Дата документу 26.11.2021 Справа № 311/1928/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/1928/18
Провадження № 22-ц/807/3952/21 Головуючий у 1 інстанції: Задорожко Д.А.
У Х В А Л А

26 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.

суддів: Кримської О.М.

Кочеткової І.В.

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 26 червня 2018 року у справі за позовом Комунального підприємства «Дніпрорудненські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 26 червня 2018 року позов задоволено.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 07 липня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В заяві зазначив, що ним вживались заходи щодо перегляду заочного рішення, у зв`язку з чим пропущений строку на оскарження, після відмови в перегляді заочного рішення почав збирати докази незаконності заочного рішення суду, він не міг отримати позовну заяву з додатками, не має коштів для оплати правової допомоги, не знав про обмеженість строків на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10 листопада 2021 року вказані підстави були визнані неповажними з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 26 червня 2018 року було оголошено повний текст заочного рішення суду (а.с. 31-31).

Копія заочного рішення була отримана ОСОБА_1 03 липня 2018 року.

26 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 07 вересня 2018 року повернуто.

07 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, на яку судом першої інстанції було надано відповідь про те, що виконавче провадження здійснюється не на підставі судового наказу, а на підставі відповідного рішення суду.

27 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення суду.

16 червня 2021 року ОСОБА_1 отримав копію позовної заяви з додатками.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 07 липня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні, копію ухвали суду отримав 07 липня 2021 року.

Останнім днем строку на подання апеляційної скарги з врахуванням вихідних днів було 06 серпня 2021 року.

Апеляційна скарга направлена до суду 25 жовтня 2021 року, тобто за межами тридцятиденного строку з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Як вбачалось з матеріалів справи, ОСОБА_1 був ознайомлений з текстом заочного рішення та порядком оскарження 03 липня 2018 року, отримав копію позовної заяви з додатками 16 червня 2021 року, був присутній під час проголошення ухвали суду від 07 липня 2021 року та в той же день отримав її копію, а отже мав можливість звернутись з апеляційною скаргою протягом встановлених строків.

Посилання на майновий стан не свідчить про неможливість вчасного звернення з апеляційною скаргою.

Апеляційним судом було роз`яснено ОСОБА_1 право подати до Запорізького апеляційного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення.

До Запорізького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій заявник знову посилався на те, що після відмови в перегляді заочного рішення почав збирати докази незаконності заочного рішення суду, та зазначив, що є особою похилого віку, відноситься до категорії громадян з підвищеним ризиком захворювання на COVID-19, перебував вдома з симптомами захворювання на самоізоляції, до медичного закладу не звертався, звернення до позивача передавав через дружину.

Згідно із ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

У рішенні від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

За приписами ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно з ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами, зловживання процесуальними правами (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Доводи заяви ОСОБА_1 про перебування на самоізоляції із симптомами захворювання на COVID-19 не підтверджені належними доказами.

Колегія суддів враховує те, що ОСОБА_1 знав про існування заочного рішення Василівського районного суду Запорізької області від 26 червня 2018 року, копія якого була ним отримана 03 липня 2018 року. 26 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 07 вересня 2018 року повернуто. 27 квітня 2021 року ОСОБА_1 повторно подав заяву про перегляд заочного рішення суду, в задоволенні якої було відмовлено ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 07 липня 2021 року, був присутній під час проголошення ухвали суду від 07 липня 2021 року та в той же день отримав її копію.

Проте лише 25 жовтня 2021 року, тобто більше ніж через три роки з часу ухвалення та отримання відповідачем заочного рішення, воно було оскаржено до апеляційного суду.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 не доведено наявності поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 26 червня 2018 року необхідно відмовити на підставі ст.ст.357, 358 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 26 червня 2018 року у справі за позовом Комунального підприємства «Дніпрорудненські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова