Провадження № 2-з/161/46/21
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні доказів

26 листопада 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Черняка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Стретович Інну Сергіївну звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів.

В обґрунтування вимог вказує, що він є власником 51/100 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по АДРЕСА_1 , інша частина якого згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок належить ОСОБА_2 (26/100 частини) та ОСОБА_3 (23/100 частини).

Рішенням Луцької міської ради від 22.12.2005 року №26/2.32 було передано безоплатно у спільну часткову власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 присадибну ділянку площею 670 кв.м. по АДРЕСА_1 та видано акт на право власності на земельну ділянку серії Я А №646348 від 21.02.2006 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.01.2010 у справі №2-293/10, ОСОБА_2 виділено із складу земельної ділянки по АДРЕСА_2 часток, що становить 174, 2 кв.м. до квартири АДРЕСА_3 житлового будинку, згідно схематичного плану, який міститься в висновку №0-290 судової будівельно-технічної експертизи від 19.10.2009 року.

15 листопада 2019 року ОСОБА_2 подарував свою частку землі ОСОБА_4 (договір дарування, серія та номер: 1251, виданий 15.11.2019, видавник: Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Гаврилюк Алла Юріївна).

Відповідно до Інформації з реєстру Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.10.2021, витягу з реєстру нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером :34:078:0015 не поділена між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і не належить нікому з них, частки також не виділені.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Таким чином, ОСОБА_1 об`єктивно позбавлений можливості ініціювати процес виділення земельної ділянки в натурі, оскільки інформація про спадкоємців особи становить нотаріальну таємницю.

На підставі викладеного просить суд, здійснити забезпечення доказів до подання позовної заяви шляхом витребування в Першій нотаріальній конторі Волинської області спадкової справи, що заведена після смерті ОСОБА_3 .

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що у її задоволенні слід відмовити, з наступних підстав.

Частиною першою статті 84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

В свою чергу, частиною першою статті 116 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Отже, основною відмінністю інституту забезпечення доказів від їх витребовування судом в загальному порядку є те, що забезпечення допускається лише, якщо існують обґрунтовані підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. При цьому вказані обставини повинен довести суду саме заявник.

Проте, у розглядуваному випадку, представник заявника ніяким чином не обґрунтовує, що докази, які він просить суд забезпечити, можуть бути втрачені чи знищені.

Фактично заявник підміняє інститут витребування доказів, як захід забезпечення доказів (ст.116 ЦПК України) та інститут витребування доказів у загальному порядку за клопотанням сторін (ст.84 ЦПК України).

З наведених мотивів, оскільки заявник не довів суду, що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення доказів слід відмовити.

Керуючись ст.116-118 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Стретович Інни Сергіївни про забезпечення доказів до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складений 26 листопада 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк