ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1024/21 Справа № 182/4844/19 Суддя у 1-й інстанції - Багрова А. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2020 року, яке ухвалено суддею Багровою А.Г. у міста Нікополі Дніпропетровської області, дата складання повного тесту судового рішення 31 серпня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 29.03.2018 року між банком та відповідачем був укладений договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 400 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у Заяві.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 28.05.2019 року в розмірі 482795 грн., яка складається з 400000 грн. заборгованість за кредитом, 82795 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Кредитодавець має право на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, а тому просить суд стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 400000 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк заборгованість за кредитом у розмірі 400000 грн. та понесені судові витрати у розмірі 6000 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та неповне дослідження обставин справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з наданих копій виписок з особистого рахунку відповідача випливає, що позивач та відповідач неодноразово укладали кредитні договори, проте належних доказів про укладення кредитного договору між сторонами саме 20 травня 2008 року із погодженням умов та правил надання кредитних коштів не надано. Посилання банку на наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором як на підставу задоволення позовних вимог є необгрунтованими, оскільки сам розрахунок, виписка по рахунку та довідки про відкриття кредитного рахунку та умови кредитування є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. У зв`язку з відсутністю оригіналу самого договору, не можливо зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору б/н від 20 травня 2008 року, також неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

Відсутність оригіналу кредитного договору (Анкети-заяви) є підставою для відмови в позові, адже не доведена письмова форма вчинення кредитного договору. Крім того, зміст копії Анкети-заяви, яка є в матеріалах справи, становить анкетні

дані відповідача, розмір його доходів, сімейний стан тощо, та не містять даних щодо надання відповідачу кредитного ліміту, його розміру, строку кредитування тощо.

Крім того, як вбачається з уточненого позову, Банк зазначає, що Анкета-заява була підписана 29.03.2018 р. та посилається на цю дату як на дату укладення кредитного договору. Разом з тим, Анкета-заява взагалі не датована, вона не містить дати її складання як і підписання. З огляду на зазначене, висновки суду про те, що між сторонами був укладений кредитний договір є помилковим. Роздруківка заборгованості та довідка про отримання кредитної картки не є підставою для задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача - Бродька А.І., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її від залишити без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги АТ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення вказаної заборгованості, оскільки відповідач розраховувався коштами в торгівельній мережі, знімав кошти в банкоматі, здійснював платежі на погашення кредитних зобов`язань, що свідчить про отримання відповідачем кредитних коштів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 29 березня 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача із Анкетою-Заявою, відповідно до якої Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 400 000 грн. на платіжну картку.

Старт карткового рахунку за кредитною карткою відбувся 04.02.2016 року, кредитний ліміт - 100000 грн. 17.05.2018 року(встановлення кредитного ліміту), кредитний ліміт 300000 грн. 21.05.2018 року (збільшення кредитного ліміту), кредитний ліміт 400000 грн. 18.10.2018 року (збільшення кредитного ліміту) .

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, станом на 28.05.2019 року становить 482795 грн., яка складається з 400000 грн. заборгованість за кредитом, 82795 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

У зв`язку з тим, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, АТ «Приватбанк» ставить питання про стягнення відповідача лише заборгованості за кредитом в сумі 400 000 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Анкети-Заяви ОСОБА_1 від 29 березня 2018 року, останньому була надана кредитна картка із встановленим кредитним лімітом на платіжну картку, який, відповідно до заявлених позивачем позовних вимог становить 400 000грн.

Як вбачається із матеріалів справи, старт карткового рахунку за кредитною карткою відбувся 04.02.2016 року, кредитний ліміт - 100000 грн. 17.05.2018 року(встановлення кредитного ліміту), кредитний ліміт 300000 грн. 21.05.2018 року (збільшення кредитного ліміту), кредитний ліміт 400000 грн. 18.10.2018 року (збільшення кредитного ліміту) .

За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Національний Банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку, відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 30.12.1998 року № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 18.06.2003 року № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що надані АТ КБ «ПриватБанк» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до виписки з особового рахунку, та наданого позивачем розрахунку з 17.05.2018 року по 28.05.2019 року, користувався кредитними коштами, наданими йому ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», за договором б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 28 травня 2019 року, відповідач, з урахуванням часткового виконання зобов`язань за кредитним договором, має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 400 000 грн. (т. 1а.с.38-39).

При цьому, як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, який перевірено колегією суддів, та виписки з особового рахунку відповідача, за період з 17 травня 2018 року по 28 травня 2019 року, відповідач по справі активно користувався кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, до суду апеляційної інстанції , який перевірено колегією суддів, відповідач по справі, за період 17 травня 2018 року по 28 травня 2019 року, отримав 1 146 028,14 грн. кредитних коштів, при цьому повернув 799 238,52 грн., тобто відповідач має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів у розмірі 346 789,62 грн., виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом (1 146 028, 14 грн. - 799 238,52 грн. = 346 789,62 грн.).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачем не надано доказів про укладення кредитного договору між сторонами саме 20 травня 2008 року із погодженням умов та правил надання кредитних коштів не надано, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог позовної заяви, виписки по рахунку, довідки про зміну умов кредитування посилання на кредитний договір від 20.05.2008 року відсутні. Позивачем ставиться питання про стягнення заборгованості щодо кредитного договору укладеного 29.03.2018 року.

Доводи апеляційної скарги, про те, що відсутність оригіналу кредитного договору (Анкети-заяви) є підставою для відмови в позові, колегією суддів до уваги не береться оскільки письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи позивачем в обґрунтування позовних вимог надано копію Анкети-заяви засвідченої належним чином, в порядку, встановленому чинним законодавством.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що Анкета-заява не містить дати її складання, як і підписання її відповідачем, спростовується матеріалами справи та копією Анкети-заяви від 29.03.2018 року.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині стягнутої заборгованості за кредитом з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» зменшивши цей розмірі з 400 000 грн. до 346 789 грн 62 коп.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та зменшує цей розмірі з 6000 грн. до 5201,84 грн.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду було частково задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зменшення розміру судовогозбору та відстрочено відповідачу ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2020 року, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції в сумі 7802 грн. 76 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2020 року змінити в частині стягнутої заборгованості за кредитом з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» змінити, зменшивши цей розмірі з 400 000 (чотириста тисяч) гривень до 346 789( триста сорок шість тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 62 копійки.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2020 року змінити, зменшити розмір стягнутого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судового збору з 6000 (шість тисяч) гривень до 5201 (п`ять тисяч двісті одна) гривня 84 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 7802,76грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 січня 2021 року.

Головуючий:

Судді: