Справа № 211/5052/21
Провадження № 2/211/2682/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 листопада 2021 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Сарат Н.О., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати, стягнення моральної шкоди, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати, стягнення моральної шкоди в розмірі 50000,00 гривень.

Однак позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України.

Згідно пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Відповідно ч. 1ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) відповідача, відповідно до ч. 6,7 ст. 187 ЦПК України судом було зроблено запит до Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконкому Довгинцівської районної в міст ради.

За інформацією, отриманою з Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної в місті ради, відповідач, як зареєстрований на території Довгинцівського району м. Кривого Рогу не значиться, у зв`язку з відчуженням житла.

За відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації ГУ ДМС України в Дніпропетрвоській області адресно-довідкого підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області данних щодо ОСОБА_2 не має.

Таким чином, позивачу необхідно уточнити зареєстровану у встановленому законом порядку адресу проживання чи перебування відповідача, пославшись на відповідні докази.

Крім того, позивач, крім заборгованості по заробітній платі просить також стягнути середній заробіток за час затримки заробітної плати та моральну шкоду, однак судовий збір за дані вимоги не сплачує.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI передбачено сплату судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; немайнового характеру-0,4розміру прожитковогомінімуму дляпрацездатних осіб; встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» установлено пільги щодо сплати судового збору, згідно з пунктом 1 частини першої якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції № 114/8713 для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

При цьому, інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, встановлені в розділі 3 Інструкції № 114/8713, згідно з пунктом 3.9 якого до них відносяться суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Зазначена позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 30 січня 2019 року по справі № 910/4518/16.

Позивачем ОСОБА_1 також заявлено вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 50000,00 грн.. Суд звертає увагу на те, що відповідно до пунктів 4, 5, 10, 14 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно частини першої статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 185 ЦПК України)..

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати, стягнення моральної шкоди, слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків повідомивши, що відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 177, 185 ЦПК України, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати, стягнення моральної шкоди залишити без руху, надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. О. Сарат