РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 621/631/21

Провадження 2/621/588/21

11 листопада 2021 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді В. Філіп`євої,

за участю секретаря судового засідання - А. Лацько, Н.Міненко

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представники позивача - адвокат О. Мозговий, адвокат О. Панасенко,

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), з подальшими уточненнями, в якій просила суд визнати за нею право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:006:0111, :02:006:0112, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що 02.12 2020 року вона взяла участь в електронних торгах на сайті системи електронних товарів «СЕТАМ», з метою придбання нерухомого майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами участі в торгах позивачка стала переможницею лоту та сплатила його вартість у розмірі 87710,00 гривень. 16 січня 2021 року позивачкою було отримано Свідоцтво про придбання зазначеного нерухомого майна з електронних торгів, посвідчене приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу, та проведено державну реєстрацію речового права. При реєстрації прав на придбане майно позивачка дізналася, що будинок реалізовувався на електронних торгах з метою стягнення заборгованості з відповідачки ОСОБА_6 на користь АТ «Державний Ощадний банк України», а земельна ділянка під будинком, загальною площею 1500 кв.м, зареєстрована на ім`я колишньої власниці ОСОБА_7 . Під час підготовки позову до суду позивачеві стало відомо, що відповідач ОСОБА_6 придбала цю ділянку за Договором купівлі-продажу від 23.05.2008 року, але державний акт на право власності на земельну ділянку не отримувала і право власності на цю ділянку не зареєструвала. (а.с.1-5)

В уточненому позові позивачем зазначено, що під час перебування справи в суді, а саме 29.06.2021 року, відповідачка ОСОБА_6 зареєструвала своє право власності на спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :02:006:0111, :02:006:0112, а отже, посилаючись на положення ст..377, 378, 381 ЦК України та ст..120 ЗК України, просила припинити право власності відповідача ОСОБА_6 та визнати право власності позивачки на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:006:0111, :02:006:0112, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.164-169)

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29 березня 2021 провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, надано учасникам справи строк для подання заяв по суті спору. (а.с.50)

Від представника відповідача - адвоката О.Лакізи надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що позивач не зверталася до відповідачки з питань переоформлення спірної ділянки та не надала доказів спроб оформити право на ділянки в позасудовому порядку (а.с.122-125)

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання з`явилися представники позивача - адвокати О.Мозговий та О.Панасенко, а також відповідачка ОСОБА_2 .

Представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі, з підстав, викладених в позові.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала уточнений позов в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Зазначила, що давно не користується спірним будинком з надвірними будівлями та ділянками під ними, оскільки АТ «Ощадбанк» забрав їх в погашення заборгованості за кредитом.

Частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1 статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Дослідивши доводи учасників та докази, додані до матеріалів справи, суд встановив наступне:

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 514482 від 02.12.2020 року позивач ОСОБА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 приймала участь в електронних торгах організатора ДП «СЕТАМ» та визнана переможницею торгів з купівлі лоту - іпотечного майна: житлового будинку, загальною площею 51,10 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-11)

З Акту виконавця № 62268141 про проведені електронні торги від 04.12.2020 року вбачається, що реалізація житлового будинку, загальною площею 51,10 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , проводилося на підставі Закону України «Про виконавче провадження» згідно з Порядком реалізації арештованого майна, належного боржнику - відповідачці ОСОБА_6 . Нерухоме майно придбано позивачкою ОСОБА_3 за стартовою ціною 87710,00 грн (а.с.12-13)

Згідно Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 021995, та Довідки Зміївського відділу ГУ Держгеокадастру у Харківській області, земельна ділянка, призначена для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , на момент здійснення електронних торгів була зареєстрована за ОСОБА_7 (а.с.14-18)

Вартість земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , згідно звіту з незалежної оцінки майна, становить 20000,00 гривень (а.с.19-43)

Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу В.Трубніковою за реєстровим № 1251, відповідач ОСОБА_8 придбала у ОСОБА_7 житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 51,10 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с.101,153)

В цей же день, 23.05.2008 року на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу В.Трубніковою за реєстровим № 1253, відповідач ОСОБА_8 придбала у ОСОБА_7 земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 :

-Площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:006:0111, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належали продавцю на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 021995

-Площею 0,0500 га, кадастровий номер :02:006:0112, для ведення особистого селянського господарства, що належали продавцю на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 021994 (а.с.140-152)

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек № 274381969, 29 червня 2021 року відповідач ОСОБА_6 зареєструвала на своє ім`я земельні ділянки з кадастровими номерами :02:006:0111, :02:006:0112, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу В.Трубніковою за реєстровим № 1253 (а.с.172)

З`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.2 статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до положень статті 373 Цивільного кодексу України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Стаття 328 Цивільного кодексу України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Підставами припинення права власності, згідно статті 346 ЦК України, є відчуження власником свого майна; відмова власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника; визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно статті 377 ЦК України, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: станом на 04.12.2020 року, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

Як з`ясовано в судовому засіданні й не оспорюється відповідачкою, на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , придбаний нею згідно іпотечного кредитування, АТ «Ощадбанк» було звернуто стягнення в рахунок погашення нею заборгованості за Договором кредиту. Погашення заборгованості проводилося шляхом реалізації вказаного будинку на підставі Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна.

Вказану процедуру реалізації та результати проведених торгів на електронній платформі «СЕТАМ» відповідач визнала й не оспорює.

Отже, право власності відповідачки на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , припинилося з моменту набарання законної сили рішення суду про звернення стягнення на іпотечне майно.

В свою чергу, позивач ОСОБА_3 правомірно набула право власності на спірний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом придбання нерухомого майна на електронних торгах платформи «СЕТАМ»

Аналізуючи ч.1 ст.650, ч.1 ст.655 та ч.4 ст.656 Цивільного кодексу України, можна визначити, що придбання майна на електронних аукціонах є варіантом договору купівлі-продажу. За цим договором боржник - власник майна, що відчужується, а продавцями виступають організатор електронного аукціону, яким укладається договір, і державна виконавча служба або приватний виконавець, які за договором передають право власності на майно покупцеві. Покупцем вважається особа, яка здобула перемогу в електронному аукціоні.

У пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) зазначається, що після продажу майна на електронному аукціоні має бути укладений і виконаний договір купівлі-продажу. Для того, щоб підтвердити укладення договору складають відповідний протокол, а для підтвердження виконання договору з боку подавця складають акт про проведений електронний аукціон.

У ч.1 ст.640 Цивільного кодексу України зазначається, що договір вважається укладеним, коли особа, яка запропонувала укладання договору, дізнається, що пропозиція прийнята. Зважаючи на проаналізовані положення можна зробити висновок, що договір купівлі-продажу укладається в момент, коли на електронному аукціоні визначається переможець. Порядком реалізації арештованого майна не передбачається оформлення й підписання договору купівлі-продажу як окремого документа. Протокол електронного аукціону підтверджує укладення договору, а сторони затверджують акт про проведений електронний аукціон. Акт видається або надсилається покупцю, а покупець звертається до державного реєстратора для того, щоб зареєструвати право на власність.

Згідно статті 120 Земельного кодексу України, в редакції, що діяла на момент придбання спірного будинковолодіння, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

При цьому, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Враховуючи викладене, згідно з принципом єдності правового статусу земельної ділянки та розташованих на ній будинку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Позивачем не заявлялися вимоги про розподіл судових витрат при вирішенні позову, в зв`язку з чим, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, питання розподілу судових витрат суд не вирішує.

На підставі викладеного керуючись ст..ст. 12, 13, 19, 76-82, 89, 206, 223, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_6 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на

- земельну ділянку, кадастровий номер :02:006:0111, площею 0,100 га;

- земельну ділянку, кадастровий номер :02:006:0112, площею 0,05 га

що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_9 на земельну ділянку, кадастровий номер :02:006:0111, площею 0,100 га; та земельну ділянку, кадастровий номер :02:006:0112, площею 0,05 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3

Повний текст складено 19.11.2021

Суддя В.Філіп`єва