Справа № 615/1019/20
Провадження № 2/615/20/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання помічника судді Юченкова Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Високопільської сільської ради Валківського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

встановив:

09.09.2020 року позивачі звернулися до суду із позовною заявою, в якій уточнивши вимоги просять визнати за кожною окремо право на Ѕ частини земельної частки (паю), яка перебувала у колективній власності КСП «Перемога», розміром 5,38 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі згідно сертифікату серії ХР №0276978, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 02.02.2001 року за №249 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог вказують, що їх дід ОСОБА_4 та бабуся ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася донька ОСОБА_6 мати позивачів, яка в свою чергу перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 батьком позивачів.

Після смерті діда ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю), що перебувала у колективній власності КСП «Перемога», розміром 5,38 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі, яка до теперішнього часу належить померлому, як члену КСП.

За життя мати позивачів ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину, вступила в управління та володіння майном спадкодавця, так як постійно проживала разом із батьком ОСОБА_4 , доглядала його, поховання і проведення поминок здійснювала із членами своєї родини, проте спадкові права в передбаченому законом порядку не оформила, що позбавляє позивачів можливості оформити спадкові права в нотаріальному порядку.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 09.09.2020 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Представник відповідача сільський голова Шумейко С. надала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, яка проти задоволення позовних вимог не заперечує, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 26.09.1964 року с. Високопілля Валківського району Харківської області, актовий запис №45.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 02.11.1988 року м. Дергачі Харківської області, актовий запис №280.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане 11.12.1997 року Дергачівським міськвиконкомом, актовий запис №377.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 31.01.1981 року Малоданилівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, ОСОБА_8 31.01.1981 року уклала шлюб із ОСОБА_7 , після чого їй присвоєно прізвище ОСОБА_9 , актовий запис №4.

Як вбачається зі змісту свідоцтв про народження серії НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , виданих 20.01.1983 року та 01.06.1984 року Дергачівським ЗАГС Харківської області, актові записи №№27, 132 відповідно, батьками позивачів є ОСОБА_7 та ОСОБА_3

25.10.2008 року позивач ОСОБА_10 зареєструвала шлюб із ОСОБА_11 , після чого їй присвоєно прізвище ОСОБА_12 , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , виданого 25.10.2008 року Малоданилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис №58.

Позивач ОСОБА_13 26.12.2012 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_14 , після чого їй присвоєно прізвище ОСОБА_15 , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 , виданого 26.12.2012 року відділом ДРАЦС у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1448.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , виданого 22.06.2012 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дергачівського РУЮ Харківської області, актовий запис №168.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчать дані свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 , виданого 01.06.2018 року відділом ДРАЦС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ у Харківській області, актовий запис 138.

Як вбачається зі змісту акту про фактичне проживання громадян від 12.08.2020 року, ОСОБА_3 фактично проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 02.04.1982 року по 22.05.2018 року. В 1989 році із с. Високопілля Валківського району ОСОБА_3 перевезла до себе на постійне місце проживання батька ОСОБА_4 , який в тому ж році отримав інвалідність та не міг себе обслуговувати. Останній з 1989 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав разом із донькою за вказаною адресою, але не був зареєстрований. ОСОБА_3 весь час піклувалася про батька, всі витрати на поховання сплачувала сама.

Мати позивачів ОСОБА_3 на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом із доньками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується довідками виконавчого комітету Дергачівської міської ради Харківської області №2555 від 11.08.2020 року, №3401 від 13.10.2020 року, №3458 від 20.10.2020 року.

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0276978 від 30.01.2001 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 02.02.2001 року за №249, ОСОБА_4 на підставі розпорядження Валківської РДА №80 від 03.04.2000 року належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Перемога» розміром 5,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

За повідомленням ГУ Держгеокадастру у Харківській області №29-20-11,1-6955/0/19-20 від 02.09.2020 року, державний акт на право власності на земельну ділянку взамін вказаного сертифікату на ім`я ОСОБА_4 не видавався. Відповідно до запису з Книги, зазначений сертифікат був виданий дочці ОСОБА_3 , дата отримання якого в Книзі не значиться.

Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляна В.В., позивачі в передбаченому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , але у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) відмовлено, оскільки спадкодавець не оформила спадкові права після смерті батька.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст.1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України).

Ч.1 ст.1276 ЦК України встановлює, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на день смерті ОСОБА_4 , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п.11 Постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР.

У п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці.

Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлими права на спадкове майно судом не встановлено, позивачі у справі є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, які у встановленому законом порядку прийняла спадщину, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів щодо визнання права на земельну частку (пай), що входить до спадщини, яка залишилася після смерті діда та матері, так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_11 , право на Ѕ частини земельної частки (паю), яка перебувала у колективній власності КСП «Перемога», розміром 5,38 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі згідно сертифікату серії ХР №0276978, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 02.02.2001 року за №249 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_12 , право на Ѕ частини земельної частки (паю), яка перебувала у колективній власності КСП «Перемога», розміром 5,38 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі згідно сертифікату серії ХР №0276978, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 02.02.2001 року за №249 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова