Справа №463/8048/21
Провадження №6/463/122/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Леньо С. І.

з участю секретаря - Станько Р.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу

в с т а н о в и в:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25.03.1999 вирішено стягнути з ТО Театру-ательє «Крива Люфа» на користь ОСОБА_1 заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 1 766,20 грн.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання. Мотивує тим, що оригінал виконавчого листа, виданого на підставі вказаного вище рішення суду, ним було подано до підрозділів державної виконавчої служби. В подальшому органами державної виконавчої служби винесено необгрунтовані постанови 19.02.2001, 23.04.2003 про повернення виконавчого документа стягувачеві, в подальшому ним здійснювались неодноразові заходи, щодо оскарження у вищестоящих органах незаконних дій підрозділів виконавчої служби, після чого його повідомлено про необхідність нового звернення до органів державної виконавчої служби з оригіналом виконавчого листа. Однак строк пред`явлення виконавчого листа до виконання ним пропущено, у зв`язку з незаконним поверненням йому виконавчого листа просить заяву задоволити.

В судовому засіданні заявник та його представник адвокат Мартинюк Є.О. в судове засідання не з`явилась, подали заяву про проведення судового розгляду в їх відсутності.

Представник Личаківського відділу державної виконавчої служби місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду заяви повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. В силу вимог частини третьої ст. 433 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

В розумінні цієї норми під поважними причинами неможливості пред`явлення виконавчого документа до виконання слід вважати лише ті причини, які не залежали від волі стягувача і які об`єктивно унеможливлювали можливість дотримання останнім встановлених законом строків.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до інтерпретації п. 1 ст. 6 «Право на справедливий судовий розгляд» Конвенції про захист прав людини і основних свобод Європейським Судом з прав людини, - виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «суду» в сенсі даної статті і що право кожного на судовий захист стало б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим до збитку однієї зі сторін (постанови від 19.03.97 року по справі «Хорнсби (Hornsby) проти Греції», від 07.05.2002 року по справі «Бурдов проти Росії», від 27.05.2004 року по справі «Метаксас (Метексас) проти Греції», від 29 березня 2006 року по справі «Мостаччуоло (Mostacciuolo) проти Італії (N 2)», від 15.02.2007 року по справі «Райлян проти Росії» і ін.).

Як вбачається з відповіді начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 10.05.2021 станом на 13.05.2021 виконавчі документи стороною по яких є ОСОБА_1 до територіальних відділів державної виконавчої служби Львівської області, відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на виконання не надходили та не перебувають.

Разом з тим, постановами державного виконавця від 19.02.2001, 23.04.2003 виконавчі документи було повернуто стягувачу, тобто такі перебували на виконанні в органах державної виконавчої служби, після чого заявником вживались заходи щодо оскарження даних постанов, що свідчить про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчих документів до виконання, тому, з метою дотримання гарантій щодо обов`язковості виконання судових рішень, суд постановляє ухвалу про задоволення даної заяви.

Керуючись ст. ст. 260, 433, ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2-706 по рішенню Личаківського районного суду м. Львова від 25.03.1999 за позовом ОСОБА_1 про стягнення з ТО Театру-ательє «Крива Люфа» на користь ОСОБА_1 заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 1 766,20 грн.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлено 29.11.2021.

Суддя: Леньо С. І.