Справа № 570/4905/20
Номер провадження 2/570/413/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача, адвоката Добродій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне в порядку спрощеного позовного провадження

цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У зв`язку з тим, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ "ПриватБанк") та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н від 13 березня 2014 року, згідно якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 19600,00 грн.) зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, позивач виконав свої зобов`язання, однак відповідач не виконує взяті на себе обов`язки по погашенню кредиту, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 46717 гривень 95 копійок та судові витрати по справі.

Представник позивача, АТ КБ "ПриватБанк", в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Одночасно з позовом від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Крім того, від представника банку Меркулової В.В. до суду надійшла відповідь на відзив в якій вона зазначила, що підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку та договорі банківського обслуговування в цілому, оскільки все це складає договір банківського обслуговування. Укладення кредитного договору таким чином не суперечить чинному законодавству. Своїм підписом в Анкеті-заяві від 13 березня 2014 року відповідач погодився з усіма істотними умовами договору, запропонованими банком. Стосовно отримання відповідачем кредитних коштів та картки зазначила, що з виписки по картрахунку вбачається, що відповідачу було видано кредитну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, що є підтвердженням того, що відповідач отримував картку "Універсальна", оскільки без такої проведення вказаних операцій є неможливим. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту зазначила, що Умовами та Правилами банку встановлено, що кредитний ліміт надається банком на власний розсуд, клієнт приймає такий ліміт, а відповідальність наступає лише в момент використання кредитного ліміту. Щодо перевищення розміру тіла кредиту над розміром кредитного ліміту зазначила, що відповідач скористався сервісом "Миттєва розстрочка", суть якої полягає в тому, що коли під час списання чергового місячного платежу по "Миттєвій розстрочці" відповідачем було використано всю суму кредитного ліміту, списання коштів було здійснено за рахунок овердрафту, що і спричинило перевищення тіла кредиту над розміром встановленого кредитного ліміту. Стосовно постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року зазначила, що обставини справи, яка переглядалася Верховним Судом і дана справа не є тотожними, тому висновки, викладені у вищезгаданій постанові у даному випадку застосовувати неправомірно. Щодо строку дії картки і строку позовної давності вказала, що ці строки на момент звернення не пропущені, оскільки картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Також зауважила, що згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором, тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматися судом до уваги. Виходячи з вищевикладеного, просить задоволити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав і просить відмовити у його задоволенні. Вступне слово передав своєму представнику, адвокату Добродій О.М.

Представник відповідача, адвокат Добродій О.М., в судовому засіданні позов не визнала і просить відмовити в його задоволенні з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву, який був нею поданий до суду. Додатково зазначила, що з тексту позовної заяви та доказів, поданих суду позивачем АТ КБ "ПриватБанк", зокрема Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 13 березня 2014 року неможливо встановити щодо надання якої саме банківської послуги вона укладена, в ній не міститься жодних відомостей, про суму коштів, яка надається в кредит, відсоткової ставки, розміру штрафів та пені, які будуть застосовуватися у випаду порушення зобов`язань. Звернула увагу суду на те, що позивач надає суду розрахунок заборгованості за кредитом з 2008 року, в той час, коли в позовній заяві стверджує про те, що ОСОБА_1 звернувся до банку з заявою-анкетою про отримання кредиту 13 березня 2014 року, тому є незрозумілим з яких підстав виникла вказана заборгованість. Крім того, суду не надано жодних доказів того, що в день підписання такої заяви-анкети відповідачу була надана кредитна картка. Вказана в позові сума 19600 гривень, які нібито позивачем було надано відповідачу у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок нічим не підтверджено, номер рахунку, на який було зараховано вищезгадану суму не вказано, і навіть при зазначенні такої суми кредитного ліміту, з позову вбачається, що тіло кредиту складає 46717,95 грн., яка є більшою ніж у два рази суми кредитного ліміту, при цьому відомостей про зміну суми кредитного ліміту суду не надано, а тому визначити якою сумою кредитного ліміту скористався відповідач, встановити неможливо. Вказує також, що матеріали справи не містять підтвердження того, що саме ці Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови кредитного договору, що додані банком до позовної заяви. Враховуючи викладене зазначила, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами. Крім того, зазначає, що розрахунок заборгованості за договором б/н від 13 березня 2014 року, який доданий до позовної заяви не є доказом отримання відповідачем суми кредитних коштів, оскільки не є первинним бухгалтерським документом, визначити з даного розрахунку період, за який виникла заборгованість неможливо. Крім того, відповідач є інвалідом ІІ групи і з його пенсійного рахунку банком списувалися кошти в сумі 1000 грн., однак не зрозуміло в рахунок погашення якої саме заборгованості вони зараховувалися. Також звернула увагу суду на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, з якої вбачається, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач у своєму позові зазначає, що 13 березня 2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ "ПриватБанк") та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 19600,00 грн.) зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Цей кредит було видано відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 13 березня 2014 року, якою відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та Правил надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які розміщені на сайті Банку, складає Договір про надання банківських послуг між ним і Банком. Як вбачається із позовної заяви, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання і своєчасно не сплачував заборгованості по кредиту, за відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 05 жовтня 2020 року становить 46717 гривень 95 копійок, що підтверджено відповідним розрахунком, долученим до позовної заяви. Ця заборгованість складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 46717,95 грн.

Дійсно, 13 березня 2014 року відповідач ОСОБА_1 , як клієнт банку, підписав надруковану "Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку", про що свідчить його підпис у зазначеній анкеті-заяві.

Однак, "Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку" не містить даних про отримання відповідачем зазначеної суми кредиту.

Разом з цим, у заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, обов`язок клієнта, зокрема погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п.2.1.1.7.6 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.

Пунктом 2.1.1.2.4 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку встановлено, що підписання цього договору є прямим і безумовним, згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п.1.1.7.11 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

АТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ "ПриватБанк", у зв`язку з чим згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АТ КБ "ПриватБанк", про що зазначено у п.1.7 Статуту АТ КБ "ПриватБанк".

Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Між тим, судом критично оцінені доводи представника позивача в позові про наявність заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 46717,95 грн. До позовної заяви додано розрахунок заборгованості починаючи з 2008 року, однак не надано належних доказів на підтвердження того, з яких саме підстав вона виникла. Крім того, в позовній заяві зазначено, що відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому був збільшений до 19600,00 грн., однак яким саме був цей кредитний ліміт на момент підписання анкети-заяви встановити не можливо.

А відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У заяві позичальника від 10 березня 2016 року процентна/відсоткова ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема: заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 13 березня 2013 року, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитної карти "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач ОСОБА_1 та ознайомився і погодився саме з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що зазначено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (13 березня 2014 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (08 грудня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, виходячи з вищенаведеного, оцінивши всі наявні у справі докази, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" зазначеної у позовній заяві суми, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 13 березня 2014 року, а Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Тому, на думку суду, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ "ПриватБанк" дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливлює покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 14-131цс19.

Заборгованість за тілом кредиту у відповідача не доведена належними і допустимими доказами. Представник банку, не бажає з`являтися до суду і відстоювати свою позицію, дати роз`яснення суду стосовно заявлених вимог, подаючи заяву про слухання справи у відсутності представника позивача. У відповіді на відзив позов підтримано повністю, але є не зрозумілим звідки взялася така прострочена сума тіла кредиту, коли лімітний кредит був встановлений у значно меншій сумі. А доданий до позову розрахунок заборгованості за договором не є чітким, з нього не можливо зрозуміти про рух коштів по рахунку, про сплату кредиту, нараховані суми відсотків, пені, штрафів і т.д. Із розрахунку вбачається, що відповідачем уже сплачено банку десятки тисяч на погашення кредиту.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Виходячи з вищенаведеного, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, всі наявні і допустимі докази, суд вважає, що позов не доведено належними доказами, а тому він до задоволення не підлягає.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до норм ЦПК України, з відповідача не підлягають стягненню і судові витрати, а саме судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст.76, 78, 81, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.207, 509, 526, 549, 625, 626, 628, 629, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", що знаходиться за адресою: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, № 50, , рахунок № НОМЕР_1 (для погашення заборгованості та відшкодування судових витрат), МФО 305299.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 11 січня 2000 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Суддя Остапчук Л.В.