Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку спрощеного позовного провадження )

(в порядку заочного розгляду)

28 січня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Дегтяренко К.С.

секретар судового засідання Чейпеш В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду у спрощеному позовному провадженні в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що в квартирі, за адресою АДРЕСА_1 , яка відповідно до договору купівлі продажу, що зареєстрований в реєстрі під № 1120 від 02.10.2020 р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.10.2020 року індексний номер витягу 226649604, номер запису про право власності 38487563, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, належить позивачу, зареєстрований відповідач - ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою № 4375/18-21 від 30.09.2020 року виданою виконавчим комітетом відділом реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради. Також позивач стверджує, що дана особа не проживає у вище вказаній квартирі з 2010 року, про точне місце його фактичного проживання нічого не відомо.

ОСОБА_2 добровільно перестав проживати у квартирі, його майна у квартирі не має. Перешкод Відповідачеві у проживанні у квартирі ніхто не чинив.

ОСОБА_2 не бере участі в утриманні квартири, не оплачує квартплату та комунальні платежі, не проводить ремонту квартири. Не зважаючи на не проживання у вищевказаній квартирі, відповідач не вчиняє жодних дій щодо перереєстрації свого місця проживання за фактичним місцем проживання. З огляду на це, створює перешкоди у користуванні житлом та оформленням субсидії, чим порушує права позивача. Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_2 .

Відзиву на позовну заяву у встановлений строк не подано.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.12.2020 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін.

В судове засідання 28.01.2021 року:

позивач ОСОБА_1 , не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки невідомі.

представник позивача адвокат Бойко Б.Б. не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Зазначив, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи.

відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На адресу суду повернувся конверт, який не вручено через відсутність адресату за вказаною адресою.

Крім того виклик відповідача ОСОБА_2 здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

представник третьої особи - Ужгородської міської ради, не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки невідомі. Клопотань та заяв не надходило.

Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, на підставі ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами та в порядку ст. 280 ЦПК України вважає за можливе постановити заочне рішення .

Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_2 , що стверджується договором купівлі-продажу квартири від 02.10.2020 року зареєстрованого в реєстрі за № 1120 та посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Г.В. та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.10.2020 року.

Як вбачається із довідки № 4375/18-21 від 30.09.2020 року виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради у квартирі АДРЕСА_2 станом на 30.09.2020 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 в квартирі не проживає з 2010 року, що стверджується поясненнями сусідів, отриманими під час письмового опитування адвокатом ОСОБА_3 на підставі п.7 ч.1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру».

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відомості, про те, що ОСОБА_2 є членом сім`ї власника житла у матеріалах справи відсутні.

Згідно ст.7 Закону України «Про вільний вибір місця проживання та свободу пересування» однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.71,72,116,156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

За змістом ст. ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, судом встановлено, що факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 за вказаною вище адресою порушує права позивача ОСОБА_1 як законного власника свого майна, а саме користування та розпорядження вказаною квартирою, зобов`язує сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України

Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Таким чином, доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання, що слід визнати відповідача такими, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 840,80 грн., підлягають стягненню з відповідачів в користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись:

- ст.ст. 12, 19, 81, 141, 247, 274, 279, 263-265, 280-282 ЦПК України,

- ст. ст. 317,319,321,383,405 ЦК України,-

- ст. 150 ЖК України, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РН ОКПП: НОМЕР_1 , сплачену суму судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Закарпатського апеляційного суду

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , проживає: АДРЕСА_4

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1

Суддя К.С. Дегтяренко