Справа № 565/718/18
Провадження № 2/565/58/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2021 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді Малкова В.В.

за участю: секретаря судового засідання Панчук Г.І.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору позички (безоплатного користування) та зобов`язання повернути майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить: розірвати договір позички (безоплатного користування автомобілем), укладений 11 травня 2011 року між позивачем та відповідачем (далі - договір); зобов`язати відповідача передати позивачу напівпричіп бортовий-тентовий марки KOGEL SN 24 д.н.з НОМЕР_1 , 1999 року випуску, зареєстрований у ВРЕР ДАІ м.Костопіль ВДАІ УМВС України в Рівненській області згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого 10.11.2011 року (далі - напівпричіп).

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що 11.05.2011р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позички (безоплатного користування автомобілем), за яким позивач передав у користування напівпричіп строком на п`ять років. Строк дії договору закінчився 11.05.2016р., у зв`язку із цим позивач неодноразово усно звертався до відповідача з вимогою повернути напівпричіп, однак відповідач відмовлявся. Правовими підставами позивач вказує ст.834 ЦК України та абз.2 п.5 договору.

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити в задоволенні вимог повністю через їх безпідставність. В обґрунтування зазначає, що в кінці січня 2016 року відповідач на вимогу позивача на виконання вимог п.5.2 договору повернув напівпричіп позивачу. 05 лютого 2016 року напівпричіп перереєстрований на підставі договору купівлі-продажу №5644/2006/105 від 05.02.2016р. на нового власника - ОСОБА_4 . На момент звернення з даним позовом до суду власником напівпричіпу був ОСОБА_4 , станом на 29.10.2021р. також власником напівпричіпу не є позивач. У зв`зку із цим, вважає вимоги позову надуманими та безпідставними.

Відповідь на відзив позивач не подав.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач та представник позивача в судове засідання не з"явились. Згідно із поданою заявою представник позивача просив розглянути справу без участі сторони позивача за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, в результаті дослідження письмових доказів та керуючись законом, суд прийшов до наступного висновку.

11.05.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позички (безоплатного користування автомобілем), за умовами якого (п.п.1.1) позивач ОСОБА_2 безоплатно передає відповідачу ОСОБА_3 напівпричіп, який належить позивачу на праві приватної власності для користування протягом встановленого договором строку, (п.2.1) сторони встановили строк користування предметом договору - п`ять років з моменту його нотаріального посвідчення і діє до 11.05.2016 року.

Як слідує із листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області від 03.11.2021р. за наявною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів станом на 19 квітня 2018 року (день подачі позову до суду) та на 29 жовтня 2021 року за позивачем ОСОБА_2 напівпричіп зареєстровано не було. 05 лютого 2016 року транспортний засіб напівпричіп перереєстровано на підставі договору купівлі-продажу №5644/2016/105 від 05.02.2016р. укладеного в сервісному центрі на нового власника ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст.827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Згідно із ч.3 ст.834 ЦК України особа, яка стала власником речі, переданої у користування, має право вимагати розірвання договору, який укладено без визначення строку. Про розірвання договору користувач має бути повідомлений заздалегідь, у строк, що відповідає меті позички.

Відповідно до п.6.1 договору позички (безоплатного користування автомобілем) від 11.05.2011р. позичкодавець має право на відчуження предмету договору, який переданий ним у позичку. До набувача предмету договору переходять права та обов`язки позичкодавця.

Отже позивачем у спорах про розірвання договору позички та повернення предмету позички є особа, яка є власником речі, переданої у користування за таким договором.

На час розгляду справи у суді позивач не надав належних доказів, що є власником напівпричіпу бортового-тентового марки KOGEL SN 24 д.н.з НОМЕР_1 (у встановленому законом порядку зареєстрував за собою право власності на даний вид транспортного засобу). За таких обставин, у задоволенні позову про розірвання договору позички (безоплатного користування) та зобов`язання повернути майно слід відмовити, у зв"язку із безпідставністю.

Дані про понесення відповідачем судових витрат у суду відсутні.

На підставі наведенного та керуюсь ст.827,834 ЦК України, ст.ст. 141,263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про розірвання договору позички (безоплатного користування) та зобов`язання повернути майно.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий

Повне рішення складене головуючим 29 листопада 2021 року.