КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №759/13588/21 Головуючий у 1 інстанції: Петренко Н.О.

Провадження №22-ц/824/13700/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

17 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 29 червня 2021 року про повернення позовної заяви в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Києво-Святошинського районного суду Київської області, Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними бездіяльністю та рішенням Києво-Святошинського районного суду щодо умисного нерозгляду клопотань по кримінальній справі та розгляду обвинувального акту, який суперечить Конституції та КПК України,-

ВСТАНОВИВ

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Києво-Святошинського районного суду Київської області, Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними бездіяльністю та рішенням Києво-Святошинського районного суду щодо умисного нерозгляду клопотань по кримінальній справі та розгляду обвинувального акту, який суперечить Конституції та КПК України.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Києво-Святошинського районного суду Київської області, Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними бездіяльністю та рішенням Києво-Святошинського районного суду щодо умисного нерозгляду клопотань по кримінальній справі та розгляду обвинувального акту, який суперечить Конституції та КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подавапеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким призначити новий розгляд справи.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що він дійсно подавав до суду шість позовів, але ці позови було подано з різних підстав та з іншим предметом, а тому в суду першої інстанції не було підстав для повернення позовної заяви на підставі п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві подало відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Вказує, що ухвала суду першої інстанції є законною, вмотивованою та такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права на підставі повно, об`єктивно та всебічно з`ясованих судом обставин справи.

Києво-Святошинський районний суд Київської області направив лист, в якому просив у вимогах апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню враховуючи наступне.

Повертаючи позовну заяву на підставі п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 було подано до Святошинського районного суду м. Києва аналогічний позов до тих самих відповідачів, з тим самим предметом та з однакових підстав.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Києво-Святошинського районного суду Київської області, Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними бездіяльністю та рішенням Києво-Святошинського районного суду щодо умисного нерозгляду клопотань по кримінальній справі та розгляду обвинувального акту, який суперечить Конституції та КПК України.

За положеннями ч.4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Предмет позову в розумінні цивільного процесуального закону - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він дійсно звернувся до суду з шістьма позовами, проте з різних підстав, а саме: незаконні рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області про обрання запобіжного заходу від 16 липня 2018 року, 13 вересня 2018 року, 14 травня 2019 року, 04 липня 2019 року, 12 вересня 2019 року, 04 листопада 2019 року.

Водночас, в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції зазначено лише, що ОСОБА_1 аналогічний позов було подано до Святошинського районного суду м. Києва до тих самих відповідачів з тим самим предметом та з однакових підстав, а тому позовна заява від 17 червня 2021 року підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Проте, в оскаржуваній ухвалі не вказано в чому полягає тотожність предмету та підстав за поданими ОСОБА_1 позовами.

Крім того, судом першої інстанції не встановлено чи щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що переглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Отже, висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви заявнику на підставі п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України є передчасним.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 29 червня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко