РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мохова Є.І.,

за участю секретаря судового засідання Бридні О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу 221/5891/16-ц за позовом акціонерного товариства комерційний банк «АКЦЕНТ-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 21.03.2012 року позивач надав відповідачу кредит у розмірі 9900 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Відповідач взяла на себе зобов`язання на умовах договору та у визначені договором строки повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах передбачених Договором, та Умовами та правилами надання банківських послуг. У порушення умов кредитного договору, відповідач не виконала свої зобов`язання, внаслідок чого станом на 22.10.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 78255,22 грн. з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 9505,92 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 61846,67 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 2700,00 грн.; штраф (фіксована ставка) у розмірі 500,00 грн.; штраф (процентна складова) у розмірі 3702,63 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість у загальному розмірі 78255,22 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подала.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала частково, просила відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення з неї процентів, штрафів, пені та комісії, оскільки ці умови та правила кредитування з нею не узгоджувались та нею не підписувались. Просила також застосувати строк позовної давності.

У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, ураховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено, зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

Встановлено, що 21.03.2012 року між ПАТ «АКЦЕНТ-Банк», правонаступником якого є АТ «АКЦЕНТ-Банк» укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 9900,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. Визначена процентна ставка 3,0% в місяць на залишок заборгованості, тобто 36% на рік.

У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 22.10.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 78255,22 грн. з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 9505,92 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 61846,67 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 2700,00 грн.; штраф (фіксована ставка) у розмірі 500,00 грн.; штраф (процентна складова) у розмірі 3702,63 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «АКЦЕНТ-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Велика Палата Верховного Суду (постанова від 18 вересня 2019 року, справа №221/5080/16-ц,) вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (у даному випадку: www.а-bank.com.ua) неодноразово змінювалися самим банком, в даному випадку АТ «АКЦЕНТ-Банк», в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у вказаній постанові та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ «АКЦЕНТ-Банк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».

Водночас матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, що саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку мають здійснюватись нарахування платежів.

Сторонами узгоджена відсоткова ставка 36 % на рік, кредитний ліміт визначений 9900,00 гривень.

Однак безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 21.03.2012 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «АКЦЕНТ-Банк» не повернуті, а строк виконання такого зобов`язання, який не встановлено, починається з моменту пред`явлення відповідної вимоги, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Тому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 9505,92 грн., суд вважає за необхідне задовольнити, оскільки при складанні анкети-заяви узгоджувалась сума в розмірі 9900,00 грн., в межах яких позивачем заявлено вимоги.

Що стосується вимоги стягнення з відповідача заборгованості по процентах в сумі 61846,67 грн. суд вважає, що така вимога підлягає частковому задоволенню з огляду на вищенаведене та нижченаведені обставини.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Сторонами під час підписання анкети-заяви було погоджено базову процентну ставку по кредиту 3,0% на місяць, що загалом на рік становить 36%.

Умови та Правила надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах розмірі з подальшим їх підвищенням, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування, а також штрафні санкції за невиконання або неналежне виконання умов укладеного кредитного договору.

За таких обставин, суд вважає, що розмір заборгованості за процентами має бути 36% річних, виходячи з узгодженої сторонами базової процентної ставки.

Так, відповідно до наданого банком розрахунку кількість днів прострочення сплати заборгованості за кредитним договором за період з 22.03.2012 року по 22.10.2016 року становить 1675 днів.

Заборгованість за тілом кредиту, підтверджена суду, беручи до уваги вищенаведене, становить 9505,92 грн.

Отже, розмір заборгованості за процентами за вказаний період становить 15929,25 грн. (9505,92 х 36%) : 360) х 1675 днів, з огляду на розмір узгоджених та визначених Договором процентів.

Відтак, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за процентами у розмірі 15929,25 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій, пені та комісії у загальному розмірі 6902,63 грн., то суд дійшов висновку, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, с. Калінове, Волноваського району, Донецької області віднесено до вказаного переліку.

Відповідач ОСОБА_1 , як вбачається із заяви про перегляд заочного рішення та доданих до заяви документів, зокрема паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 вбачається, що остання у період з 05.12.1996 року по 05.09.2019 року була зареєстрована проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про розмір заборгованості станом на 22.10.2016 року, позивачем зроблений розрахунок заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2700,00 грн. та заборгованості за штрафами у загальному розмірі 4202,63 грн., а всього 6902,63 грн.

На підставі Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» вищевказані суми нарахованих пені та комісії, а також штрафів не підлягають стягненню з відповідача.

Що ж стосується клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

При цьому законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності.

Таким чином, заяву про сплив позовної давності може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання - письмового чи усного, що відповідає вимогам наведених статей процесуального законодавства.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року № 6-2667цс16.

Відповідач у своєму клопотанні зазначає, що кредит надавався їй строком на один рік, а саме з 21.03.2013 року.

Однак, ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів того, що строк кредитування становить один рік. Натомість, як було встановлено судом, відповідач отримала кредит у розмірі 9900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що строк дії картки становить один рік.

Відтак, враховуючи вищевикладене, а також недоведеність підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості до кредитним договором від 21.03.2012 р.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими і підлягають до часткового задоволення в частині стягнення заборгованості в сумі за тілом кредиту в сумі 9505,92 гривень та заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 15929,25 гривень, усього 25435,17 гривень.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що при зверненні до суду позивач оплатив судовий збір в розмірі 1378 грн. за ціною позову 78255,22 грн.

Оскільки під час розгляду справи, розмір заборгованості відповідача перед банком визначено в сумі 25435,17 грн., то розмір відшкодування судового збору становить 447,89 грн. (з розрахунку 25435,17 / 78255,22 х 1378 = 447,89).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.526, 610, 611, 625, 634, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 279, 353, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області 04.12.1996 року, РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-Банк» (місце знаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, адреса листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, ) заборгованість за кредитом в сумі 25435,17 грн. за договором № б/н від 21.03.2012 року, з яких заборгованість за кредитом - 9505,92 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 15929,25 грн.

У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-Банк» до ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-Банк» сплачений судовий збір в сумі 447 гривень 89 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.І. Мохов