ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2021 року м. Кропивницький

справа № 395/223/21

провадження № 22-ц/4809/1372/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області у складі судді Забуранного Р.А. від 24 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю,-

встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом як законний представник ОСОБА_2 , на підставі розпорядження Голови Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 10.04.2019 року №93-р.

Позов мотивовано тим, що 08 березня 2019 року машиніст поїзду №8602 (Д1 №436) на 977 км ПК4 ДН-2 ім. Т. Шевченка на ст. Новомиргород допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка внаслідок отриманих травм померла.

За даним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 та розпочато досудове розслідування, яке в подальшому постановою слідчого СВ Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 05 червня 2019 р. було закрито у зв`язку із відсутністю в діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України. Вказує, що причиною смерті ОСОБА_3 , згідно лікарського свідоцтва про смерть №2036 від 11.03.2019 причиною смерті ОСОБА_3 є «пішохід травмований при зіткненні з потягом». Таким чином, між наїздом на ОСОБА_3 (тобто дією джерела підвищеної небезпеки в розумінні ст.1187 ЦК України) та смертю останнього наявний причинно-наслідковий зв`язок.

Зазначила, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є єдиною дочкою померлої ОСОБА_3 . Внаслідок смерті матері ОСОБА_4 стала сиротою в 6-річному віці, що свідчить не лише про особливий характер страждань через те, що дитини ще дуже сильно зв`язана з матір`ю, а й про глибину та тяжкість втрати. Крістіна майже все життя і більшу частину свого дитинства буде жити без матері. У Крістіни не було батька ( ОСОБА_3 - мати-одиначка), тому загибла самостійно виховувала дочку. Батько загиблої (дід позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а мати загиблої (баба позивача) не може допомагати внучці через відсутність можливості. Крістіна залишилась круглою сиротою і втратила єдину рідну людину, у зв`язку з чим, їй довелось змінити місце проживання, коло спілкування, глибину та невідновність страждань, повну зміну життєвого устрою та необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Посилаючись на ці обставини, позивач просила стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь малолітньої ОСОБА_2 (в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 ) - 1500000 (один мільйон п`ятсот тисяч гривень) в якості відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 - 350 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та на порушення судом процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. На думку скаржника відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки причиною загибелі ОСОБА_3 стала її власна необережність, внаслідок порушення п.п.2.1, 2.2, 2.3, 2.5, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла - ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис №4 від 11 березня 2019 року, вчинений Виконкомом Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №2036 від 11 березня 2019 року причиною смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стали множинні переломи кісток, черепу, відкрита черепно-мозкова травма, пішохід травмований при зіткненні з поїздом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000117, а саме з постанови слідчого СВ Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 05 червня 2019 року, досудовим розслідуванням встановлено, що 08.03.2019 року машиніст поїзду №8602 (Д1 №436) на 977 км ПК4 ДН-2 ім. Т. Шевченка на ст. Новомиргород допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка внаслідок отриманих травм померла.

08.03.2019 р. за даним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 та розпочато досудове розслідування за ч.3 ст. 276 КК України.

Згідно висновку експерта №36 від 22 квітня 2019 року при судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження вигляді сполученої травми тіла: А) відкрита черепно-мозкова травма: рана правої лобної ділянки голови, закритий осколковий перелом верхньої щелепи зліва, крововилив в мякі тканини голови, множинні переломи кісток склепіння та основи черепу, крововилив під мякі мозкові оболонки; Б) тупа травма грудної клітки: рана, садна грудної клітки, кривовилив в мякі таканини грудної клітки, множинні переломи ребер справа та зліва, перелом верхньої третини грудини; В) тупа травма органів живата: рана, осаднення живота, розриви селезінки та печінки; Г) рана лівої гомілки, відкритий перелом кісток лівої гомілки в верхній третині, закриті переломи кісток середньої третини лівого передпліччя та середньої третини правової гомілки: рана, садна правого та лівого стегна, правої кисті, рана правої ступні. Виявлені тілесні ушкодження утворились прижиттєво, незадовго до настання смерті від дії тупого(их) предмета(ів), індивідуальні власності контактуючої поверхні якого (яких) не відобразились в ушкодженнях. У живих осіб дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких, як небезпечних для життя в момент їх спричинення. Не могли виникнути при падінні з висоти власного зросту. Смерть гр. ОСОБА_3 настала від сукупності травм: відкритої черепно-мозкової травми з множинними переломами кісток основи та склепіння черепу, травм грудної клітки з множинними переломами ребер та травми органів живота з множинними ушкодженнями селезінки та печінки, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупу, даними судово-гістологічного дослідження. Враховуючи ступінь розвитку посмертних явищ, причину смерті, умови навколишнього середовища, експерт вважає, що смерть гр. ОСОБА_3 могла настати в період вказаний в ухвалі (більше 48 годин до початку судово-медичної експертизи трупу). Перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трубу виявлено етиловий спирт в кількості 0,77%о, що у живих осіб може відповідати алкогольному сп`янінню легкого степеня. Множинність та масивність ушкоджень мяких тканин ,кісток черепу, тулубу, кінцівок, внутрішніх органів вказує на можливість виникнення комплексу тілесних ушкоджень результаті залізничної травми, а саме контакту тіла з потягом. Судово-медичних даних, що дозволяли б говорити про положення тіла потерпілої в момент первинного контакту з частинами транспортного засобу та про послідовність отриманих тілесних ушкоджень, немає. Після отриманих тілесних ушкоджень можливість потерпілої здійснювати будь-які активні самостійні рухи /ходити, бігати, розмовляти тощо, виключається.

Постановою слідчого СВ Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області ст. лейтенанта Пайола О. С. від 05 червня 2019 року кримінальне провадження №0000117, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2019 року, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.276 КК України.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється дочкою померлої, ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №1 від 18 лютого 2013 року, вчинений Виконкомом Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

У відповідності до копії розпорядження Голови Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 10.04.2019 року №93-р ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , призначено опікуном дитини-сироти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до положень статей 1167, 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується, зокрема, її дітям.

У частині другій статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

У відповідності до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 5 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 2 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18) та інших.

Враховуючи те, що відповідачем не наведеного будь-яких даних, які б свідчили, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок непереборної сили або вона передбачала, бажала чи свідомо допускала настання ДТП зі смертельним наслідком, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди дочці померлої ОСОБА_2 .

Визначаючи розмір морального відшкодування в сумі 350 000 грн., суд першої інстанції вірно врахував моральні страждання ОСОБА_2 , які зумовлені глибокими емоційними переживаннями з приводу втрати матері, у зв`язку із чим у неї виникла необхідність зміни звичайного способу життя. З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26.11.2021

Судді:

О.А. Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич