1Справа № 335/3172/21 2/335/1695/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Новік Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Вознесенівський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про оспорювання батьківства,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне.

15.03.2013 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На теперішній час сторони не підтримують сімейні стосунки, проживають окремо. На момент подачі позову, на розгляді суду перебуває цивільна справа № 335/2427/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , який є батьком дітей, здоровий, працевлаштований, має постійний дохід, проте добровільно не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Діти перебувають на утриманні позивача та проживають разом з нею, однак коштів на самостійне їх утримання позивачу не вистачає. У зв`язку з чим, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у розмірі 1/2 частки з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала клопотання про витребування доказів від Відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області інформації (довідки) про розмір пенсії ОСОБА_2 ; та від Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №8» ЗМР довідки про доходи лікаря-офтальмолога ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 25.03.2021 року було відкрито провадження у справі за вказаним позовом та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано від Відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області інформацію (довідку) про розмір пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за останні шість місяців; та від Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №8» ЗМР довідки про доходи лікаря-офтальмолога ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , за останні шість місяців.

19.04.2021 року від відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 до суду надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 , третя особа: Вознесенівський районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про оспорювання батьківства.

Узагальненими доводами зустрічного позову є те, що 15.03.2013 року між сторонами по справі укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі відповідач за зустрічним позовом народила та зареєструвала його батьком трьох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Напротязі всього часу перебування у шлюбі, відповідач за зустрічним позовом переконувала позивача за зустрічним позовом в тому, що батьком дітей є саме він. Враховуючи те, що з моменту укладення шлюбу сторони разом не проживали, інтимних зв`язків не мали, спільного господарства не вели, у позивача за зустрічним позовом наявні сумніви з приводу його батьківства зазначених дітей. Крім того, ОСОБА_2 стало відомо, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 протягом тривалого часу має відносини з іншим чоловіком. Ініціатором припинення шлюбних відносин також виступила саме ОСОБА_6 .

Позивач за зустрічним позовом також звертає увагу суду на те, що наприкінці 2020 року, будучи людиною похилого віку, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, був вимушений пройти певний курс обстеження та лікування, де йому серед іншого було поставлено діагноз, що додатково підтверджує його сумніви щодо батьківства.

Враховуючи вищевикладене, позивач за зустрічним позовом просить:

- виключити відомості про його батьківство з актового запису № 111 від 20.02.2014 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зробленого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (свідоцтво НОМЕР_1 ); з актового запису № 916 від 17.12.2015 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зробленого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (свідоцтво НОМЕР_2 ); з актового запису № 400 від 13.04.2017 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зробленого Вознесенівським районним у м. Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (свідоцтво НОМЕР_3 );

- зобов`язати Вознесенівський районний у місті Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадського стану про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видати нове свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; в актовий запис у книзі записів актів громадського стану про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видати нове свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадського стану про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , видати нове свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 21.04.2021 року, прийнято зустрічний позов, позовні вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом для їх спільного розгляду. Розгляд цивільної справи продовжено в порядку загального позовного провадження, розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання.

09.04.2021 року відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 подала відзив на зустрічну позовну заяву. В обґрунтування зазначає, що доводи позивача за зустрічним позовом є такими, що не відповідають дійсності та не підтверджені реальними доказами. Вважає, що зустрічний позов поданий з метою уникнення від сплати аліментів на утримання спільних з відповідачем дітей. У зв`язку з чим заперечує проти задоволення зустрічного позову, просить суд відмовити у його задоволенні.

Ухвалою суду від 18.05.2021 року у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої було доручено Запорізькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України; на розгляд експертизи поставлено питання - чи являється ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

11.06.2021 року від Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло клопотання експерта № СЕ-19/108-21/6734-БД від 02.06.2021 року, яке було розглянуто у судовому засіданні та ухвалою суду від 16.06.2021 року призначено дату та час явки осіб, які беруть участь у дослідженні до експертної установи для відібрання біологічних зразків, у зв`язку із виконанням ухвали суду від 18.05.2021 року на 03.08.2021 на 10.00 годину, надано експерту дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів дослідження; закрито підготовче провадження у справі; призначено справу до судового розгляду по суті.

11.08.2021 року у судовому засіданні, у зв`язку із несвоєчасним надходженням до експертної установи копії ухвали суду від 16.06.2021 року та неподанням ОСОБА_2 доказів оплати за проведення експертизи, на вирішення учасників процесу поставлено питання про необхідність повторного вирішення питання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи у даній справі, з переліком раніше визначених питань, поставлених на її вирішення. Представник відповідача наполягав на призначенні судової молекулярно-генетичної експертизи, суду надав оригінал квитанції про оплату експертизи № 94 від 18.06.2021 року, яку було оглянуто судом та копію якої долучено до матеріалів справи. Позивач у судовому засіданні не заперечувала проти призначення експертизи.

Ухвалою суду від 11.08.2021 року призначено судову молекулярно-генетичну експертизу по справі, направлено експерту копію квитанції про оплату експертизи ОСОБА_2 № 94 від 18.06.2021 року, призначено дату та час явки осіб, які беруть участь у дослідженні до експертної установи для відібрання біологічних зразків на 25.08.2021 року на 16-00 годину, надано дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів дослідження.

Ухвалою суду від 28.09.2021 року, за письмовою заявою позивача, ОСОБА_1 повернуто судовий збір у розмірі 454 грн.

У судовому засіданні 26.10.2021 року, позивач позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Проти зустрічного позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні 26.10.2021 року, проти позову заперечував, пояснив, що відповідач має сумніви з приводу батьківства зазначених дітей, а тому вважає що немає підстав для сплати аліментів. Крім того, вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів є завеликим, оскільки відповідач звільнився з роботи за станом здоров`я, і наразі отримує лише пенсію. Зустрічний позов підтримав, просив викликати у наступне судове засідання для дачі усних пояснень Головного судового експерта сектору молекулярно-генетичних досліджень відділу біологічних досліджень та обліку Запорізького НДЕКЦ МВС Гоженка Олександра Віталійовича.

Представник третьої особи Вознесенівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився, раніше подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно до якої просив ухвалити рішення на розсуд суду.

У судовому засіданні 26.10.2021 року судом заслухано пояснення сторін, досліджено докази, за клопотанням представника відповідача оголошено перерву у судовому розгляді для виклику експерта Гоженка О.В.

У судові засідання, призначені на 09.11.2021 року, 17.11.2021 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 , представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_7 двічі поспіль не з`явились, належним чином повідомлені. Поважних причин неявки у судове засідання суду не надали.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України, відповідно до якої у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності зазначених осіб.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.03.2013 року сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_8 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 80. Після реєстрації шлюбу, ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_9 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 20.02.2014 року, у Книзі реєстрації народжень від 20.02.2014 року зроблено актовий запис № 111 про те, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 17.12.2015 року, у Книзі реєстрації народжень від 17.12.2015 року зроблено актовий запис № 916 про те, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 13.04.2017 року, у Книзі реєстрації народжень від 13.04.2017 року зроблено актовий запис № 400 про те, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно з Довідкою про реєстрацію місця проживання особи за відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-28/5-1708 від 16.03.2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 30.06.1976 року по теперішній час (а.с. 16). Разом із нею зареєстровані діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з 14.11.2018 року по теперішній час, що підтверджується довідками № 04-28/5-1709, № 04-28/5-1710, № 04-28/5-1712 від 16.03.2021 року (а.с.17-19).

З Довідки про розмір пенсії за останні шість місяців від 05.04.2021 року, наданої Головним управлінням пенсійного фонду України в Запорізькій області, вбачається, що гр. ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Запорізькій області і отримує пенсію за віком. У період з листопада 2020 року по квітень 2021 року ним отримано пенсійні виплати у загальному розмірі 18182 грн. 28 коп. (а.с. 32).

Відповідно до Довідки про доходи № 03-30/258 від 20.04.2021 року Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 8» Запорізької міської ради, ОСОБА_2 дійсно працював лікарем-офтальмологом в Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня №8» Запорізької міської ради з 17.11.1987 року по 05.04.20221 року. Загальна сума доходу за період 01.10.2020 року по 31.03.2021 року становить 29766 грн. 70 коп. (а.с. 51).

Наказом Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 8» Запорізької міської ради № 229-к/тр від 05.04.2021 року, ОСОБА_2 , лікаря - офтальмолога офтальмологічного відділення, зі займаної посади звільнено за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України (а.с. 53).

Судом досліджено висновок експерта № СЕ-19/108-21/9644-БД від 07.09.2021 року, згідно з яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , може бути біологічним батьком дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народжених ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Вірогідність того, що ОСОБА_2 є біологічним батьком дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами експертизи складає не менше 99,9999% (а.с. 115-130).

Досліджені судом докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою та не викликають сумніву щодо їх достовірності.

Підстави зустрічного позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу батьківства, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Приписами ст. 133 Сімейного кодексу України передбачено якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Частиною 2 ст. 136 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Відповідно до ч. 3 ст. 136 Сімейного кодексу України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

З правової позиції Європейського суду з прав людини вбачається, що вирішуючи питання по батьківство національні суди повинні керуватися перш за все пріоритетним принципом забезпечення інтересів дитини (рішення у справі „Микулич проти Хорватії").

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року).

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз`яснено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз, при цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації№ 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Тому, висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Отже, факт батьківства позивача за зустрічним позовом по відношенню до неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтверджується висновком судової молекулярно-генетичної експертизи. Обставин вважати неналежним доказом зазначений висновок судом не встановлено.

Відповідно до наведених висновків, суд вважає, що батьківство ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повністю підтверджено.

Доводи позивача за зустрічним позовом щодо невизнання батьківства по відношенню до дітей суд вважає необґрунтованими, оскільки вони фактично ґрунтуються на припущеннях позивача, що батьком дітей може бути інший чоловік, оскільки позивачу стало відомо, що відповідачка за зустрічним позовом проживає з іншим чоловіком. Встановлений ОСОБА_2 наприкінці 2020 року діагноз також не може свідчити про відсутність вірогідності батьківства, оскільки сам по собі не виключає можливості мати дітей. Інші доводи позивача за зустрічним позовом, на думку суду, не спростовують факту батьківства по відношенню до дітей, народжених відповідачем, а тому не приймаються судом до уваги.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та приходить до висновку, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити за його недоведеністю.

Вирішуючи позовні вимоги за первісним позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного.

Судом було встановлено, що батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з довідками про реєстрацію місця проживання особи № 04-28/5-1708, № 04-28/5-1709, № 04-28/5-10 № 04-28/5-1712 від 16.03.2021 року, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 та проживають з матір`ю - позивачем за первісним позовом у справі ОСОБА_1 (а.с. 16-19).

Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставі ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність у останнього інших дітей або непрацездатних осіб на утриманні, ту обставину, що відповідач є працездатною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно роз`яснень у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дітей.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів суд враховує доводи відповідача за первісним позовом в цій частині, який як на підставу заперечень проти позовних вимог про стягнення з нього аліментів посилався на те, що аліменти не можуть бути стягнуті з нього, оскільки він не вважає себе батьком дітей. Проте, враховуючи, що факт батьківства в ході розгляду справи судом встановлено, суд не бере до уваги обставини, на які посилався відповідач. Інші доводи, наведені відповідачем, в тому числі заперечення щодо розміру позовних вимог, суд не приймає до уваги за їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Згідно із ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, а саме: враховуючи, що діти перебувають на утриманні матері, відповідач у добровільному порядку на утримання дітей матеріальну допомогу не надає, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2021 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У зв`язку з викладеним, оцінивши докази, письмові матеріали справи, вислухавши аргументи сторін, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ „Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення аліментів.

На підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ „Про судовий збір" відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом звільнено від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях.

Враховуючи викладене, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави.

Керуючись, ст. 81, 141, 211, 206, 247, 263-265, 268, 274-279, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2021 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Вознесенівський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про оспорювання батьківства - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2021року.

Суддя: В.В. Калюжна