Постанова

Іменем України

25 січня 2021 року

м. Київ

справа № 664/220/19

провадження № 61-12991св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Коломієць Г. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , державний реєстратор виконавчого комітету Олешківської міської ради Херсонської області Кабалюк Олексій Григорович,

третя особа - завідуюча Олешківської державної нотаріальної контори Херсонської області Чернікова Тетяна Володимирівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Альохіної Аліни Олександрівни, на постанову Херсонського апеляційного суду від 29 липня 2020 року у складі колегії суддів: Кузнєцової О. А., Бездрабко В. О., Вейтас І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , державного реєстратора виконавчого комітету Олешківської міської ради Херсонської області Кабалюка О. Г., третя

особа - завідуюча Олешківської державної нотаріальної контори Херсонської області Чернікова Т. В., про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та виключення запису про право власності.

Позов обґрунтовано тим, що він є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на

1/2 частку житлового будинку, розташованого на земельній ділянці,

площею 6 849 кв. м, у тому числі 2 500 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, за адресою:

АДРЕСА_1 .

Крім нього, спадкоємцем за законом першої черги є батько померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_2

08 червня 2018 року він звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, а 10 січня 2019 року він звернувся до державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, однак йому

було відмовлено, оскільки зазначений житловий будинок належить

ОСОБА_2 .

Зазначав, що підставою виникнення права власності ОСОБА_2 на спірний житловий будинок стала виписка із книги погосподарського обліку Виноградівської сільської ради Олешківського району Херсонської області за 2016-2020 роки (о/р № НОМЕР_3) № 993, видана 12 червня 2018 року Виноградівською сільською радою Олешківського району Херсонської області, де зазначено, що житловий будинок згідно даних книг погосподарського обліку Виноградівської сільської ради Олешківського району Херсонської області числиться за ОСОБА_2 .

Вказував, що виписка із книги погосподарського обліку Виноградівської сільської ради Олешківського району Херсонської області за 2016-2020 роки

(о/р № НОМЕР_3) № 993, видана 12 червня 2018 року Виноградівською сільською радою Олешківського району Херсонської області, надана ОСОБА_2 державному реєстратору виконавчого комітету Олешківської міської ради Херсонської області Кабалюку О. Г.

Позивач вважав, що державний реєстратор виконавчого комітету Олешківської міської ради Херсонської області Кабалюк О. Г. у порушення своїх посадових обов`язків та вимог, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не пересвідчився у правдивості виписки та вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про право власності на спірне домоволодіння за ОСОБА_2 .

Також зазначав, що з відповіді голови Виноградівської сільської ради Олешківського району Херсонської області від 11 січня 2019 року убачається, що виписка із книги погосподарського обліку Виноградівської сільської ради Олешківського району Херсонської області за 2016-2020 роки

(о/р № НОМЕР_3) № 993, видана 12 червня 2018 року Виноградівською сільською радою Олешківського району Херсонської області, дійсно видавалася ОСОБА_2 , однак у виписці було зазначено, що спірне майно числиться за ОСОБА_4 .

За фактом підробки виписки 07 грудня 2018 року Виноградівська

сільська рада Олешківського району Херсонської області звернулася до Олешківського відділення поліції Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області.

Вважав, що вказана виписка не може бути підставою для реєстрації за ОСОБА_2 права власності на спірне нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив суд скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 22 червня 2018 року

з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, виключити запис про право

власності ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за

адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250, номер запису 26777224.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області

від 12 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22 червня 2018 року та виключено запис про право

власності ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за

адресою:

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250, номер запису 26777224, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що речові права ОСОБА_2 на спірне нерухоме майно виникли 22 червня 2018 року на підставі документу, який не відповідає дійсності, а тому мають бути припинені та виключені з відповідних реєстрів. Відповідач набув майно у власність незаконно (стаття 328 ЦК України).

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Херсонського апеляційного суду від 29 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задоволено. Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Скасовуючирішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції виходив із того, що суд першої інстанції не з`ясував підстави набуття ОСОБА_6 та ОСОБА_4 спірного житлового будинку, який був побудований

у 1976 році, не дослідив, які норми права регулюють спірні правовідносини та не з`ясував кола осіб спадкоємців після смерті ОСОБА_4 .

Крім того, з положеннями частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скасування державної реєстрації можливо виключно у разі визнання права власності на спадкове майно (або його відповідну частку) за позивачем.

Так, ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів

на підтвердження факту набуття ним права власності на частку

спірного житлового будинку

АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3 , а тому заявлений ОСОБА_1 позов є передчасним, оскільки обраний ним спосіб захисту своїх прав не відповідає нормам чинного законодавства України.

Апеляційний суд також зазначив, що ОСОБА_1 не позбавлений права звернення до суду за захистом своїх законних прав та інтересів щодо спадкування спірного нерухомого майна.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій в серпні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Альохіна А. О., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Херсонського апеляційного суду від 29 липня

2020 рокута залишити в силі рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2020 року.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17,

від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року

у справі № 569/17272/15-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17, від 05 серпня 2019 року у справі № 766/46/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Крім того, суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 серпня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві ОСОБА_7., судді, які входять до складу колегії: Антоненко Н. О., Русинчук М. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 14 вересня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Альохіної А. О., залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано заявнику уточнити касаційну скаргу із посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, сплатити судовий збір за подання касаційної скарги і надати документи, що підтверджують його сплату. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 05 жовтня 2020 року продовжено представнику ОСОБА_1 - адвокату Альохіній А. О., строк для усунення недоліків касаційної скарги.

На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 10 листопада

2020 року № 2796/0/226-20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_7 .

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 листопада 2020 року справу призначено

судді-доповідачеві Луспенику Д. Д., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Коломієць Г. В.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу

№ 664/220/19 з Цюрупинського районного суду Херсонської області. Надіслано іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснено право подати відзив на касаційну скаргу.

У листопаді 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Альохіної А. О., мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, порушуючи норми матеріального та процесуального права, з`ясовував обставини, які не мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, щодо кола спадкоємців, часток у спадщині і не пред`явлення вимоги про визнання права власності на спадкове майно, чим вийшов за межі позовних вимог.

На переконання заявника, звернення до суду з вимогою про визнання рішення про скасування рішення про державну реєстрацію права власності з підстав надання державному реєстратору підроблених документів

є правильним способом захисту порушених прав, оскільки після скасування державної реєстрації права власності, яке виникло всупереч встановленого законом порядку, право заявника стане відновленим у повній мірі,

а спадкоємці зможуть отримати свідоцтва про право на спадщину

у визначених нотаріусом частках.

Вважає, що наявність державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою:

АДРЕСА_1 , порушує право ОСОБА_2 на отримання спадщини.

Відзиву на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно з довідки від 21 лютого 2019 року № 256, виданої ОСОБА_2 Виноградівською сільською радою Олешківського району Херсонської області, убачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були подружжям та проживали у житловому будинку

АДРЕСА_1 в період

з червня 1976 року по травень 1983 року включно у складі: голова

сім`ї - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

дружина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 61).

Із технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок

АДРЕСА_1 від 22 червня 2018 року убачається, що даний житловий будинок побудований у 1976 році (а. с. 113-115).

Відповідно до листа комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» від 15 березня 2019 року № 99 станом на 31 грудня 2012 року на домогосподарство, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , право власності не зареєстровано (а. с. 62).

Згідно виписки із книги погосподарського обліку Виноградівської сільської ради Олешківського району Херсонської області за 2016-2020 роки

(о/р № НОМЕР_3) № 993, виданої 12 червня 2018 року Виноградівською сільською радою Олешківського району Херсонської області, убачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 , значився за померлою ОСОБА_4 (а. с. 29, 30).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а. с. 15).

Згідно довідки від 18 квітня 2017 року № 20, виданої Виноградівською сільською радою Олешківського району Херсонської області, убачається, що ОСОБА_3 здійснював догляд та поховання померлої матері ОСОБА_4 , постійно проживав разом з нею та вів спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 , який є позивачем у даній справі, - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть

НОМЕР_2 (а. с. 20).

На день смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Виноградівської сільської ради Олешківського району Херсонської області від 10 січня 2019 року та обліковою карткою об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки (а. с. 26, 27).

Із постанови державного нотаріуса Олешківської державної нотаріальної контори Чернікової Т. В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій вбачається, що 10 січня 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого

батька - ОСОБА_3 , у вигляді 1/2 частки житлового будинку, що розташований на земельній ділянці, площею 6 849 кв. м, у тому числі

2 500 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_2 (а. с. 23).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на спірний будинок зареєстровано 22 червня 2018 року за ОСОБА_2 на підставі виписки із книги погосподарського обліку Виноградівської сільської ради Олешківського району Херсонської області за 2016-2020 роки (о/р № НОМЕР_3) № 993, виданої 12 червня 2018 року Виноградівською сільською радою Олешківського району Херсонської області, де вказано, що даний житловий будинок належить ОСОБА_2 (а. с. 24).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно

у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Альохіної А. О., задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом

у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною першою статті 4 ЦПК України.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Зазначені правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17-ц (провадження № 14-144цс18).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 заявив

вимогу про скасування рішення про державну реєстрацію права

власності на нерухоме майно та виключення запису про право власності

до ОСОБА_2 та державного реєстратора з тих підстав,

що він є спадкоємцем за законом першої черги після смерті

батька - ОСОБА_3 , на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав (пункти 8, 9 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться

у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає реєстрації.

Державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (пункт другий частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідності до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Крім того, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено

у новій редакції.

Так, відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній з 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також

у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України

(у випадку, передбаченому підпунктом «а пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно

з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, тлумачення наведеної норми права (у редакції, яка діяла на час ухвалення судових рішень у цій справі), на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 не надав

суду належних та допустимих доказів набуття ним права власності на частку житлового будинку

АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом, дійшов вірного висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову. При цьому, правильно зазначив, що обраний ОСОБА_1 спосіб захисту своїх прав є передчасним та не відповідає нормам чинного законодавства України, оскільки заявлений ним позов про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно буде ефективним лише у разі визнання за ним права власності на спадкове майно (або його відповідну частку). З такою вимогою ОСОБА_1 до суду не звертався, а суд першої інстанції під час розгляду справи не з`ясував належним чином обставини справи та якими нормами права регулюються спірні правовідносини сторін.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у пункті 36 постанови

від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження

№ 11-377апп18) дійшла висновку про те, що спір про скасування запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно (пункт 36).

Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у позивача виник саме з ОСОБА_2 з приводу порушення останнім права позивача на отримання ним у власність частини житлового будинку АДРЕСА_1 , який є спадковим майном після смерті батька позивача - ОСОБА_3 , внаслідок наявності

у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на зазначений житловий будинок, а тому позовна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та виключення запису про право власностіне може бути звернена до державного реєстратора, а звертається до особи, яка порушує відповідне право.

Подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду

у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19).

Верховний Суд вважає, що доводи касаційної скарги про те, що позивач обрав належний спосіб судового захисту, який відновить його права,

є безпідставними, оскільки такий спосіб є неефективним і потягне за собою ще один судовий спір щодо спадкового майна.

Крім того, у матеріалах справи відсутній вирок чи інші докази, якими встановлено факту підробки виписки із книги погосподарського обліку Виноградівської сільської ради Олешківського району Херсонської області за 2016-2020 роки (о/р № НОМЕР_3) № 993, виданої 12 червня 2018 року Виноградівською сільською радою Олешківського району Херсонської області.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду та направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Альохіної Аліни Олександрівни, залишити без задоволення.

Постанову Херсонського апеляційного суду від 29 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць