Справа № 573/340/20
Номер провадження 4-с/573/6/21
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Свиргуненко Ю.М.,

з участю секретаря: Федорченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Білопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

в с т а н о в и в :

16 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Білопільського районного суду з скаргою на дії державного виконавця Білопільського ВДВС у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №67001121 від 01 листопада 2021 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Білопільського районного суду від 07 грудня 2020 року встановлено порядок спілкування батька ОСОБА_2 з їх спільним малолітнім сином ОСОБА_3 , 2014 року народження. На підставі означеного рішення Білопільським районним судом 29 вересня 2021 року видано виконавчий лист №573/340/20. 07 жовтня 2021 старшим державним виконавцем Піскуном В.М. року відкрито виконавче провадження №67001121 щодо примусового виконання вказаного виконавчого документа, яке 01 листопада 2021 року закінчено. Вважає що при винесенні постанови про закриття виконавчого провадження, державним виконавцем Піскуном В.М. грубо порушено положення статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які акти державного виконавця та відповідні докази стосовно невиконання нею рішення суду від 07 грудня 2020 року.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 та стягувач ОСОБА_2 не з`явилися без повідомлення причин. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а. с. 23, 25). Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка останніх не є перешкодою для розгляду скарги.

Представник заінтересованої особи державний виконавець Білопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піскун В.М. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення скарги заперечує. Разом з цим, державний виконавець подав також письмові пояснення по суті справи, в яких зазначив, що 07 жовтня 2021 року за заявою стягувача було відкрите виконавче провадження АСВП №67001121 з примусового виконання виконавчого листа №573/340/20 від 07 грудня 2020 року про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана сторонам та отримана боржником 15 жовтня 2021 рок, що підтверджується відомостями сайту Укрпошти. 19 жовтня 2021 року до Білопільського ВДВС надійшла заява ОСОБА_1 , згідно з якою остання зобов`язалася надалі виконувати рішення суду. 29 жовтня 2021 року ОСОБА_2 подав до відділу державної виконавчої служби заяву, в якій повідомив, що після звернення до органів ДВС, ОСОБА_1 припинила чинити йому опір у побаченнях та спілкуванні з дитиною. З огляду на викладені обставини, 01 листопада 2021 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 27-29).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 129-1 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за змістом Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (стаття 3 Закону №1404-VIII).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 означеного Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 7 грудня 2020 року, яке набрало законної сили 23 лютого 2021 року, ОСОБА_1 зобов`язано не чинити ОСОБА_2 перешкоди в спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначено наступні способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : 1) брати участь у вихованні сина шляхом підтримання з дитиною регулярних особистих стосунків і прямих контактів кожної суботи з 10:00 до 18:00 години; 2) у літній (червень-серпень) і зимній (грудень-лютий) період по 10 діб для спілкування, відпочинку або оздоровлення на території України за письмовою домовленістю між батьками (а. в. п. 5-10).

На підставі вищевказаного рішення 29 вересня 2021 року Білопільським районним судом видано виконавчий лист про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди в спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 15-16, а. в. п. 21).

07 жовтня 2021 року старшим державним виконавцем Білопільського відділу ДВС у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піскуном В.М. за заявою ОСОБА_2 від 01 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження №67001121 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа (а. в. п. 1-2).

Відповідно до наявної в матеріалах виконавчого провадження заяви ОСОБА_1 від 19 жовтня 2021 року, остання зазначила, що рішення суду виконує, дитина щосуботи буває у батька, зобов`язується і в подальшому виконувати рішення суду (а. в. п. 16).

Крім того, 29 жовтня 2021 року стягувач ОСОБА_2 подав начальнику Білопільського РВ ДВС Краснянському А.А. заяву про те, що його колишня дружина ОСОБА_1 припинила чинити опір в його побаченнях та спілкуванні з сином ОСОБА_3 (а. в. п. 19).

01 листопада 2021 року старшим державним виконавцем Піскуном В.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №573/340/20, виданого Білопільським районним судом Сумської області, на підставі а. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а. в. п. 20-21).

За змістом положень п. 9 ч. 1 ст. 39 означеного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року у справі №641/7824/18 зазначено, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 просить визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №67001121 від 01 листопада 2021 року у зв`язку з тим, що їй не направлялася постанова про відкриття виконавчого провадження та крім того, у матеріалах виконавчого провадження відсутні акти державного виконавця та відповідні докази стосовно невиконання рішення суду боржником.

Ці доводи суд вважає неприйнятними оскільки, у матеріалах виконавчого провадження наявні відомості про направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження засобами поштового зв`язку (а. в. п. 14-15, а. с. 32-34). Крім того, доводи ОСОБА_1 про неотримання постанови про відкриття виконавчого провадження спростовуються також її заявою від 19 жовтня 2021 року, поданою до Білопільського ВДВС, про зобов`язання надалі виконувати рішення суду та не чинити ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з сином.

Посилання ОСОБА_1 як на підставу для задоволення заявлених вимог на положення ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» також є безпідставними, оскільки вказаною нормою передбачений порядок виконання рішень про усунення перешкод у побаченні з дитиною та визначені дії, які повинен вчинити державний виконавець, у разі невиконання відповідного рішення. Оскільки, під час примусового виконання виконавчого провадження №67001121 боржником не чинилися перешкоди у виконанні рішення суду, то й відповідні акти в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Таким чином, аналіз вищевказаних норм права та матеріалів виконавчого провадження свідчить про те, що державний виконавець здійснив усі заходи, необхідні для своєчасного і повного виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленими законом, рішення суду виконано боржником (скаржником) в межах та у спосіб, передбачений виконавчим документом, а відтак, постанову про закінчення виконавчого провадження винесено правомірно.

Крім того, ОСОБА_1 не довела суду порушення своїх прав винесенням державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження, в якому вона є боржником.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 18, 26, 39, 40, 63, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 451 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Білопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду безпосередньо.

Суддя