Дата документу 23.11.2021 Справа № 336/5362/14-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/5362/14 Головуючий у 1 інстанції: Кляшторний В.С.
Провадження № 22-ц/807/3014/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 24 жовтня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 667-09/К-07, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 45 000,00 дол. США з розрахунку 12 % річних за умови виконання позичальником вимог п.4.2.11.цього Договору, 12,2% річних у разі невиконання або неналежного виконання позичальником вимог п.4.2.11. цього Договору з 24 жовтня 2007 року по 23 жовтня 2032 року. Мета кредитування - на придбання земельної ділянки.

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки № 667-09/П-07 від 24 жовтня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 , згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за вищевказаним кредитним договором.

ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 667-09/К-07 від 24 жовтня 2007 року на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов`язань від 30 червня 2010 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України.

Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 05 червня 2014 року має заборгованість у сумі 723 343,85 грн., яка складається з: тіла кредиту - 506 152, 67 грн., відсотків - 202 253,41 грн., комісії за ведення кредиту - 14937,76 грн.

На підставі зазначеного просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в розмірі 723 343,85 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 723343,85 гривні.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 3654 гривні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2015 року заочне рішення суду скасовано за заявою відповідача ОСОБА_2 та розгляд справи продовжено в загальному порядку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 723 343,85 гривні.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 3654 грн. по 1827 грн. з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 , який не приймав участі у розгляду справи, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, зміну ТОВ «Укрпромбанк» строку виконання зобов`язання, припинення права кредитора нараховувати проценти, пеню та комісію після спливу строку дії кредитного договору, та зазначаючи про порушення його прав, оскільки він є чоловіком поручителя ОСОБА_3 , так як зазначене рішення може потягнути звернення стягнення на спільну сумісну власність подружжя, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ТОВ «Діджи фінанс», яке є правонаступником стягувача ПАТ «Дельта Банк» на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2021 року, подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що оскільки ОСОБА_1 не є стороною кредитного зобов`язання та договору поруки, при цьому особа зазначає, що проти укладання поруки не заперечував, рішенням суду не вирішувалось питання про його права, обов`язки, свободи, інтереси, посилання ОСОБА_1 про те, що він не знав про розгляд справи, є безпідставним.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

За змістом ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Зазначена стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого у пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Будь-який інший правовий зв`язок між заявником і сторонами спору не може братися до уваги.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15 та від 06 вересня 2017 року у справі № 6-1844цс16, висновок про відсутність у особи права на оскарження рішення суду першої інстанції на тій підставі, що суд не вирішував питання про його права та обов`язки, може бути зроблений лише після з`ясування, яким чином вказане рішення впливає на обсяг прав, інтересів чи обов`язків особи, яка подала апеляційну скаргу.

За приписами частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2020 року у справі № 619/134/17 (провадження № 61-46029св18) зазначено, що аналізуючи зміст зазначених норм процесуального права, слід дійти висновку, що право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

В ухвалі Великої Падати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19) зазначено:

«Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції.

Отже, необхідною умовою для набуття особою, яка не брала у часті у справі, права касаційного оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.

Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що саме по собі набуття особою, яка не брала участі у справі, права власності на майно щодо якого виник спір, зокрема після ухвалення судом першої інстанції рішення, не обов`язково свідчить про те, що судовим рішенням вирішено питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків. Натомість питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватись виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення. Отже, підстав для відступлення від висновку Верховного Суду України, викладеного у постановах від 13 березня 2017 року № 6-1783цс16 та від 06 вересня 2017 року № 6-1099цс17, не вбачається».

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 911/2635/17 дійшов висновку, що:

«Відповідно до ч. 1 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Підстави для закриття апеляційного провадження визначені у статті 362 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої наведеної статті суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження у справі, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердилися, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду».

Схожі за змістом висновки міститься у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 травня 2018 року у справі № 910/22354/15; від 19 червня 2018 року у справі № 910/18705/17; від 04 жовтня 2018 року у справі №5017/461/2012; від 29 листопада 2018 року у справі № 918/115/16; від 04 грудня 2018 року у справі № 906/1764/15; від 06 грудня 2018 року у справі № 910/22354/15; від 11 грудня 2018 року у справі № 916/2878/14; від 15 січня 2019 року у справі № 7/74; від 22 травня 2019 року у справі № 922/4065/16; від 17 травня 2018 року у справі № 904/5618/17; від 09 липня 2019 року у справі № 905/257/18; від 19 вересня 2019 року у справі № 910/17558/18; від 05 грудня 2019 року у справі № 916/3455/16; від 12 грудня 2019 року у справі № 905/944/18; від 01 липня 2020 року у справі № 904/257/18; в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03 липня 2018 року у справі № 978/627/18.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 вказував на те, що він не брав участь у справі, однак суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки, оскільки оскаржуваним рішенням з його дружини ОСОБА_3 в солідарному порядку, як з поручителя, стягнуто заборгованість за кредитним договором, а зазначене рішення може потягнути звернення стягнення на спільну сумісну власність подружжя. При цьому ОСОБА_1 зазначав в апеляційній скарзі про те, що не заперечував проти укладання договору поруки дружиною.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного 24 жовтня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 кредитного договору № 667-09/К-07 позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 45 000,00 доларів США на строк до 23 жовтня 2032 року зі сплатою 12 % річних за умови виконання позичальником вимог п.4.2.11 цього Договору та 12,2% річних у разі невиконання або неналежного виконання позичальником вимог п.4.2.11 цього Договору. Мета кредитування - на придбання земельної ділянки.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 667-09/П-07 від 24.10.2007 року, за умовами якого вона поручилась перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність, а Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник.

Відповідно до укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та АТ «Дельта Банк» договору про передачу активів та кредитних зобов`язань від 30.06.2010 року АТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 667-09/К-07 від 24.10.2007 року.

Відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, а тому станом на 05.06.2014 року утворилась заборгованість, яка за розрахунком банку становить 723 343,85 грн. та складається з: тіла кредиту - 506 152,67 грн., відсотків - 202 253,41 грн., комісії за ведення кредиту - 14 937,76 грн.

Суд першої інстанції визнав позовні вимоги законними та обґрунтованими та задовольнив їх в повному обсязі.

Зазначене рішення не оскаржено сторонами та набрало законної сили.

ОСОБА_3 26.09.2019 року ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження особисто, постанову про відкриття виконавчого провадження отримала (т.1, а.с.170).

Ухвалою Шевченківського районного суду від 17 березня 2020 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 02 червня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено (т.1, а.с.113-116,169-174).

Отже, як вбачається зі змісту судового рішення, ОСОБА_1 не був стороною ані кредитного договору № 667-09/К-07 укладеного 24 жовтня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 , ані договору поруки № 667-09/П-07, укладеного 24.10.2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 , будь-які вимоги до ОСОБА_1 не заявлялись та не вирішувались зазначеним рішенням суду.

Представник ОСОБА_1 адвокат Уткін О.Є., надаючи пояснення з приводу порушеного права останнього рішенням в цій справі, зазначив, що апелянт через це рішення може в подальшому позбавитись власності - спільного майна подружжя.

Між тим, матеріали справи не містять доказів звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить подружжю, а крім того, заявник не позбавлений права в такому випадку звертатись з позовом про звільнення з під арешту належної йому частки.

Крім того, матеріалами справи спростовуються доводи ОСОБА_1 про те, що він не знав про оскаржуване рішення, оскільки відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення саме чоловік ОСОБА_3 отримав судове рішення (т.1, а.с.66).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року у справі № 200/21685/17 (провадження № 61-15340св19) вказано, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина друга статті 362 ЦПК України).

Таким чином, колегія суддів встановила, що оскаржуваним рішенням суду права ОСОБА_1 не порушувались, оскільки вимог щодо належного заявнику майна у цій справі не заявлялось та не вирішувалось судовим рішенням.

Апеляційний суд враховує, що ЄСПЛ виходить із поваги до правила res judicata як принципу остаточності судових рішень, відповідно до якого повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають використовуватися для виправлення фундаментальних судових помилок під час здійснення правосуддя, а не для нового розгляду справи. Перегляд справи не може розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох поглядів на предмет не є підставою для повторного розгляду справи (п.52 рішення від 24.07.2003 у справі «Ryabykh v. Russia»).

Зважаючи на все вище наведене, колегія відповідно до вимог п. 3 ч. 1 статті 362 ЦПК України закриває апеляційне провадження у цій справі.

Керуючись ст. ст. 374, 362, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 26 листопада 2021 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова