Провадження №2-з/521/20/21
Ухвала

26 січня 2021 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Черненко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні житлом та вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні житлом та вселення.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 січня 2021 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом до спільного розгляду та об`єднати в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні житлом та вселення.

В матеріалах справи міститься заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову представник ОСОБА_1 зазначив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте на теперішній час знаходяться у процесі розлучення. Після реєстрації шлюбу сторони стали проживати в квартирі АДРЕСА_2 , яка на даний час, на підставі договору дарування належить ОСОБА_1 . Вказав, що на теперішній час сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Разом з цим, ОСОБА_2 звернулась до суду із вищевказаним позовом. Представник ОСОБА_1 зазначив, що позивач є моряком, що в свою чергу пояснює його часту відсутність на території України. Відтак, позивач має обґрунтовані підстави вважати, що за час його відсутності ОСОБА_2 , скориставшись тим, що вона зареєстрована у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , може проникнути до спірної квартири та самостійно туди вселитись, що може призвести до утруднення ефективного захисту прав позивача, оскільки тоді він буде змушений також звертатись із вимогами про виселення ОСОБА_2 . Представник ОСОБА_1 зазначив, що в позивача є обґрунтовані підстави вважати, що існує реальний ризик настання цієї обставини, адже наміри ОСОБА_2 щодо вселення цілком очевидні в межах даного спору. Крім того, вказав, що ОСОБА_2 вже намагалась самостійно вселитись до квартири позивача за допомогою поліції, і вона цього не змогла зробити тільки тому, що ОСОБА_1 проти цього у присутності поліції заперечував, так як між сторонами наразі припинені шлюбні стосунки та відсутнє будь-яке спілкування. Позивач вважає, що коли він буде фізично відсутнім у квартирі, ОСОБА_2 зможе повторити таку спробу, оскільки має відповідний штамп у паспорті із відміткою про зареєстроване місце проживання в спірній квартирі, і тоді, поліція не зможе завадити ОСОБА_2 в проникненні до приміщення у якому вона зареєстрована.

У відкритому судовому засіданні сторони та їх представники не заперечували щодо розгляду заяви про забезпечення позову в порядку ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач посилається на те, що ОСОБА_2 може проникнути до спірної квартири та самостійно туди вселитись, що в свою чергу може призвести до утруднення ефективного захисту прав позивача, оскільки тоді він буде змушений також звертатись із вимогами про виселення останньої.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, врахувавши характер спірних правовідносин, доходить висновку про наявність підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду і є підстави для застосування таких заходів.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлено на охорону матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Суд вважає, що зустрічне забезпечення у даній справі не підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст. 150-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні житлом та вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її проголошення.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Попередити, що особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену Законом.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Судя Ю.В. Тополева

26.01.21