Справа № 752/5061/21
Провадження № 2/752/5435/21
РІШЕННЯ

Іменем України

17 листопада 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря - Венгерчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_4 про відшкодування збитків в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

У березні 2021р. фізична особа-підприємець (ФОП) ОСОБА_1 , через адвоката Трикова Д.Є. адвокатського об`єднання «АДВОКАТУС» (а.с.31-35), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування збитків в порядку регресу.

Свої вимоги мотивує тим, що 26.04.2018р. між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 5-01, предметом якого є страхування автомобіля марки «КІА» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

10.08.2018 р. о 14:50 год. у м. Києві по проспекту Лобановського, 150 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes- Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_4 та автомобіля марки «КІА» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 .

У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки «КІА» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2018р. відповідача визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді.

ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» визнала подію ДТП страховим випадком і на підставі страхового акту № 09012-02 від 19.09.2018р. виплатило страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн.

16.11.2020 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір № 16/11/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» відступило, а позивач отримав право вимоги щодо відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» по договорам страхування. У тому числі, позивач отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування і за договором № 5-01 від 26.04. 2018 р.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь кошти в порядку регресу 100 000,00 грн., 22 848,80 грн. на правову допомогу та сплачений судовий збір.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.02.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін (а.с.41,42).

Відповідно до інформації відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА в м.Києві, відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах адміністративно-територіальної одинниці Голосіївського районну міста Києва не значиться (а.с.49).

Відповідач про судовий розгляд повідомлявся шляхом надіслання повістки за останнім відомим місцем проживання. До суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим повідомленням без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про повідомлення відповідача про судовий розгляд справи. Відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи відповідач не подавав.

Згідно із ч. 11 цієї статті, зокрема, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Справа судом розглядаєтся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в порядку ст.ст. 274-279 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 26.04.2018 р. між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 5-01, предметом якого є страхування автомобіля марки «КІА» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 5,6).

10.08.2018р. 14:50 год. у м. Києві по пр-кту В.Лобановського,150 сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля марки «Mersedes- Benz» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4, та автомобіля марки «КІА» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У результаті цієї пригоди пошкоджено автомобіль марки «КІА» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який нелажить ОСОБА_3 (а.с.18).

Чинною постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2018р. ОСОБА_4 визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 7).

Позивачем зазначається, що співробітниками ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в сумі 100 000,00 грн.

ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на підставі страхового акту № 09012 від 19.09.2018р. (а.с.21) виплатило страхувальнику ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 211136 від 19.09.2018 р. (а.с. 20).

Інших даних, які б підтвердили розмір матеріального збитку, завданого внаслідок вказаної ДТП матеріалали справи не містять.

На аркушах справи 15,16 містяться розрахунок страхового відшкодування та рахунок-фактура № 10 від 30.08.2018р.

16.11.2020р. між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір № 16/11/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» відступило, а позивач отримав право вимоги щодо відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» по договорам страхування (а.с. 23-26).

За цим договором позивач отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором добровільного наземного транспорту № 5-01 від 22.04.2018р. відповідно із дотатком № 1 (а.с. 25).

Позиваем занчається, що відповідальність винуватця ДТП, як водія автомобіля марки «Mersedes- Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних трансопртних засобів № АК9947426 на момент ДТП в ПрАТ «НАСК «Оранта». Ця обставина підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 451142 (а.с.11).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до розпорядження № 3470 від 29 грудня 2015 року «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 09 липня 2010 року № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядження, зокрема, за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100 000,00 гривень на одного потерпілого.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховик, керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування, про що зазначено у пункті 36.1 статті 36 цього Закону.

Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19).

Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі.

Отже, у випадку ДТП з вини автовласника, який зазстраховував свою відповідальність, страхова компанія компенсує збиткі потерпілій особі у ДТП за шкоду, завдану її майну.

За таких оставин у позваича не виникло права щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у позові.

Керуючись ст.1194 ЦК України, ст.ст. 81,259, 273,279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У позові фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_4 про відшкодування збитків в порядку регресу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.В.Слободянюк