Справа №295/9144/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з повнолітнього сина на непрацездатного батька, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1712,00 грн. із відповідною індексацією згідно закону, починаючи з дня подання позову, щомісячно до його смерті.

У судовому засіданні позивач подав заяву про забезпечення позову, мотивуючи свої вимоги тим, що йому стало відомо про те, що у власності відповідача перебувають земельні ділянки, які він намагається перепродати. Невжиття заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам у частині реалізації ОСОБА_2 земельних ділянок та захист його інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.

Тому позивач просить винести ухвалу про заборону вчиняти будь-які дії з реалізації (оформлення будь-яких договорів на відчуження, витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, витягів з державного земельного кадастру на земельну ділянку тощо) та про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:1893 площею 2,00 га, яка знаходиться на території Чуднівського району за межами населених пунктів Будичанської сільської ради та на земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:1130 площею 0,10 га, яка знаходиться на території Житомирського району за межами населених пунктів Тетерівської (Високопічської) сільської ради згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви.

Заслухавши сторони та їхніх представників, ознайомившись із заявою та письмовими матеріалами справи, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За положеннями ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову передбачені ч. 1 ст. 150 ЦПК України, згідно якої позов забезпечується, зокрема, накладеннм арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Так, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник просить вжити заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії з реалізації земельної ділянки площею 2,00 га, яка знаходиться на території Чуднівського району за межами населених пунктів Будичанської сільської ради, та земельної ділянки площею 0,10 га, яка знаходиться на території Житомирського району за межами населених пунктів Тетерівської (Високопічської) сільської ради, а також у вигляді та накладення на них арешту, однак жодним чином не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та на необхідність захисту його прав.

Додані до заяви накази ГУ Держгеокадастру у Житомирській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність (а. с. 191-193) не лише не підтверджують існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у зв`язку з чим припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, суд не можна вважати обґрунтованим, а також не є достатніми доказами, які б вказували на виникнення у ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки.

Окрім того, такі заходи забезпечення позову не відповідають змісту порушеного, на думку позивача, його права та не є співмірними із заявленими позовними вимогами щодо стягнення аліментів.

За таких обставин заява не ґрунтується на положеннях закону й не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повна ухвала суду складена 19.11.2021 року.

Суддя Л.М. Семенцова