Справа № 263/6661/21
Провадження № 2/263/1912/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Федоренко Т.І., при секретарі Ясир А.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Маріуполя цивільну справу за позовом адвоката Ботман Ольги Олександрівни, яка діє в інтересах ТОВ «Маріупольський лікеро-горілчаний завод», до Маріупольської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківський, Донецькій, Луганській областях, про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради № 8/6-502від 28.04.2021р., усуненні перешкод в користуванні земельною ділянкою та нерухомим майном,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області знаходиться вказана цивільна справа.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20.07.2021 відкрито провадження у справі, розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 червня 2021 року у задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову було відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 14 липня 2021 року по справі №263/6661/21 ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 02.06.2021 року було залишено без змін.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2021 року справа на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України передана на розгляд до Господарського суду Донецької області за підсудністю.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.11.2021 року справу було повернуто до Жовтневого районного суду м.Маріуполя.

Від представника позивача- адвоката Боман О.О. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки таке не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Також просила повернути сплачений судовий збір.

Сторони до судового засідання не з`явилися.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно зі статтею 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад, а також пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, ЦПК України, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, відносин та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір господарським, необхідно виходити з визначень, наведених у статті 2 та частині першій статті 3 ГК України, відповідно до яких як господарську діяльність розуміють діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Частиною першою статті 20 ГПК України унормовано, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

- справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП;

Таким чином, критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Як вбачається з позовної заяви адвокат Ботман О.О., яка діє в інтересах ТОВ «Маріупольський лікеро-горілчаний завод», звернулась до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовною заявою до Маріупольської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківський, Донецькій, Луганській областях про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради № 8/6-502від 28.04.2021р.,усуненні перешкод в користуванні земельною ділянкою та нерухомим майном.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , є фізичними особами-підприємцями. ОСОБА_1 на підставі власного рішення 20.09.2016 року припинив підприємницьку діяльність фізичної особи підприємця.

Спір у справі виник у межах правовідносин з приводу визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради, усуненні перешкод у користуванні земельною ділянкою та нерухомим майном

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Під час розгляду вказаної справи з огляду на вказані приписи ГК України необхідно зважати на кінцеву мету вирішення спору. В даному випадку при зверненні позивача до суду йдеться не про захист відповідного порушеного права чи інтересу, яке має відбуватися в порядку цивільного судочинства, а в позові вказується на порушення права, дією чи бездіяльністю у зв`язку з реалізацією ним господарської компетенції, то з огляду на захист такого порушеного права особи має здійснюватися в порядку господарського судочинства

Отже, за змістом спірних правовідносин, суб`єктним складом сторін спору, законодавством, що застосовується до цих правовідносин - цей спір є господарським.

Нормами ч. 6ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.10.2019 року по справі № 127/23144/18 дійшла висновку, що «у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, її зобов`язання за укладеними договорами не припиняється, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями усім своїм майном. Таким чином , виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про належність спору до господарської юрисдикції».

Ураховуючи характер спірних правовідносин та зміст позовних вимог, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно вимог п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарських судів.

Згідно з ч. 3 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір у розмірі 4540 грн. відповідно до платіжного доручення № 58 від 21 травня 2021 року.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На підставі викладеного, враховуючи, що провадження у справі підлягає закриттю, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 4540 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 255 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом адвоката Ботман Ольги Олександрівни, яка діє в інтересах ТОВ «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» до Маріупольської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківський, Донецькій, Луганській областях, про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради № 8/6-502від 28.04.2021р., усуненні перешкод в користуванні земельною ділянкою та нерухомим майном,, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Повідомити позивача, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарських судів.

Повернути ТОВ «Маріупольський лікеро-горілчаний завод», з державного бюджету сплачений судовий збір у розмірі 4540.00 гривень згідно квитанції №58 від 21.05.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду, шляхом подачі її до суду апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя Т.І.Федоренко