Провадження № 2-о/638/458/21
УХВАЛА

Іменем України

29 листопада 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Латка І.П., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, заінтересована особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою про визнання ОСОБА_3 недієздатною та призначення їй опікуна, заінтересована особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради.

Перевіривши матеріали заяви, суд дійшов висновку про повернення її заявнику з наступних підстав.

Згідно зі ст. 293ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частина 3 ст. 294 ЦПК України передбачає, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суддя повинен враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми заяви, встановленим статтям 175,177 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.ст.296, 297 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

У заяві про визнання особи недієздатною заявниця ОСОБА_1 зазначає, що є двоюрідною племінницею ОСОБА_3 , однак на підтвердження цієї обставини, всупереч вимогам ч. 2 ст. 82, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, заявником до заяви не додано жодного доказу. Тобто, заявник не підтвердила не тільки того, що є племінницею ОСОБА_3 , а взагалі будь-яким родичем останньої.

Відповідно до статей 2, 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України), СК України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини, щодо її виховання, розвитку та утримання. СК України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. СК України регулює сімейні, особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. СК України регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Конституційний Суд України у рішенні від 03 червня 1999 року № 5рп/99 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частини четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») вирішив, що близькими родичами є рідні брати, сестри, онуки, дід, баба, іншими родичами є неповнорідні брати, сестри; зять; невістка; вітчим; мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші.

Отже системний аналіз норм Сімейного кодексу України та рішення Конституційного Суду України дає можливість прийти до висновку, що заявник ОСОБА_1 не є членом сім`ї чи близьким родичем ОСОБА_3 , відносно якої нею подано заяву про визнання недієздатною та встановлення опіки.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 листопада 2021 року у справі №234/4640/20.

Окрім того, суд наголошує, що враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11 червня 2019 року у справі №130/2391/18, двоюрідна племінниця, навіть за наявності доказів такого ступеня споріднення, не віднесена законом саме до близьких родичів, і такою вважати себе не має підстав.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не наділена правом на звернення до суду із заявою про визнання ОСОБА_3 недієздатною.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має право її підписувати, або особою, посадове становища якої не вказано.

З урахуванням викладеного, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, суд повертає ОСОБА_1 заяву про визнання особи недієздатною та встановлення опіки.

На підставі викладеного, керуючись статтями 185, 294 ЦПК України суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, заінтересована особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради, повернути заявнику.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 29 листопада 2021 року.

Суддя І.П. Латка