_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/1459/21
УХВАЛА

29.11.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Матвієвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення парва власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2021 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на нерухоме майно, в якій позивач просить суд:

- припинити право приватної власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомості земельну ділянку, кадастровий номер :13:018:0069 (РНОНМ 101);

- припинити право приватної власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомості домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , (РНОНМ 101).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову розподілено судді Калініченко Л.В.

Разом з позовом, позивачкою, через представника, подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони державним реєстратором прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії з земельною ділянкою, кадастровий номер :13:018:0069, та домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви, представник посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.07.2021 року, скасовано рішення Державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриба Максима Петровича №37159899 від 01.07.2020 року, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, кадастровий номер :13:018:0069, загальною площею 0,0418 га. Скасовано рішення Державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриба Максима Петровича №37159472 від 01.07.2020 року, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на нерухоме майно, а саме, домоволодіння загальною площею 69,7 кв., житлова - 39,5 кв., Опис: житловий будинок - літ. Б; сарай - літ В,Л; вбиральня - літ. Г; навіс - літ. И,К; огорожа - № 1; мостіння -1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, як стверджує представник, без вимоги припинення права власності на спірне майно за ОСОБА_4 не можливо виконати рішення суду та внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав.

На даний час ОСОБА_4 жодним чином не обмежена у здійсненні права власності на спірне домоволодіння та може вільно володіти, користуватися і розпоряджатися цим домоволодінням, в тому числі відчужувати, передавати в іпотеку, здійснити відчуження цього домоволодіння у формі дарування, продажу тощо, внаслідок чого право власності на це домоволодіння може вже бути зареєстровано за іншою особою, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що обумовлює необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Згідно з п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Статтею 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Разом з тим судом враховуються висновки Верховного Суду викладені у постанові від 14.06.2021 року по справі № 308/8567/20, відповідно до яких законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі. Для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно. Першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті.

У випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову. У разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Оглянувши вказану заяву, суд встановив, що заява позивача відповідає вимогам, встановленим ст. 151 ЦПК України, а відтак підлягає невідкладному розгляду в судовому засіданні без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши вказану заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

У відповідності до ч.2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Також, суд враховує, що відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним в постанові від 13 січня 2020 року по справі №922/2163/17, який є обов`язковим для суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, у відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України.

В порушення вищевикладених приписів, заявником не доведено і не підтверджено жодним доказом, що невжиття заявлених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду, як і не доведено вчинення відповідачем, жодних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду.

Розглядаючи зазначену заяву, судом враховується, що позивачем в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано до суду жодного доказу на підтвердження доводів не можливості виконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 20.07.2021 року по справі №947/31498/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Державний реєстратор прав на нерухоме майно Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб Максим Петрович про визнання незаконними та скасування державної реєстрації речових прав, яким зокрема скасовано рішення Державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриба Максима Петровича №37159899 від 01.07.2020 року, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, кадастровий номер :13:018:0069, загальною площею 0,0418 га., та скасовано рішення Державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриба Максима Петровича №37159472 від 01.07.2020 року, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на нерухоме майно, а саме, домоволодіння загальною площею 69,7 кв., житлова - 39,5 кв., Опис: житловий будинок - літ. Б; сарай - літ В,Л; вбиральня - літ. Г; навіс - літ. И,К; огорожа - № 1; мостіння - І, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, заявником жодним чином не обґрунтовано необхідності вжиття заявлених заходів забезпечення позову у заявлений спосіб та не доведено можливості істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі їх незастосування, у зв`язку з чим, суд доходить до висновку про необґрунтованість викладених позивачем в обґрунтування необхідності вжиття заявлених заходів забезпечення позову, у зв`язку з чим у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 352, 353, 354, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідні положення, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення парва власності на нерухоме майно залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали суду складено 29.11.2021 року.

Головуючий Калініченко Л. В.