Справа 237/2978/20
Номер провадження 2/237/209/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28.01.21 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області в складі

головуючого судді Сенаторова В.А.,

секретаря судового засідання Лахно Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Курахове Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Литвиненко Наталя Вікторівна, до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступні обставини.

Позивач вказала, що їй на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 15.10.2019 року, виданого державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори Островерховою О.А., належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за вищевказаною адресою, але з серпня 2018 року і по теперішній час у вказаній квартирі не проживає, з реєстраційного обліку добровільно не знімається, комунальні платежі не сплачує. Позивач зазначила, що ця обставина суттєво погіршує її економічне становище, порушує право приватної власності та тягне за собою тягар сплати збільшеної вартості комунальних послуг. У зв`язку з вище наведеним у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою.

Позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, надали суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена. Причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступних висновків.

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом (додаткового) від 15 жовтня 2019 року вбачається, що спадкоємцем квартири АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Згідно довідки Курахівської міської ради № 486 12-16 від 09.07.2020р., за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 (а.с. 8).

Відповідно до акту, складеного депутатом Курахівської міської ради від 07.07.2020р., за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 з серпня 2018 року і по теперішній час не проживає (а.с. 7).

Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає у вищевказаному будинку без поважних причин.

Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у вищевказаному житловому приміщенні, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 понад один рік, викладені обставини дають суду підстави для визнання відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Стосовно позовної вимоги про зняття судом відповідача з реєстраційного обліку суд прийшов до наступного.

Абзац 13 частини 3 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначає, що зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Вказані положення підтримуються Правилами реєстрації місця проживання та Порядком передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, пунктом 26 яких додатково закріплено підстави зняття особи з реєстрації місця проживання, згідно якого до таких підстав належить, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, наявність судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є достатньою підставою для зняття її з реєстрації.

Відповідно ст.1, ст.4 ЦПК України, ст.15-18 ЦК України, суди не вправі перебирати на себе повноваження органів державної влади, органів місцевого самоврядування, тощо у питаннях, що належать до їхньої компетенції.

Повноваженнями з реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації наділені органи реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради (ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Вищенаведене узгоджується з практикою Верховного суду України, викладеною в Постанові від 03 квітня 2019 року у справі 753/11812/17 відповідно до якої рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою, є саме по собі підставою для зняття його з реєстрації у вказаній квартирі.

Отже, стосовно вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд зазначає, що до його повноважень не входить здійснення реєстрації місця проживання осіб та ведення реєстраційних обліків.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача, яким було сплачено судовий збір, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок (за ставкою, що діяла на час звернення позивача до суду).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 319, 321, 405 ЦК України, ст. ст. 263,264,265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Литвиненко Наталя Вікторівна, до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні позовної вимоги про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя В.А. Сенаторов