

Відповідно до Постанови про арешт коштів боржника від 02.06.2021 року державним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках АТКБ «Приватбанк», АТ «СБЕРБАНК», а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (а.с.42).

До матеріалів скарги додані виписка з ЄДРЮО та ФОП серії НОМЕР_1 відповідно до якої ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем (а.с.14). Також ОСОБА_1 надані платіжні документи на перерахування аліментів за період з квітня 2020 року по квітень 2021 року (а.с.7-9).

Як встановлено судом, і це оспорюється сторонами провадження, на теперішній час розрахунок заборгованості по сплаті аліментів є спірним.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він собі вільно обирає або на яку він вільно погоджується.

Статтею 57 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна боржника направлений насамперед для забезпечення реального виконання рішення, тобто стягнення сум за виконавчим документом на користь стягувача.

В той же час, даних про наявність коштів, які б могли бути стягненні в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів, на арештованих рахунках, суду представником ВДВС не надано.

Згідно з частиною четвертою статті 71 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. Відповідно до пунктів 3, 4 розділу XVI Інструкції у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону № 1404-VIII, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

В частині 2 статті 71 Закону України Про виконавче провадження вказано, що за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний дохід якої перевищує суму перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Частиною 8 ст. 7 статті 71 Закону № 1404-VIII передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом (частина перша статті 19 Закону № 1404-VIII). Таким чином, ОСОБА_1 , як сторона виконавчого провадження, має право подавати державному виконавцю докази сплати ним аліментних платежів на виконання відповідного рішення суду, а також оскаржувати розмір заборгованості.

До матеріалів справи додані письмові пояснення ОСОБА_1 державному виконавцю Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 5 квітня 2021 року щодо оспорювання розміру заборгованості по сплаті аліментів, а також даних щодо перерахованих сум аліментів на виконання рішення суду. Крім того, на теперішній час триває судовий розгляд з приводу оскарження розміру заборгованості. Суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджено належними доказами у сукупності наявність заборгованості по сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Таким чином, як на час винесення оскаржуваної постанови державним виконавцем, так і на теперішній час розмір заборгованості по сплаті аліментів є спірним. У такому випадку арешт накладений державним виконавцем є необґрунтованим, передчасним, та таким, що порушує права скаржника.

За змістом ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що накладений на рахунки в банку арешт унеможливлює отримання скаржником будь-яких доходів, коштів заробітної плати, що фактично приводить до неможливості виконання рішення суду щодо сплати аліментів, а також порушує конституційні права самого ОСОБА_1 , суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Керуючись ст. 451 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Добропільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на дії та рішення державного виконавця - задовольнити.

Визнати протиправними дії державного виконавця та скасувати Постанову про арешт коштів боржника від 02.06.2021 року (ВП № 5219794), винесену державним виконавцем Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 26.11.2021 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О.Худіна