Справа № 132/2507/21
Ухвала

Іменем України

26 листопада 2021 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» (02002, місто Київ, вулиця Окіпної Раїси, будинок № 8 квартира № 127), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович (10000, Житомирська область, місто Житомир, вулиця Велика Бердичівська, будинок № 35) та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович (04073, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок № 172, офіс 65) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2021р. на адресу Калинівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2021р. передана на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 06.08.2021р. залишив позов без руху, надавши заявнику строк для усунення його недоліків. Ухвалою судді від 20.08.2021р., продовжено ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб за загальним правилом пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Проте стаття 28 ЦПК України регулює підсудність справ за вибором позивача. Зокрема, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання (ч.12 ст.28 ЦПК України).

Місце виконання рішення визначене статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Із матеріалів справи вбачається, що 25.02.2021р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 28637 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ТОВ «ФК «Сонаті» заборгованості у розмірі 12880,00грн.

Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменко Д.О. від 16.03.2021р., за вказаним виконавчим написом № 28637 від 25.02.2021р. відкрите виконавче провадження № 64851050 за місцепроживанням боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ).

На підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменко Д.О. у виконавчому провадженні № 64851050, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , а саме на його заробітну плату, яку він отримує в РФ «Південно-Західна залізниця» АТ Українська залізниця».

Відповідно до довідки від 13.08.2021р. № ПУ-20-3/133, позивач ОСОБА_1 з 14.06.2012р. по даний час працює у ВП «Старокостянтинівська дистанція колії» РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» (31103, Хмельницька область, місто Старокостянтинів, вулиця Гончара, будинок № 20), на посаді монтеру колії 3-го розряду.

Факт проведення утримання із заробітної плати ОСОБА_1 за виконавчим написом №28637 від 25.02.2021р. в рамках виконавчого провадження № 64851050, підтверджується довідкою про відрахування ВП «Старокостянтинівська дистанція колії» РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» від 13.08.2021р. № 106.

Отже, виконавчі дії провадяться за місцем роботи ОСОБА_1 .

Будь-яких інших документів, які б свідчили, що виконавчі дії проводяться за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), останнім не надано та у поданому позові не наведено.

Не підтверджено документально і ту обставину, що на майно позивача, яке розташоване за його зареєстрованим місцем проживання, був накладений арешт.

За вищевказаних обставин, заявлений ОСОБА_1 позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не підсудний Калинівському районному суду Вінницької області, оскільки сам факт реєстрації місця проживання у Калинівському районі Вінницької області, не може свідчити, що за цим місцем провадяться виконавчі дії.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист.

Суд, як передбачено в статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ця норма кореспондується із постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», яка наголошує, що суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дана норма втілена в національному законодавстві, зокрема в ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка регламентує, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Законом України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», визначено, що інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978р. у справі «Zand v.Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції, передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий не маючи юрисдикції судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1 ст.378 ЦПК України).

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки з наданих документів встановлено, що виконавчі дії за виконавчим написом №28637 від 25.02.2021р. в рамках ВП № 64851050, провадяться за місцем роботи ОСОБА_1 , а саме у ВП «Старокостянтинівська дистанція колії» РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» (31103, Хмельницька область, місто Старокостянтинів, вулиця Гончара, будинок № 20), то дана справа належить до підсудності Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області.

На підставі викладеного, керуючись, ч.12 ст.28, п.1 ч.1 ст.31, ст.32 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, передати на розгляд Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати позивачу, для відома.

Передача справи на розгляд іншого суду здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя