Справа № 157/1564/21
Провадження №2/157/394/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Фесь Т.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Клехо Анатолій Євгенович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є., у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 8 червня 2021 року за реєстровим номером 114915, про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №003-02037-031013 від 03 жовтня 2013 року в розмірі 10395 грн. 01 коп., та стягнути з товариства на її користь судовий збір у розмірі 1362 грн. В обґрунтування заяви зазначає, що у жовтні 2021 року їй стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області відкрито виконавче провадження № 66933203 по виконанню виконавчого напису № 114915, виданого 8 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості в сумі 10395 грн. 01 коп. Вважає, що виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що його було вчинено з порушенням порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом, оскільки кредитний договір, на підставі якого було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не був нотаріально посвідчений та нотаріусу не було надано доказів, що підтверджують безспірність заборгованості. Вказаний виконавчий напис порушує її права, що стало підставою для звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів. Окрім того, приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є. на виконання виконавчого напису видано постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Згідно з даними Єдиного реєстру нотаріусів станом на день подання позову приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. тимчасово не діє. Листи, які надсилаються цьому приватному нотаріусу на адресу, яка вказана відповідно до відомостей Єдиного реєстру нотаріусів, повертаються до відправника у зв`язку з закінченням терміну зберігання, а тому вважає недоцільно залучати до участі у справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. як третю особу без самостійних вимог. Приватним нотаріусом було порушено вимоги ст. ст. 47, 87-89 Закону України «Про нотаріат», Глав 8, 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012р. №296/5, сума заборгованості не є безспірною, та не підтверджена належними і допустимими доказами. Крім того, відповідач невірно здійснив розрахунок заборгованості, не врахував строки позовної давності у три роки та строк, на який видавався кредит, а саме на 24 місяці. Так, 3 жовтня 2013 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 003-02037-031013 у формі заяви, яка нотаріально не посвідчувалася, строком на 24 місяці на суму 5350 гривень. Вказаний кредит вона сплачувала на рахунок «Дельта-банку» у строки, погоджені у заяві. Відтак, вимоги за виконавчим написом, зареєстрованим у реєстрі за № 114915, за яким з неї на користь відповідача пропонується стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 10395 грн. 01 коп., яка складається: із заборгованості за тілом кредиту 5528 грн. 56 коп.; заборгованості за відсотками та комісією 1816 грн. 45 коп.; заборгованості за штрафними санкціями - 3000 грн., плати за вчинення виконавчого напису - 50 грн., що в загальному становить 10395 грн. 01 коп., є безпідставними. За виконавчим написом стягнення пропонується провести за період з 25 травня 2021 року по 3 червня 2021 року. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за № 282/20595. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувана (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі № 826/20084/14, про визнання не чинним і скасування п. 1 та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/19), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р. (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами». Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. №662 до Переліку змін, виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Отже, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 8 червня 2021 року за реєстровим номером 114915 не врахував, що станом на 8 червня 2021 року постановою КМУ №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, які нотаріально не посвідчені, є не чинні, а тому повинен був відмовити відповідачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат», за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. При вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, документи, що підтверджують безспірність її заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, а тому у приватного нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед стягувачем є безспірними. Відсутні належні і допустимі докази в обґрунтування безспірності суми заборгованості за кредитним договором, як і відсутні відомості, що сума заборгованості утворилась у зазначений у виконавчому написі час (25.05.2021 року - 03.06.2021 року). Крім того, зі змісту виконавчого напису не вбачається, що приватним нотаріусом було враховано строки позовної давності. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню.

Разом із позовом, до суду подано заяву про забезпечення позову, у якій позивачка просить забезпечити позорв шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрованого в реєстрі № 114915 від 8 червня 2021 року, про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №003-02037-031013 від 3 жовтня 2013 року в розмірі 10395 грн. 01 коп. В обґрунтування заяви зазначає, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клехи А.Є. відкрито виконавче провадження за номером 66933203 в АСВП та постановлено звернути стягнення на її доходи, зокрема, заробітну плату. У разі проведення примусового відрахування з її заробітної плати вона не зможе захистити або поновити свої права в межах цього судового провадження та буде вимушена докласти значні зусилля для відновлення своїх прав або ж це взагалі стане неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що заяву про забезпечення позову належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що 24 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Клехо Анатолій Євгенович, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 8 червня 2021 року за реєстровим номером 114915, про стягнення з неї на користь ТОЗ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №003-02037-031013 від 3 жовтня 2013 року в розмірі 10395 грн. 01 коп.

Отже, між ОСОБА_1 та ТОЗ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» існує спір, предметом якого є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі написи нотаріусів є виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частинами 1-3 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність безпосереднього зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію про те, що у випадку оскарження в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову (постанови від 25 лютого 2019 року у справах № 924/789/18 і № 924/790/18, від 11 жовтня 2019 року у справі № 910/4762/19, від 21 лютого 2020 року у справі № 910/9498/19, від 17 вересня 2020 року у справі № 910/72/20, від 30 вересня 2020 року у справі № 910/19113/29, від 30 листопада 2020 року у справі № 910/217/20).

Відповідно до статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, та має право саме на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

В даному випадку позивач на підставі п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України просила зупинити стягнення, яке вже відбувається на підставі виконавчого напису нотаріуса.

При цьому позивач подала позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки вважає, що такий напис вчинено за відсутності доказів безспірності заборгованості боржника. Тобто позовна заява містить немайнову вимогу, рішення про задоволення якої не вимагатиме примусового виконання.

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивач обґрунтовувала її можливістю передчасного звернення стягнення на її заробітну плату до закінчення розгляду зазначеного позову.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи, що приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, яким передбачено звернення стягнення на заробітну плату, а позивачка оскаржує такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, - існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивачки (у разі задоволення позову), за захистом яких вона звернулася до суду.

Адже, у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи приватним виконавцем буде примусово проводитися стягнення з заробітної плати, то позивачка не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за її позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, враховуючи ту обставину, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивачки (у разі задоволення позову), за захистом яких вона звернулася до суду, суд дійшов висновку, що її заяву про забезпечення позову належить задовольнити.

На думку суду запропонований позивачкою захід забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документу є співмірним з предметом цього позову, який стосується оскарження виконавчого напису нотаріуса.

Зазначений засіб забезпечення позову носить тимчасовий характер та суттєво не вплине на права та законні інтереси відповідача.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 153, 260, 261 ЦПК України, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову задовольнити повністю.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та зареєстрованого в реєстрі № 114915 від 8 червня 2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (місцезнаходження: площа Солом`янська, буд. 2, м. Київ, ЄРДПОУ - 40340222) заборгованості за кредитним договором №003-02037-031013 від 3 жовтня 2013 року у розмірі 10395 грн. 01 коп.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали для виконання надіслати приватному виконавцю виконавчого округу Волинської області Клеху Анатолію Євгеновичу (вул. Авіаторів, 1, м. Луцьк) та для відома сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://km.vl.court.gov.ua/sud0304/gromadyanam/csz/.

Головуючий: О. В. Антонюк