Р І Ш Е Н Н Я№ 127/13083/18

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 р.м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Медяної Ю.В.,

секретар - Подоляк М.В.,

за участю представника позивача АТ КБ «Приватбанк» - Леонтьєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.10.2018 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 16.03.2011 р. у розмірі 90981,60 грн., задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.03.2011 р. в розмірі 29880 грн. 48 коп., з яких: 12616 грн. 85 коп. - тіло кредиту; 4097 грн. 70 коп. - відсотки за користування кредитом; 8357 грн. 28 коп. - пеня; 500 грн. 00 коп. - штраф; 4308 грн. 65 коп. - штраф (процентна складова). В решті позову відмовлено.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2019 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.10.2018 р. по справі №127/13083/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.10.2018 року по цивільній справі № 127/13083/18 скасоване, а справу призначено до судового розгляду. Розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

В позовній заяві зазначено, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 16.03.2011 р., згідно з якої отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

При укладенні даного договору сторони керувались положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України про договір приєднання.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських полуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку» додаються до позовної заяви.

ОСОБА_1 використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасив борг, тому станом на 13.05.2018 року заборгованість відповідача перед банком становить 90981, 60 грн. Дана сума складається з: 12616 грн. 85 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 4097 грн. 70 коп. - нараховано відсотків за користування кредитом; 69458 грн. 40 коп. - нарахована пеня; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 645 грн. 63 коп. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.03.2011 р. станом на 13.05.2018 року в сумі 90981, 60 грн. та судові витрати у розмірі 1762, 00 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Гуща Я.В. вимоги позовної заяви заперечила повністю, вказавши, що у заяві позичальнака від 16.03.2011 р. не зазначена процентна ставка, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Окрім того, у матеріалах справи відсутнє підтвердження факту приєднання відповідача до Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD». Представник позивача також зазначає, що Умови та правила надання банківських послуг і Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 16.03.2011 р.

У відповіді на відзив представник позивача доводи позивача заперечив, зазначивши, що відповідач відповідно до заяви №б/н від 16.03.2011 р., отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши дану заяву відповідач зобов"язався виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифами, що розміщені на офіційному сайті банку складають договір банківських послуг, а тому тіло кредиту, відсотки, пеня та штраф підлягають стягненню з відповідача.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - Леонтьєв В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовільнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гуща Я.В., в судове засідання не з`явились, про день, час і місце розгляду заяви повідомлялись належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 16.03.2011 ОСОБА_1 надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 2).

Отримання відповідачем ОСОБА_1 , відповідно до зазначеної вище заяви від позивача грошових коштів підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 за період з 01.03.2011 по 28.11.2019.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Станом на 13.05.2018 р. заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем, яка виникла у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору №б/н від 16.05.2018 становить 90981, 60 грн., яка складається з: 12616 грн. 85 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 4097 грн. 70 коп. - нараховано відсотків за користування кредитом; 69458 грн. 40 коп. - нарахована пеня; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 645 грн. 63 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першоїстатті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 зазначеного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як убачається із матеріалів справи, зокрема із анкети-заяви позичальника від 16.03.2011 в ній відсутні його умови щодо строку дії кредитного ліміту, типу картки, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості, а також про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання, прострочення його виконання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Обґрунтовуючи своє право вимоги, а також розмір і порядок нарахування, позивач, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16.03.2011 посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, які були надані відповідачу для ознайомлення в письмовій формі, а також Тарифи, як невід`ємну частину договору, яким визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати відсотків, відсотків за користвання кредитом чи відповідальності за прострочення виконання зобов`язань, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Наданий позивачем витяг із Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанком належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем.

За таких обставин, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, відповідальності за прострочене зобов`язання, подані банком Витяг з Умов та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Такого висновку суд дійшов також з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, які є обов`язковими для застосування у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов обгрунтованого висновку, що заборгованість у розмірі 4097 грн. 70 коп. - відсотків за користування кредитом, 69458 грн. 40 коп. - пеня, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 645 грн. 63 коп. - штраф (процентна складова) не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення тіла кредиту, то як слідує з розрахунку заборгованості, тіло кредиту становить 12616,85 грн. Однак, із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості слідує, що за рахунок тіла кредиту погашалися нараховані відсотки (розмір яких сторонами не узгоджувався) і тим самим збільшувалося тіло кредиту. Із розрахунку заборгованості слідує, що за рахунок тіла кредиту були погашені відсотки в розмірі 286377, 12 грн., відповідно і тіло кредиту збільшилося на цю суму (286377, 12 грн.) загальна сума відсотків погашена за рахунок тіла кредиту. Зважаючи, що судом не встановлено обумовлення сторонами в письмовому вигляді розміру відсотків, а тому сума відсотків, які погашені за рахунок тіла кредиту в розмірі 286377, 12 грн. не може бути врахована під час розрахунку заборгованості за кредитом. Відповідно тіло кредиту відповідачем погашене.

З огляду на викладене вище, в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп., залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись 526, 551, 610, 611, 1046-1050, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 89, 141, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У задовленні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду або через Вінницький міський суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду.

Згідно вимог п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: