Справа № 932/799/21
Провадження № 2-з/932/10/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кондрашова І.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову до подання нею позовної заяви шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 70, 36 кв.м. житловою площею 43,3 кв.м.

В обґрунтування вказаної заяви посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент смерті він був власником спірної квартири.

20.07.2017 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса ДМНО Мазур Я.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, після смерті батька. На підставі її заяви було відкрито спадкову справу.

23.11.2017 року заявник отримала відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що 09.11.2017 р. на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2017 р. у справі № 202/11023/17 державний реєстратор приватний нотаріус ДМНО Павловська Г.О. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38043188 про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 . Однак, згідно з довідки Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2017 р. к-113 вих. № 01-12/1361/2017 року в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільна справа за № 202/11023/17 не значиться та рішення не ухвалювалось.

03.08.2018 року СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження № 0000423 за ст. 190 КПК України, до якого в якості потерпілої залучена ОСОБА_1 . Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

11.11.2020 року за заявою ОСОБА_2 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська арешт було скасовано.

Заявник указує, що вона має намір звернутися до суду із позовом про витребування квартири з чужого незаконного володіння, так як вважає, що право власності на цю квартиру набуто ОСОБА_2 неправомірно. На даний час заява про зняття арешту з квартири не подана, але є велика ймовірність, що спірна квартира може бути відчужена у будь-який час з одночасним зняттям арешту. У зв`язку із чим прохає негайно забезпечити позов з метою уникнення подальшого незаконного продажу квартири, що призведе до порушення майнових прав та суттєво ускладнить виконання судового рішення у разі задоволення її позовної заяви.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Отже, з урахуванням вимог вищевказаної статті, розгляд заяви здійснюється без повідомлення учасників справи.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, суд приходить до таких висновків.

За змістом ст. ст. 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік заходів забезпечення позову наведений у ст. 150 ЦПК України.

Системне тлумачення ч. 2 ст. 149 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову є доведена наявність реальної загрози невиконання (утруднення виконання) чи унеможливлення виконання рішення суду. При цьому застосування таких заходів не повинно порушувати прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками цього судового процесу, а лише запроваджувати тимчасові обмеження, що дасть змогу створити належні умови для запобігання перешкодам у виконанні рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову застосовуються для гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас, для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, викладених в частині другій статті 149 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, задля забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності повинна здійснюватися судом з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, й інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На момент смерті ОСОБА_3 був власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 70, 36 кв.м. житловою площею 43,3 кв.м., що підтверджується договором купівлі продажу від 20.05.1997 р. та довідкою КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 12586 від 19.09.2017 р.

Після смерті спадкодавця донька звернулась за оформленням спадщини та за її заявою була заведена спадкова справа № 60962815 від 20.07.2017 року.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 09.11.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Андрєєвою Ганною Олегівною був внесений запис до реєстру про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за іншою особою ОСОБА_2 .

Підставою для реєстрації права власності стало заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2017 року по справі № 202/11023/17.

Згідно листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (Вих. № 01-12/1361/2017) від 24.11.2017 року, в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільна справа № 202/11023/17 не значиться та рішення не ухвалювалось.

У відповідності до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права.

При цьому, спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

З урахуванням встановлених обставин, оцінюючи аргументи заявника та подані ним докази, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір з приводу вищевказаного нерухомого майна, і невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження спірної квартири, що суттєво ускладнить ефективний захист порушених прав позивача.

В даному випадку є доведеною реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Отже, на даний час існує обґрунтоване припущення, що власник спірної квартири може у будь-який момент продати цю квартиру. Також може мати місце неодноразовий продаж цього майна, що ускладнить його витребування від кінцевого власника.

Разом із тим, правова природа арешту, як виду забезпечення позову, полягає у забороні власнику здійснювати всі правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном. З метою дотримання розумного балансу та з огляду на те, що забезпечення позову не повинно порушувати прав та інтересів відповідача, а лише встановлювати тимчасові обмеження до розгляду спору по суті, є доцільним встановити заборону відчуження спірної квартири.

Таким чином, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 задовольнити частково та встановити заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 70,36 кв.м. житлова площа 43,3 кв.м.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 158, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 70,36 кв.м. житловою площею 43,3 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Роз`яснити ОСОБА_1 що вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, покладає обов`язок на позивача звернутися до суду із позовом протягом 10 днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду, в силу вимог ч. 2 ст. 261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії учасником справи.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя І.А. Кондрашов