490/97/21 27.01.2021
Справа № 490/97/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 січня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Шолох Л.М.,

при секретарі - Буряченку Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просила ухвалити рішення, яким:

розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрованого у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №789 від 12 вересня 2009 року;

стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягування з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення молодшим сином повноліття;

стягнути з відповідача на її користь витрати, пов`язані із сплатою судового збору.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала на те, що у 2009 році між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею і перебувають на її утриманні. Спору з відповідачем про місце проживання дітей не має.

Починаючи з 2019 року їх відносини зіпсувалися, в сім`ї почалися постійні сварки, подружжя не може дійти до спільної думки у вирішенні важливих питань, у зв`язку з чим подружні відносини між ними фактично припинилися з початку жовтня 2020 року. З цього часу з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розриву є несумісність характерів, різні погляди на життя, відсутність порозуміння, втрата почуття любові та поваги один до одного. Спору про спільне майно не мають. По домовленості між позивачем та відповідача діти проживають з матір`ю.

При цьому позивачка зазначила про те, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень не повинен бути меншим ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Такий рівень позивачка самостійно забезпечити не зможе, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня звернення до суду з даним позовом. Позивач працює приватним підприємцем.

З огляду на зазначене, посилаючись на приписи статтей 104, 105,110, 112, 113, 141, 150,180, 181-184 Сімейного кодексу України позивачка просить: постановити рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у означеному нею розмірі, починаючи з 04 січня 2021 року і до досягнення молодшим сином повноліття та судові витрати. Також позивачка у позовній заяві просить справу розглядати без її участі у зв`язку із запровадженням карантину в м. Миколаєві.

У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачка подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява про те, що заперечень проти позовних вимог ОСОБА_1 у нього не має.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12 вересня 2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб про що зроблено актовий запис №789. Після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_1 . Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи.

Від цього шлюбу сторони мають двох дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (9 років); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (7 років). Зазначене підтверджується наявними у справі копіями свідоцтв про народження дітей.

Починаючи з жовтня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підтримують подружніх відносин, проживають окремо, спільного господарство не ведуть. Поновити шлюбні стосунки сторони не бажають.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України).

Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України).

За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Рішення про розірвання шлюбу постановляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України).

Із матеріалів справи слідує, що сторони протягом тривалого часу (починаючи з жовтня 2020 року) подружніх відносин не підтримують, примиритися та відновляти їх не мають наміру, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, утрачені первісні почуття поваги та взаєморозуміння. Сторони наполягають на розірванні шлюбу.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим та суперечать інтересам сторін.

Тому позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу слід задовольнити. Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 789 від 12 вересня 2009 року.

Суд зазначає, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (частина друга статті 114 Сімейного кодексу України).

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини. 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 183 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Із матеріалів справи слідує, що сторони проживають окремо. За домовленістю між сторонами діти проживають разом з матір`ю, спір щодо місця проживання дітей між сторонами відсутній. Зі змісту поданої ОСОБА_2 заяви слідує, що він позов ОСОБА_1 визнає.

З огляду на зазначене позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Отже позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей, які проживають разом з матір`ю слід задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 04 січня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до частини першої статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в розмірі суми платежу за один місяць.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений нею судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 840 грн 40 коп.

Керуючись статтей 76, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 789 від 12 вересня 2009 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 04 січня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення судді в розмірі суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого нею за подачу позову судового збору у розмірі 840 грн 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.М. Шолох