УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря: Якимової О.С., заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву ОСОБА_1 про зупинення стягнення за виконавчим листом у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії керівника Вознесенівського відділу виконавчої служби у м.Запоріжжя Південо-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро) Сулакова Едуарда Івановича, стягувач Комунальне підприємство «Водоканал»,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії керівника Вознесенівського відділу виконавчої служби у м.Запоріжжя Південо-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро) Сулакова Едуарда Івановича, стягувач Комунальне підприємство «Водоканал».

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявила усне клопотання про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа. Свою вимогу мотивувала тим, що здійснено переплату суми боргу за виконавчим листом.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Отже, виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» зупинення виконавчого провадження є виключним правом державного виконавця.

Суд не може підміняти повноваження державного виконавця, а лише здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Передбачене п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа допускається лише в порядку позовного провадження в якості заходу забезпечення позову у разі, коли порушено питання про перегляд рішень, на підставі якого виданий цей виконавчий лист.

Одночасно суд не вправі вжити заходи забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення вчинення виконавчих дій, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключно повноваженням державного виконавця.

Проте, предметом поданої скарги не є оскарження боржником виконавчого документа.

Предметом скарги є оскарження дій керівника Вознесенівського відділу виконавчої служби у м.Запоріжжя Південо-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро) Сулакова Едуарда Івановича.

Оскільки в даному випадку заявник не оскаржує виконавчий документ на підставі якого здійснюються виконавчі дії, а оскаржує самі дії, тому чинним законодавством не передбачено зупинення вчинення виконавчих дій в даному випадку.

Також заявником не надано жодного доказу, який би підтверджував наявність підстав для зупинення стягнення на підставі виконавчого листа. Не надано суду і доказів, що скаржник звертався до ДВС із заявою про зупинення виконавчого провадження, та у задоволенні його заяви було відмовлено і ним було оскаржене відповідне рішення приватного виконавця до суду.

Як вбачається зі змісту ст.18 ЦПК України, обов`язковими до виконання є судові рішення, що набрали законної сили.

З огляду на це, суд вважає, що зупинення виконавчих дій, що здійснюються на підставі судового рішення, що набрало законної сили є недопустимим при розгляді скарги на дії посадової особи ДВС, у зв`язку з чим у задоволенні заяви вважає правильним відмовити.

При цьому, суд зазначає, що вжиття заходів щодо зупинення виконавчих дій відноситься до виключних повноважень державного виконавця, а тому заявник не позбавлений права на звернення до виконавця із відповідною заявою.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 2,10-13, 260, 450,451,ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення стягнення за виконавчим листом у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії керівника Вознесенівського відділу виконавчої служби у м.Запоріжжя Південо-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро) Сулакова Едуарда Івановича, стягувач Комунальне підприємство «Водоканал», відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 30.11.2021 року

Суддя : Ю.В. Апаллонова