Справа № 132/2872/21
Провадження № 2/132/780/21
РІШЕННЯ

Іменем України

16.11.2021 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

за участю секретаря судового засідання Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації)-

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулось до місцевого суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації). Свої вимоги мотивувало тим, що 04.07.2018 ПрАТ «Страхова група «ТАС» укладено договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків AZ11-841508, відповідно до умов якого страховик взяв зобов`язання щодо компенсації пошкоджень автомобіля «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1 . 02.09.2018 на автодорозі М12 сполученням «Стрий-Знам`янка», 381 км+425 м за участю застрахованого транспортного засобу «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки «Fiat Skudo» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , відбулася дорожньо-транспортна пригода внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 . Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.01.2019 провадження у справі №128/2493/18 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

ПрАТ «Страхова група «ТАС», за договором страхування AZ11-841508, відшкодувало страхове відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу в розмірі 100000 грн. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 100000 грн матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) та судові витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання уповноважений представник ПрАТ «Страхова група «ТАС» Миц І.В. не з`явилась, проте в прохальній частині позовної заяви просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник-адвокат Корнійчук Д.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, наведених у відзиві. Крім того, представник відповідача зазначив, що вина ОСОБА_1 не встановлена під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, а згідно ст.27 ЗУ «Про страхування» право вимоги переходить до особи відповідальної за заподіяний збиток. Відтак, враховуючи, що вина ОСОБА_1 не встановлена, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Також, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову зазначає, що позивачем не доведено необхідність застосування обраного ним способу захисту. Також звертає увагу на ту обставину, що на копії договору страхування відсутній підпис страхувальника, а наявний лише страховика та зазначив про невідповідність акту огляду транспортного засобу в зв`язку з неповідомленням про проведення акту огляду автомобіля ОСОБА_1 .

Позивач ПрАТ «Страхова група «ТАС» в особі представника - Миц І.В. звернулось до суду із відповіддю на відзив, в якому, серед іншого, зазначає, що така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. У разі відсутності вини особи у скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім того, зазначила, що договір добровільного страхування наземного транспорту AZ11-841508 діє лише при наявності діючого полісу ОСЦПВ, що зазначається в п.2 вказаного Договору. До позовної заяви додано означений поліс ОСЦПВ в якому міститься інформація про страхувальника та застрахований транспортний засіб. Також позивачем надано платіжне доручення про виконання зобов`язання за означеним договором, а отже договір є укладеним. Щодо обраного способу захисту зазначила, що судова практика розрізняє поняття суброгації та регресу, але Цивільний кодекс України та ЗУ «Про страхування» не містить поняття «суброгація», тому використання поняття «суброгації» у значенні поняття «регрес» не можна вважати помилковим.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку відповідача та його представника, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.8).

04.07.2018 між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків AZ11-841508, відповідно до умов якого страховик взяв зобов`язання щодо компенсації пошкоджень автомобіля «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 .

Згідно п.2 зазначеного договору цей Договір діє при наявності діючого полісу ОСЦПВ, серія АМ та №7434115 (п.4 Договору), при умові, що страховик за таким полісом-АТ «СГ «ТАС» (приватна).

Згідно полісу №АМ/7434115 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик-АТ «СГ«ТАС» (приватна), страхувальник - ОСОБА_2 . Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 100000 грн. Забезпечений транспортний засіб «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску (а.с.4).

02.09.2018 на автодорозі М12 сполученням «Стрий-Знам`янка», 381 км+425 м за участю застрахованого транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 та автомобілем марки «Fiat Skudo» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 сталося ДТП внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 .

Згідно ремонтної калькуляції №13448 від 21.09.2018 транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 , вартість ремонту складає 190749,92 грн (а.с.11-13).

Відповідно до страхового акту №27675В/02/2018 від 10.10.2018, затвердженого директором з регулювання страхових випадків АТ «СГ «ТАС» (приватна), розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті ОСОБА_2 за страховою подією від 02.09.2018, становить 100000 грн (а.с.16).

12.10.2018 АТ «СГ «ТАС» (приватна) здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 за договором страхування AZ11-841508, що підтверджується копією платіжного доручення від 12.10.2018 № 102073 (а.с.17).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник-адвокат Корнійчук Д.А., кожен зокрема, не заперечували факт ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем марки «Fiat Skudo» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Відтак, зазначена обставина не підлягає доказуванню (ст.81 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч.1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є у тому числі завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування в меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

У разі відсутності преюдиційного доказу вини особи у завданні шкоди, зазначена обставина підлягає встановленню у ході розгляду цивільної справи. Не притягнення особи до адміністративної відповідальності з будь-яких причин за порушення Правил дорожнього руху не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Винність особи у вчиненні ДТП, завданні шкоди у цивільній справі повинна бути доведена у загальному порядку.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.01.2019 провадження у справі №128/2493/18 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП -через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Такий висновок висловлено у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2019 року у справі №383/846/18.

Водночас, зі змісту ч.1 ст.38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Твердження відповідача та його представника про те, що до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП він не притягнутий, а тому його винність у завданні шкоди недоведена, є необґрунтованим, оскільки для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Відповідач не спростував наявності своєї вини у скоєній за його участі ДТП та не надав доказів наявності порушень Правил дорожнього руху з боку іншого учасника ДТП ОСОБА_2 та вини останнього у пошкодженні транспортних засобів. Клопотань про забезпечення доказів, проведення судових експертиз не заявляв.

Крім того, постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.01.2019 у справі №128/2493/18 підтверджено обставини дорожньо-транспортної пригоди 02.09.2018, а також встановлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Fiat Skudo д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду та мав намір здійснити розворот, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. п. 12.1,13.1 Правил дорожнього руху , за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відтак, суд приходить до висновку, що між діями ОСОБА_1 і заподіяною шкодою є прямий причинний зв`язок.

Доводи представника відповідача про відсутність у договорі страхування підпису страхувальника судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують сам факт завдання відповідачем шкоди та не звільняють його від обов`язку з її відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Відповідні положення містяться у постанові ВП ВС від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17

Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією.

Твердження представника відповідача щодо невідповідності акту огляду транспортного засобу з підстави неповідомлення ОСОБА_1 , суд оцінює критично, оскільки згідно п.5.2 Наказу Міністерства Юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів обов`язковий виклик заінтересованих осіб для технічного огляду не передбачений, виклик таких осіб здійснюється у разі потреби.

На підставі наданих суду доказів суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 100000 (сто тисяч) грн матеріальної шкоди в порядку суброгації.

Заяву позивача про поновлення строку для подання доказів та долучення доказів до матеріалів справи за вх.11480/21 від 16.11.2021 суд до уваги не приймає, оскільки заява надійшла на адресу суду о 13:23 год., тобто після ухвалення рішення судом.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із п.п.1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи прийняте судом рішення та на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн, а судові витрати відповідача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу залишити за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст.993 ЦК України, ст.27 ЗУ «Про страхування», ст.ст.141, 259, 268, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () 100000 (сто тисяч) грн матеріальної шкоди в порядку суброгації та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн судових витрат по сплаті судового збору.

Судові витрати відповідача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу залишити за відповідачем.

Повний текст рішення складено 26 листопада 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Суддя: