Дата документу 27.01.2021
Справа № 334/7620/20
Провадження № 2/334/1312/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Добрєва М.В.,

за участю секретаря Череп М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентв річних, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних в сумі 5412,37 грн., з яких: 4584,37 грн. індекс інфляції та 828,00 грн. 3% річних. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2015 р. у справі № 334/3/15-а зобов`язано УСЗН Запорізької МР по Дніпровському району здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення як особі, яка постарждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії 3 групи інвалідності, за 2014 рік у розмірі 4 мінімальних заробітних плат відповідно до ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням фактично виплачених сум.

На виконання постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10.02.2015р. у справі № 334/3/15-а відповідачем була нарахована сума компенсації у розмірі 4782,00 грн., яка на теперішній час не виплачена.

У зв`язку з чим, позивачем у зв`язку з простроченням виконання основного зобов`язання нараховано на суму основного боргу індекс інфляції та 3% річних. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти заявлених вимог заперечує повністю, вказує, що управлінням нараховано ОСОБА_1 на підставі постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10.02.2015р. 4782,00 грн. Проте, фінансування витрат по виплаті бюджетних коштів особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Ці видатки передбачаються законом про Державний бюджет на відповідний рік. На 2015 рік видатки бюджету на здійснення виплат за рішенням суду законом не були передбачені. Головним розпорядником бюджетних коштів, пов`язаним із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є Міністерство соціальної політики України. Управління має право брати зобов`язання та витрачати бюджетні кошти на цілі і в межах, установлених затвердженими кошторисами і планами асигнувань.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10.02.2015 року у справі № 334/3/15-а було зобов`язано відповідача вчинити певні дії, а саме нарахувати та сплатити ОСОБА_1 щорічну грошову допомогу на оздоровлення. Оскільк у квазаних судових рішеннях не було визначено конкретної суми, вираженої у грошових одиницях, яка підлягає стягненню, таке зобов`язання не може вважатися грошовим. Тому підстави для застосування положень ст..625 ЦК України у даному випадку відсутні. Судові рішення, на які посилався позивач у позовній заяві, стосуються саме стягнення грошових коштів, а не зобов`язання вчинити певні дії, а тому ці рішення не можуть бути враховані судом при розгляді даної справи, у зв`язку з чим, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2015 р. у справі № 334/3/15-а зобов`язано УСЗН Запорізької МР по Дніпровському району здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення як особі, яка постарждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії 3 групи інвалідності, за 2014 рік у розмірі 4 мінімальних заробітних плат відповідно до ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням фактично виплачених сум.

Вбачається, що вказане вище рішення суду набуло законної сили - 21.02.2015 р.

На виконання постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10.02.2015р. у справі № 334/3/15-а відповідачем була нарахована сума компенсації у розмірі 4782,00 грн., яка на теперішній час не виплачена.

Предметом заявлених вимог по даній справі є стягнення з УСЗН Запорізької МР по Дніпровському району індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних в сумі 5412,37 грн., з яких: 4584,37 грн. індекс інфляції та 828,00 грн. 3% річних за період прострочення виконання основного зобов`язання з 21.02.2015 року по 27.11.2020 р.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені ст. 11 ЦК України. Так, ч. 5 ст. 11 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2).

Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у т.ч. передбачені ст. 625 ЦК України.

У відповідності зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плата) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Наведені вище висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

З огляду на викладене, судом прийнято до уваги, що при застосуванні ст. 625 ЦК України, слід звертати увагу на такі питання: чи існує зобов`язання між сторонами, чи є це зобов`язання грошовим, чи доведена наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи є спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування ст. 625 ЦК України.

Як встановлено вище судом та вбачається з матеріалів цієї справи, правовідносини, які виникли між сторонами щодо нарахування та виплата ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення як особі, яка постарждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії 3 групи інвалідності, за 2014 рік у розмірі 4 мінімальних заробітних плат відповідно до ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням фактично виплачених сум.

За таких обставин, оскільки передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт) застосовується лише до цивільно-правових відносин, які врегульовані нормами ЦК України та не поширюється на публічно-правові відносини, які в даному випадку виникли між сторонами у справі та за наслідками вирішення яких Ленінським районним судом м. Запоріжжя прийнято постанову від 10.02.2015 р. у справі № 334/3/15-а, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених у цій справі вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, а також враховуючи, що позивача звільнено від сплати судових витрат на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати зі сплати судового збору розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: Добрєв М. В.