Справа № 513/912/20
Провадження № 2/513/86/21
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника Саратського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лінивого С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2020 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 18553,32 гривні.

Позов обґрунтував тим, що рішенням Саратського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 20 серпня 2015 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виконавчий лист перебуває на виконанні у Саратському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Однак, відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього судом обов`язку щодо сплати аліментів на сина.

Відповідач за п`ять років сплатив аліменти на загальну суму 6044,31 гривня та станом на 30 вересня 2020 року має заборгованість за аліментами у розмірі 60062,19 гривні.

За розрахунком представника позивача розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 188553, 32 гривень, а саме: за 2015 рік - 1339,97 гривень, за 2016 рік - 3660 гривень, за 2017 рік - 3660 гривень, за 2018 рік - 3354 гривні, за 2019 рік - 3798,48 гривень, за 8 місяців 2020 року - 2740,87 гривень.

Ухвалою Саратського районного суду від 30 жовтня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі, справу вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні, судовий розгляд справи призначено на 25 листопада 2020 року (а.с.18).

Ухвалою суду від 25 листопада 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Саратський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), витребувано виконавче провадження з примусового виконання рішення Саратського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2015 року № 513/1047/15-ц, та оголошено перерву у розгляді справи до 21 січня 2021 року (а.с.28).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали частково, просили стягнути з відповідча на користь позивачки неустойку за прострочення сплати аліментів, починаючи з січня 2017 року, у загальному розмірі 13553, 32 гривень.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, посилаючись на те, що заборгованість за аліментами виникла не з його вини, йому не було відомо про відкриття виконавчого провадження. Після розірвання шлюбу за рішенням Саратського районного суду від 12 жовтня 2015 року, вони з позивачкою відновили сімейні відносини, а 25 грудня 2015 року зареєстрували повторний шлюб. У квітні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання повторного шлюбу, та рішенням Саратського районного суду від 01 грудня 2016 року повторний шлюб, укладений між ними 25 грудня 2015 року, було розірвано, проте вони з позивачкою продовжували проживати разом до 2018 року. Про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення аліментів він дізнався лише у вересні 2020 року, коли йому зателефонував державний виконавець Саратського районного відділу ДВС.

Представник Саратського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) головний державний виконавець Лінивий С. І. в суді пояснив, що 16 серпня 2018 року представник позивачки ОСОБА_2 звернувся до виконавчої служби із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 513/1047/15-ц, виданого 30 жовтня 2015 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина у розмірі 1000 гривень щомісячно. Постановою державного виконавця від 17 серпня 2018 року відкрито виконавче провадження та копія постанови направлена боржнику, однак в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази про вручення постанови боржнику. Згідно розрахунку заборгованості за аліментами, розмір заборгованості за аліментами з 20.08.2015 року по 30.09.2020 року складає 60062, 19 гривень. Державним виконавцем було встановлено, що боржник отримує арендну плату у СВК "Єдність народів" та постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20 серпня 2018 року було звернуто стягнення на зазначений дохід боржника ОСОБА_4 . Розпорядженнями державного виконавця від 12 листопада 2018 року та від 27 січня 2020 року грошові кошти у розмірі 4559,09 гривень та у розмірі 1485,22 гривень відповідно були перераховані стягувачу ОСОБА_1 на її рахунок в ПАТ КБ "ПриватБанк". У серпні 2020 року державний виконавець дізнався номер мобільного телефону боржника та зателефонував йому щодо наявності заборгованості за аліментами. 29 вересня 2020 року боржник ОСОБА_4 особисто з`явився до Саратського районного відділу ДВС та подав письмову заяву про те, що про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів він дізнався з телефонного дзвінка державного виконавця.

Вислухавши позивачку ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_4 , державного виконавця Лінивого С.І., вивчивши матеріали виконавчого провадження № 57019844, матеріали цивільних справ № 513/1047/15-ц, № 513/341/16-ц, № 513/933/17-ц, дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до наступних висновків

За положеннями частин 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 1,2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частинами 1, 2, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 3 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження..

Частиною 1 статті 196 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3 роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами та наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у виникненні заборгованості, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2015 року у цивільній справі № 513/1047/15-ц розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 20 серпня 2015 року до повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з індексацією відповідно до закону, або до зміни матеріального становища сторін. Рішення суду набрало закононї сили 30 жовтня 2015 року (а.с.8-9).

З матеріалів справи № 513/1047/15-ц вбачається, що після ухвалення рішення суду від 12 жовтня 2015 року про стягнення аліментів позивачка ОСОБА_6 подала до суду заяву про відмову від отримання виконавчого листа, оскільки вони з відповідачем примирилися та він буде утримувати сина добровільно (а.с. 36).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 25 грудня 2015 року вбачається, що 25 грудня 2015 року було укладено повторний шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 38).

Рішенням Саратського районного суду від 01 грудня 2016 року повторний шлюб, укладений між сторонами 25 грудня 2015 року , було розірвано (а.с.41-41).

У вересні 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Саратського районного суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 43-44). Ухвалою суду від 30 жовтня 2017 року провадження у справі № 513/933/17-ц було закрито на пдставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки було встановлено, що рішенням Саратського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили, з відповідача ОСОБА_3 вже стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі по 1000 гривень щомісячно до повноліття дитини (а.с.46).

Відповідно до заяви за № 5290/17-Вх від 19.10.2017 року представник позивачки ОСОБА_2 20 жовтня 2017 року отримав в Саратському районному суді виконавчий лист № 513/1047/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі по 1000 гривень щомісячно до повноліття дитини (а.с.37).

З копії виконавчого провадження № 57019844 (а.с. 48-84), вбачається, що заява представника стягувача ОСОБА_2 щодо примусового виконання виконавчого листа № 513/1074/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , подана до Саратського районного відділу державної виконавчої служби лише 16 серпня 2018 року(а.с.50).

Виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа 513/1074/15-ц від 30 жовтня 2015 року було відкрито 17 серпня 2018 року постановою головного державного виконавця Саратського районного відділу ДВС Лінивого С.І. Доказів отримання боржником ОСОБА_3 копії постанови про відкриття виконавчого провадження матеріали виконавчого провадження не містять (а.с.52-53).

Відповідно до розрахунку заборгованості за аліментами наданого державним виконавцем Саратського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінивим С.І., за період з 20 серпня 2015 року по 30 вересня 2020 року загальний розмір заборгованості за аліментам станом на 30 вересня 2020 року складає 60062,19 гривень. Сума сплачених аліментів у листопаді 2018 року складає 4559,09 гривень, у січні 2020 року - 1485, 22 гривень (а.с. 7).

Згідно відповіді на запити державного виконавця з Пенсійного фонду України, боржник ОСОБА_3 не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, пенсію не отримує (а.с.63-64).

З відповіді Державної фіскальної служби України вбачається, що боржник ОСОБА_3 доходу не отримує, відкритих рахунків не має (а.с.65, 66).

Постановою головного державного виконавця Саратського районного відділу ДВС від 26 жовтня 2018 року було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику (а.с. 67-68), про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (а.с.69).

Державним виконавцем було встановлено, що боржник є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та отримує орендну плату у СВК "Єдність народів", тому постановою від 20 серпня 2018 року було звернуто стягнення на дохід боржника в розмірі 50% заробітку щоразу при отриманні, до погашення суми заборгованості (а.с.59).

З розпорядження державного виконавця № 57019844, затвердженого 12 листопада 2018 року начальником відділу ДВС, вбачається, що грошові кошти у сумі 4628,09 гривень, які надійшли 31 жовтня 2018 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого листа № 513/1074/15-ц, виданого 30.10.2015 р. необхідно перерахувати: 4559,09 на користь ОСОБА_1 (аліменти); 69 гривень - витрати виконавчого провадження (а.с.71).

Згідно розпорядження державного виконавця № 57019844, затвердженого 27 січня 2020 року начальником відділу ДВС, грошові кошти у сумі 1485,22 гривень, які надійшли 17 січня 2020 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого листа № 513/1074/15-ц, виданого 30.10.2015 р. необхідно перерахувати на користь ОСОБА_1 (а.с.74).

Враховуючи викладене, суд вважає, що саме з 01 грудня 2018 року нарахування пені відповідатиме положенням ст. 196 СК України, оскільки 30 жовтня 2018 року після проведення СВК "Єдність народів" відрахувань з належної боржнику ОСОБА_3 орендної плати, останньому стало відомо про наявність щодо нього виконавчого провадження з примусового виконання рішення Саратського районного суду від 12 жовтня 2015 року про стягнення аліментів, та заборгованість за аліментами у листопаді 2018 року відсутня.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Таким чином, суд розраховує неустойку, починаючи з 01 грудня 2018 року, а саме:

з 01.12.2018 року по 31.12.2018 року - 1013 х 31 день х 1% = 314 гривень;

За 2019 рік в сумі 37988,48 гривень:

з 01.01.2019 року по 31.01.2019 року - 1013,5 х 31 день х 1% = 314,18 гривень;

з 01.02.2019 року по 28.02.2019 року - 1013,5 х 28 днів х 1% = 283,78 гривень;

з 01.03.2019 року по 31.03.2019 року - 1013,5 х 31 день х 1% = 314,18 гривень;

з 01.04.2019 року по 30.04.2019 року - 1013,5 х 30 днів х 1% = 304,05 гривень;

з 01.05.2019 року по 31.05.2019 року - 1013,5 х 31 день х 1% = 314,18 гривень;

з 01.06.2019 року по 30.06.2019 року - 1013,5 х 30 днів х 1% = 304,05 гривень;

з 01.07.2019 року по 31.07.2019 року - 1059 х 31 день х 1% = 328,29 гривень;

з 01.08.2019 року по 31.08.2019 року - 1059 х 31 день х 1% = 328,29 гривень;

з 01.09.2019 року по 30.09.2019 року - 1059 х 30 днів х 1% = 317,70 гривень;

з 01.10.2019 року по 31.10.2019 року - 1059 х 31 день х 1% = 328,29 гривень;

з 01.11.2019 року по 30.11.2019 року - 1059 х 30 днів х 1% = 317,70 гривень;

з 01.12.2019 року по 31.12.2019 року - 1059 х 31 день х 1% = 328,29 гривень;

За 2020 рік в сумі 2740,87 гривень:

з 01.02.2020 року по 29.02.2020 року - 1109 х 29 днів х 1% = 321,69 гривень;

з 01.03.2020 року по 31.03.2020 року - 1109 х 31 день х 1% = 343,79 гривень;

з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року - 1109 х 30 день х 1% = 332,70 гривень;

з 01.05.2020 року по 31.05.2020 року - 1109 х 31 день х 1% = 343,79 гривень;

з 01.06.2020 року по 30.06.2020 року - 1109 х 30 день х 1% = 332,70 гривень;

з 01.07.2020 року по 30.07.2020 року - 1159 х 31 день х 1% = 359,29 гривень;

з 01.08.2020 року по 31.08.2020 року - 1159 х 31 день х 1% = 359,29 гривень;

з 01.09.2020 року по 30.09.2020 року - 1159 х 30 днів х 1% = 332,70 гривень;

Загальний розмір неустойки (пені) за прострочення присуджених судом аліментів за період з 01 грудня 2018 року по 31 травня 2020 року за підрахунками суду складає 6853 гривні 35 копійок.

В іншій частині вимоги позивачки не знайшли підтвердження, оскільки вина ОСОБА_3 у простроченні сплати аліментів за період з 20.08.2015 року по 31 жовтня 2018 року відсутня. Судом встановлено, що заборгованість за аліментами виникла унаслідок того, що позивачка ОСОБА_1 не отримала вчасно виконавчий лист № 513/1047/15-ц, виданий Саратським районним судом 30.10.2015 року. Її представник ОСОБА_2 лише 20 жовтня 2017 року отримав в Саратському районному суді виконавчий лист № 513/1047/15-ц щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина, та заява щодо примусового виконання виконавчого листа № 513/1074/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , подана представником стягувача ОСОБА_2 до Саратського районного відділу державної виконавчої служби лише 16 серпня 2018 року.

Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 194-196 СК України, ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 2-15, 81,89,141, 258, 259, 263-265, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, паспорт НОМЕР_2 , виданий 09 серпня 1995 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої по АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 17 грудня 2007 року Саратським РВ ГУМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2018 року по вересень 2020 року включно в розмірі 6853 (шість тисяч вісімсот п`ятдесят три) гривні 35 копійок.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, паспорт НОМЕР_2 , виданий 09 серпня 1995 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2021 року.

Суддя А. І. Бучацька