Справа № 0311/5461/2012
п/с 4-с/164/4/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

з участю секретаря Панасюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в смт. Маневичі скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колісника Василя Васильовича, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаною скаргою, яку мотивував тим, що 20 червня 2012 року рішенням Маневицького районного суду Волинської області у справі № 0311/5461/2012 було задоволено позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 335733,04 гривень. 30 листопада 2016 року ПАТ «ПУМБ» на підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 10 листопада 2016 року отримано дублікат виконавчого листа у вказаній справі про стягнення заборгованості та судового збору в сумі 3219 гривень. Видача дубліката виконавчого листа вмотивована тим, що виконавчий лист 14 лютого 2013 року був виданий стягувачу, а 16 липня 2013 року державним виконавцем ВДВС Обухівського МРУЮ винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження відповідно до вимог п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено до ВДВС Маневицького РУЮ Волинської області. При поштовому пересиланні виконавчий лист було втрачено. 9 лютого 2017 року головним державним виконавцем Обухівського МРУЮ Головного територіального управління юстиції у Київській області Колісником В.В. на підставі заяви стягувача була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 53371594. 3 березня 2021 року вказаним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення, зокрема, винесена постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та постанова про арешт коштів боржника. Зазначає, що стягувач, звертаючись з заявою про примусове виконання рішення від 8 лютого 2017 року та дублікатом виконавчого листа, до того самого відділу ДВС, постановою якого вже було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, а також не скориставшись правом на поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, пропустив строк на пред`явлення виконавчого листа. А тому просив визнати неправомірними дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колісника В.В. щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 53371594 та проведення дій з примусового виконання дубліката виконавчого листа Маневицького районного суду від 30 листопада 2016 року; скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження від 9 лютого 2017 року (ВП № 53371594), про опис та арешт майна боржника від 13 червня 2018 року (ВП № 53371594), про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні від 7 вересня 2018 року (ВП № 53371594), про стягнення виконавчого збору від 3 березня 2021 року (ВП № 53371594), про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 3 березня 2021 року (ВП № 53371594) та про арешт коштів боржника від 3 березня 2021 року (ВП № 53371594).

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Доводи, викладені у скарзі на дії державного виконавця, підтримує в повному обсязі.

Головний державний виконавець Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колісник В.В. та представник ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» в судове засідання не з`явилися, хоча про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать розписки, наявні в матеріалах справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали скарги, суд приходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом при розгляді скарги встановлено наступні фактичні обставини.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 20 червня 2012 року, яке набрало законної сили 9 липня 2012 року, позов ПАТ «Перший український Міжнародний Банк» у справі № 0311/5461/2012 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 335733 гривень 04 копійки кредитної заборгованості, а також судовий збір в сумі 3219 гривень (а.с. 79-80).

01 листопада 2016 року ПАТ «ПУМБ» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки 16 липня 2013 року державним виконавцем ВДВС Обухівського МРУЮ винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження відповідно до вимог п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий лист направлено до ВДВС Маневицького РУЮ Волинської області, однак при пересилці був втрачений.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 10 листопада 2016 року заяву ПАТ «Перший український Міжнародний Банк» задоволено та видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Маневицького районного суду Волинської області від 20 червня 2012 року у справі за позовом ПАТ «Перший український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості (а.с. 81).

На підставі вказаної ухвали 30 листопада 2016 року видано дублікат виконавчого листа (а.с. 37).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

08 лютого 2017 року стягувач звернувся до Обухівського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області з заявою про примусове виконання рішення виконавчого листа № 0311/5461/2012, виданого 30 листопада 2016 року (а.с. 38).

Із постанови серії ВП № 53371594 вбачається, що 9 лютого 2017 року головним державним виконавцем Обухівського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Колісником В.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 6/164/6/2016 від 30 листопада 2016 року (а.с. 43).

У виконавчому провадженні серії ВП № червня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, 7 вересня 2018 року постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні, 3 березня 2021 року постанови про стягнення виконавчого збору, визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження та арешт коштів боржника, що підтверджується письмовими матеріалами справ (а.с. 46-50).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у

справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню,- з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року) , строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Як встановлено в судовому засіданні, 16 липня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження відповідно до вимог п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого державний виконавець відмовив у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, а тому строк пред`явлення виконавчого листа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Проте, всупереч вимогам ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року), стягувачем пред`явлено виконавчий документ до примусового виконання 08 лютого 2017 року, тобто з пропущенням строків, встановлених Законом.

Крім того, державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження

виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом. Для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не підлягає (ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року).

Однак, стягувач із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання, не звертався.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 12 ЦПК України унормовано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 258-261, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колісника Василя Васильовича щодо відкриття виконавчого провадження № 53371594 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Маневицьким районним судом Волинської області 30 листопада 2016 року.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 53371594 від 09 лютого 2017 року, постанову про опис та арешт майна боржника № 53371594 від 13 червня 2018 року, постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні № 53371594 від 07 вересня 2018 року, постанову про стягнення виконавчого збору № 53371594 від 03 березня 2021 року, постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій № 53371594 від 03 березня 2021 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 25 листопада 2021 року.

Суддя

Маневицького районного суду І.С. Токарська