РІШЕННЯ

іменем України

28 січня 2021 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання Брайловської М.М.,

за участю сторін:

заявника: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове, матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася з заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні, в обґрунтування вимог посилається на те, що вона та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2005 року перебували у шлюбі. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.05.2005 року. Заявниця з чоловіком прожили разом з 2005 року, вели спільне господарство, будували сімейні відносини. Чоловік заявниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 83 років помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце його смерті місто Сорокине селище міського типу Сєверний Луганської області. В судовому порядку було встановлено факт смерті ОСОБА_3 рішенням Старобільського районного суду Луганської області по справі №431/3572/18 від 13.07.2018 року.

ОСОБА_1 з чоловіком фактично мешкали, вели спільне господарство та проживали за однією адресою: по АДРЕСА_1 . У зв`язку з проведенням антитерористичної операції за місцем їх постійного проживання, вона з чоловіком були вимушені змінити місце мешкання, та зареєструвались як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_2 . За час сумісного проживання заявниця перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки розмір пенсії її чоловіка був значно більшим від розміру її пенсії, а тому пенсійні виплати ОСОБА_3 були постійним та основним джерелом її існування.

За життя ОСОБА_3 перебував на обліку в Біловодському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області де отримував пенсію. ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Біловодському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області, де отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 105 8-ІV (далі Закон № 105 8-ІV). Заявниці достеменно відомо, що розмір пенсії її чоловіка є значно більшим, ніж її пенсія, тому, що свою пенсію він віддавав їй і вона витрачала її на оплату комунальних послуг, придбання одягу, харчові продукти, ліків та інші потреби.

Після смерті свого чоловіка заявниця звернулась до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з питання оформлення пенсії по втраті годувальника, однак інспектор усно пояснила, що вона має право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% від пенсії померлого та їй потрібно надати довідку про постійне проживання з чоловіком.

За місцем їх з чоловіком проживання заявниця зібрала документи, що підтверджують факт їхнього спільного проживання, але, через те, що вони складені на тимчасово непідконтрольній українській владі території України, а саме в селищі Сєверний міста Сорокине району Луганської області, орган пенсійного фонду не може їх врахувати як складову переліку документів для отримання пенсії.

Вирішити дані обставини в позасудовому порядку заявниця не має можливості, тому змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту, таким чином просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 просить задовольнити її заявлені вимоги про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перебування на його утриманні до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під присягою свідка пояснила, що вона та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2005 року перебували у шлюбі. Заявниця з чоловіком прожили разом з 2005 року, вели спільне господарство, будували сімейні відносини. Чоловік заявниці ОСОБА_3 у віці 83 років помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час сумісного проживання заявниця перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки розмір пенсії її чоловіка був значно більшим від розміру її пенсії, а тому пенсійні виплати ОСОБА_3 були постійним та основним джерелом її існування.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Пономаренко Н.М. просить суд задовольнити заяву ОСОБА_1 з підстав, зазначених у ній. Просить встановити факт її проживання разом з чоловіком та факт перебування на утриманні свого чоловіка.

Представник заінтересованої особи Біловодського об`єднаного УПФУ в Луганській області до суду не з`явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника управління. Також представник заінтересованої особи надіслав на адресу суду заперечення на заяву, в якій виклав свою правову позицію та просив відмовити заявнику в задоволенні заявлених вимог в повному обсязі, оскільки згідно долучених заявником до заяви копій паспортів місце реєстрації непрацездатного члена сім`ї та померлого годувальника зареєстровано за різними адресами. Представник заінтересованої особи звертає увагу суду на те, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 15.08.2018, виданого Старобільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , але заявник з заявою щодо переходу на інший вид пенсії звернулася до управління тільки у листопаді 2020 року, та для встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні померлого чоловіка подала заяву до суду лише у грудні 2020 року. Вказує, що будь-яких доказів про те, що ОСОБА_3 надавав таку допомогу заявнику, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування, заявником до суду не надано.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили той факт, що заявник проживала разом з чоловіком з моменту реєстрації їх шлюбу та до дня його смерті, і пенсія у нього була набагато більше ніж у заявниці та вона перебувала на його утриманні. Цей факт їм відомо в силу близького знайомства з родиною заявниці.

Заслухавши заявницю, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягаю задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 дійсно був чоловіком заявниці по справі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 та згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Сєвєрний м. Сорокине Луганської області, Україна (а.с. 09-10).

Заявниця ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3 були пенсіонерами та перебували на обліку у Біловодському об`єднаному УПФУ Луганської області. Розмір пенсії ОСОБА_3 складав 10932,07 грн. Розмір пенсії ОСОБА_1 за період з липня 2014 по травень 2018 року складав з 1107,19 грн до 1643,14 грн, що підтверджується відповідними довідками (а.с.46-49). Тобто, розмір пенсії чоловіка заявниці у декілька разів перевищував розмір пенсії заявниці.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Таким чином, акт про фактичне місце проживання № 19 від 28.10.2020 ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 (а.с.13), не створюють правових наслідків, але в той же час вони містять фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника.

На звернення ОСОБА_1 до Біловодского об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника листом Біловодского об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області їй було відмовлено через відсутність документу, що засвідчує факт перебування на утриманні.

Суд не бере до уваги заперечення на заяву представника заінтересованої особи, оскільки факт сумісного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 та перебування заявниці на утриманні останнього підтвердився в судовому засіданні наданими відповідними доказами та поясненнями свідків.

Таким чином, пенсія покійного чоловіка була основним джерелом засобів для існування та проживання заявниці.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування : для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" Пленуму Верховного Суду України, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, що передбачені ч. 1 зазначеної статі, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Згідно ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 та отримувала пенсію, розмір якої значно менший пенсії, яку отримував її чоловік.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась ОСОБА_1 була для заявниці хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість задоволення заяви.

Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься у довідці з місця проживання, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржено через Сватівський районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду або безпосередньо до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 29.01.2021 року.

Суддя С.М.Скрипник