РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 рокуКиївський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Паньшиної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів ,-

встановив:

У червні 2021 року Харківська міська рада (далі - ХМР) звернулася до суду з позовною заявою про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати з ОСОБА_1 в сумі 313931,85 грн., з ОСОБА_2 в сумі 627863,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ХМР здійснені заходи самоврядного контролю з питань законності використання та охорони земель комунальної власності територіальної громади м. Харкова та додержання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок комунальної власності. Право власності на нежитлову будівлю літ «Б-1» загальною площею 89,7 кв.м. зареєстровано - за ОСОБА_1 - 1/3 частка, за ОСОБА_2 2/3 частки ; на нежитлову будівл літ. «А-2» загальною площею 677,4 кв.м. зареєстрована за ОСОБА_1 1/3 частка, за ОСОБА_2 2/3 частки. Речові права відповідачів на земельну ділянку по АДРЕСА_1 не зареєстровано, а тому земельна ділянка площею 0,1699 га по АДРЕСА_1 перебуває у власності територіальної громади міста Харкова. Відповідачі не сплачували за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегли у себе майно - грошові кошти. Внаслідок використання відповідачами вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі територіальна громада міста Харкова, в особі ХМР позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю.

Відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , у поданому відзиві, проти позовних вимог заперечували зазначаючи, що Харківська міська рада є неналежним позивачем у даній справі, грошова оцінка земельної ділянки по АДРЕСА_1 здійснена неналежним чином та з урахуванням недоведеності заявлених вимог просили в задоволені позову відмовити.

Судом відкрито провадження у справі, залучений відзив та пояснення, справа призначена до судового розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

На підставі договорів купівлі-продажу та даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.02.2021 № 244584692 право власності на об`єкти нерухомого майна по АДРЕСА_1 зареєстроване наступним чином:

- нежитлова будівля літ «Б-1» загальною площею 89,7 кв.м. з 14.06.2017 1/3 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2017 № 1748 та з 14.06.2017 2/3 за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2017 №1746

- нежитлова будівля літ. «А-2» загальною площею 677,4 кв.м. З 14.06.2017 1/3 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.06,2017 № 1718 та з 13.06.2017 2/3 за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2017 № 1717.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 26.10.2020 № НВ-020 земельна ділянка по АДРЕСА_1 (з кадастровим номером :05:043:0007) сформована як об`єкт цивільних прав 02.07.20Ґ9; площа земельної ділянки 0,1699 га; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку (код ЦВПЗ 03.10) ; вид використання - для експлуатації та обслуговування нежитловій будівель літ. «А-2» (лазня) і літ. «Б- 1» (гараж).

Відповідно до вказаного витягу з Державного земельного кадастру речові права на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_2 . Та ОСОБА_1 не зареєстровані.

Відповідно до акту обстеження від 16.02.2021р. , здійсненого головним спеціалістом Департаменту територіального контролю Харківської міської ради встановлено, що земельна ділянка площею 0,1699 га по АДРЕСА_1 (з кадастровим номером :05:043:0007) використовується для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель.

Відповідно до інформації ГУ ДПС у Харківській області від 23.12.2020 №26316/9/20-40-04-3 8-17, щодо грошових зобов`язань у вигляді земельного податку або орендної плати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за використання земельної ділянки з кадастровим номером :05:043:0007 площею 0,1699 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 згідно ITC «Податковий блок» інформація відсутня.

На обліку ГУ ДПС у Харківській області, як платники земельного податку з фізичних осіб та орендної плати з фізичних осіб за вищезазначеною адресою не зареєстровані, податок не сплачують.

Таким чином, у період з 01.01.2020 по 30.04.2021 земельна ділянка площею 0,1699 га по АДРЕСА_1 (з кадастровим номером :05:043:0007) використовується ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без документів, що посвідчують право власності або право користування вказаною земельною ділянкою.

Згідно положення статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Тобто ЗК України передбачена презумпція належності землі в межах населених пунктів територіальній громаді, яку представляє Харківська міська рада.

Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Правовідносин щодо користування спірною земельною ділянкою відповідачі належним чином не оформлювали, проте використовували земельну ділянку без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до статті 125 ЗК України.

З моменту виникнення права власності на нерухоме майно у відповідачів виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під будівлями.

Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Як убачається із положень статті 120 ЗК України виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини 2 статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Наведена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

З урахуванням положень статей 120, 125 ЗК України та статті 1212 ЦК України до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.09.2020 у справі №922/4073/19.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про оцінку земель» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За ч. 7 статті 21 Закону відомості про нормативну грошову оцінку земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з такої оцінки.

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 27.10.2020 № 6032 нормативна грошова оцінка земельної ділянки із кадастровим номером :05:043:0007, що розташована за за адресою: АДРЕСА_1 становить 9417956 грн..

З урахуванням витягу з технічної документації про грошову оцінку земель та часток у власності відповідачів, безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за період з 01.01.2020р. по 30.04.2021р. складають: ОСОБА_3 - 627863,70 грн .; ОСОБА_4 - 313931,85 грн.

Суд зазначає, що визначення даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки в інший спосіб, ніж шляхом оформлення витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель вимогами чинного законодавства не передбачено, а отже позивач при здійсненні розрахунку суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки правомірно використав інформацію саме з вищевказаного витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Верховний Суд у постановах від 12.06.2019 у справі № 922/902/18, від 08.08.2019 у справі № 922/1276/18, від 01.10.2019 у справі № 922/2082/18, від 06.11.2019 у справі № 922/3607/18 неодноразово зазначав, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно (шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі), а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Отже, з урахуванням положень статті 79-1 ЗК України та статей 20, 23 Закону України "Про оцінку земель" суд погоджується із розрахунком позивача на підставі належних і допустимих доказів: витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27.10.2020 № 6032, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області; рішення Харківської міської ради від 27.02.2008 №41/08, інформації про сплату земельного податку та погоджується із методом визначення позивачем розміру позовних вимог, оскільки він ґрунтується на приписах чинного законодавства.

Щодо посилання відповідачів на неналежного позивача - ХМР, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, справляння плати за землю, тощо.

Згідно з ст. 142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

За змістом статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачами вони використовують земельну ділянку № :05:043:0007, яка перебуває у комунальній власності, без належних правових підстав, а саме укладеного між ними та власником (Харківською міською радою) договору оренди, внаслідок чого саме ХМР, як потерпілій особі належить право вимагати сплату коштів за використання відповідачами земельної ділянки, без достатньої правової підстави.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,4,10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, -

вирішив:

Позовні вимоги Харківської міської ради ( , м-н Конституції, 7) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про стягнення безпідставно збережених коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати в сумі 313931 грн.85 коп., а також судовий збір в сумі 4803 гр. 16 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати в сумі 627863 грн.70 коп., а також судовий збір в сумі 9323 грн. 77 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

Повний текст рішення виготовлений 29.11.2021р.

Суддя Бородіна Н.М.