ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1007/21 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

за участі секретаря Стецюк М.А.

та сторін апелянта ОСОБА_1 . Та його представника адвоката Істеревича А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/10373/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2021 року, ухваленого суддею Сташків Н.М., повний текст рішення виготовлено 23 липня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про скасування пункту рішення,

В С Т А Н О В И В:

у червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про скасування пункту 10 рішення Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 07 лютого 2020 року №753 «Про розгляд заяв фізичних та юридичних осіб», яким надано дозвіл виконавчому комітету Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) земельної ділянки, площею 0,087 га по АДРЕСА_1 та надано дозвіл жителям вказаної вулиці за власні кошти провести огородження зазначеної земельної ділянки, як необгрунтованого та незаконного.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві особистої власності належить 2/5 частини незакінченого будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 . Згідно з будівельним паспортом № НОМЕР_1 на забудову земельної ділянки індивідуального забудівника, складеного 1989 року, йому надано дозволи на будівництво господарського будинку, а рішенням № 80 від 14.12.1988 року - на добудову веранди до його частини житлового будинку. З відповіді Великоберезовицької селищної ради № 462 від 05.05.2020 р. вбачається, що розмір земельної ділянки, закріпленої за будинком АДРЕСА_1 , виходячи з відомостей, які вказані у записі № 417 Поземельної книги Великоберезовицької селищної ради, у нього наявні речові права на земельний масив площею 0,50 га, у тому числі у фактичному користуванні: 0,45 га ріллі, 0,01 га садів, 0,02 га інших сільськогосподарських угідь, 0,02 га під забудовою. Тобто, фактично, за будинком АДРЕСА_2 закріплено земельну ділянку площею 0,05 га (в тому числі: 0,01 га садів, 0,02 га інших сільськогосподарських угідь, 0,02 га під забудовою), що відповідає будівельному паспорту № НОМЕР_1 на забудову земельної ділянки індивідуального забудівника, складеного 1989 року.

Однак, 07 лютого 2020 року Великоберезовицькою селищною радою сьомого скликання на п`ятдесят четвертій сесії прийнято рішення № 753 пункт 10, яким надано дозвіл виконавчому комітету Великоберезовицької селищної ради на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) земельної ділянки площею 0,087 га по АДРЕСА_1 та надано дозвіл жителям вказаної вулиці за власні кошти провести огородження зазначеної земельної ділянки. Приймаючи зазначене рішення, Великоберезовицька селищна рада, без законних підстав, всупереч чинному земельному законодавству, зокрема вимогам ч. 6 ст. 118 ЗК України та абз. 5 ч. 3 ст. 50 Закону України Про землеустрій, без згоди позивача, надала дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) земельної ділянки площею 0,087 га по АДРЕСА_1 , забравши в нього значну частину закріпленої за будинком земельної ділянки, чим порушила його законні права на забезпечення вільного доступу для використання, ремонту та обслуговування належного йому на праві власності житлового будинку. Даючи дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) земельної ділянки площею 0,087 га по АДРЕСА_1 , нібито для обслуговування свердловини, яка не має жодних документів, Великоберезовицька селищна рада надала дозвіл на незаконний об`єкт, що прямо заборонено законодавством, оскільки свердловина, яка розміщена поблизу його будинку, не перебуває на балансі ні Великоберезовицької селищної ради, ні комунального підприємства «Аква-сервіс» Великоберезовицької селищної ради, а зі слів жителів АДРЕСА_3 вказана свердловина збудована за кошти жителів цих вулиць на землях загального користування Великоберезовицької селищної ради, але фактично вона стоїть на закріпленій за його будинком земельній ділянці. Крім цього, Великоберезовицька селищна рада у своєму рішенні не мала права давати дозволу на встановлення огородження зазначеної земельної ділянки, поки не буде затверджено технічну документацію, оскільки при виготовленні технічної документації обов`язково має бути відведення меж земельної ділянки та погодження їх із сусідами, тобто з ним.

ОСОБА_1 , стверджує, що на даний час він не має ні проїзду, ні проходу до будинку, влаштована огорожа спірної земельної ділянки (впритул до входу в його будинок) перешкоджає входу в будинок, що порушує усі чинні будівельні норми.

01 червня 2020 року він звернувся із заявою до Великоберезовицької селищної ради з вимогою, щоб при виготовленні та затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) земельної ділянки площею 0,087 га по АДРЕСА_1 врахувати його законні права на забезпечення вільного доступу для використання, ремонту та обслуговування належного йому на праві власності житлового будинку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2021 року у задоволені позов ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про скасування пункту 10 рішення Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 07 лютого 2020 року №753 «Про розгляд заяв фізичних та юридичних осіб», яким надано дозвіл виконавчому комітету Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) земельної ділянки, площею 0,087 га по АДРЕСА_1 та надано дозвіл жителям вказаної вулиці за власні кошти провести огородження зазначеної земельної ділянки - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2021 року та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції не правомірно прийшов до висновку, що він не довів, що внаслідок прийняття відповідачем пункту 10 рішення Великоберезовицької селищної ради № 753 від 07 лютого 2020 року Про розгляд заяв фізичних та юридичних осіб, порушенні його права.

Відповідно до відповіді Великоберезовицької селищної ради № 462 від 05.05.2020 року даної на адвокатський запит, розмір земельної ділянки, закріплений за будинком АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_1 , виходячи з відомостей, котрі вказані у записі № 417 Поземельної книги Великоберезовицької селищної ради, у ОСОБА_1 наявні речові права на земельний масив, площею 0,50 га.

Даючи дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) земельної ділянки площею 0,087 га по АДРЕСА_1 , нібито для обслуговування свердловини, яка немає жодних документів (технічного паспорта тощо), Великоберезовицька селищна рада дала дозвіл на незаконний об`єкт, що прямо заборонено законодавством, тому що відповідно до відповіді Великоберезовицької селищної ради № 392 від 02.04.2020 року, даної на адвокатський запит, свердловина, яка розміщена поблизу будинку по АДРЕСА_2 (мого будинку), не перебуває на балансі Великоберезовицької селищної ради та комунального підприємства «Аква-сервіс» Великоберезовицької селищної ради, а зі слів жителів АДРЕСА_3 вищевказана свердловина збудована за кошти жителів цих вулиць на землях загального користування Великоберезовицької селищної ради, але фактично вона стоїть на закріпленій за моїм будинком земельній ділянці.

Також в жодному разі Великоберезовицька селищна рада в своєму рішенні не мала права давати дозволу на встановлення огородження зазначеної земельної ділянки, поки не буде затверджено технічної документації, тому що при виготовленні технічної документації обов`язково має бути відведення меж земельної ділянки та погодження їх із сусідами, тобто з ним.

На підтвердження своїх міркувань, він звертався до ліцензованої організації щодо встановлення фактичного розміру земельної ділянки після прийняття зазначеного рішення, і відповідно до топографічного плану, складеного на основі топографічної зйомки, станом на 19.05.2020 року, фактичний розмір закріпленої за будинком земельної ділянки становить 0,018 га, а відповідно до Поземельної книги Великоберезовицької селищної ради має становити 0,02 га.

Крім того, зазначає, що він не має на даний час ні проїзду, ні проходу до будинку, а влаштована огорожа спірної земельної ділянки (в притик до входу в його будинок), не дає йому можливості навіть зайти в будинок, що порушує усі існуючі будівельні норми, що підтверджується фотографіями, які він долучає до апеляційної скарги.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не поступив.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Істеревич А.З. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній.

Представник Великоберезовицької селищної Ради в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи про що свідчить підпис на розписках про вручення повісток.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не доведено, що внаслідок пункту 10 рішення № 753 від 10.02.2020 року порушено його права.

Однак з таким висновком суду не погоджується колегія суддів.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Великоберезовицької селищної Ради народних депутатів № 80 від 14 грудня 1988 року ОСОБА_1 надано дозвіл на добудову веранди до частини його житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.10).

Рішенням виконкому Великоберезовицької селищної Ради народних депутатів № 32 від 24 червня 1989 року ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво господарського будинку по АДРЕСА_1 (а.с.9).

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_1 у 1989 році видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної йому як індивідуальному забудовнику, в якому наявні: 1) генплан забудови земельної ділянки; 2) акт виносу в натуру плану земельної ділянки, згідно з яким виконано розбивку контурів фундаментів під будинок та добудову до житлового будинку і вказана ділянка разом із геодезичними знаками передана ОСОБА_1 (а.с.6-8).

Відповідно до свідоцтва на право власності від 20 травня 1991 року на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 належить 2/5 частини незакінченого будівництвом житлового будинку за вказаною адресою (а.с.5), чим спростовано доводи представника селищної ради про те, що це матеріали, які були використані при будівництві добудови до об`єкту нерухомого майна.

Відповідно до рішення В. Березовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області № 86 від 10 квітня 1997 року громадянам В. Березовицької селищної ради безкоштовно передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських приміщень, для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно з додатком № 1 до рішення № 86 від 10 квітня 1997 року серед списку громадян, яким надано в постійне користування земельні ділянки, вказано ОСОБА_1 та належні йому 0,50 га (а.с.16).

У земельно-кадастровій книзі вказано, що ОСОБА_2 надано земельну ділянку площею 0,050 га, з яких: 0,45 га ріллі, 0,01 га садів, 0,02 га інших сільськогосподарських угідь, 0,02 га під забудовою, лісами та ярами (а.с.11-12).

Із заяви мешканців АДРЕСА_3 , зареєстрованої 03 лютого 2020 року за вх. № Ж-65, вбачається, що вони звернулись до селищного голови Костюка І.І. із проханням залишити за громадою ділянку, на яку претендує ОСОБА_1 , оскільки на ній знаходиться свердловина та водонапірна вежа, яка була побудована за їхні кошти в 1982 році, вказана вежа обслуговує 21 житловий двір та, у випадку передання цієї земельної ділянки ОСОБА_1 , жителі не будуть мати доступу до них.

Відповідно до пункту 10 рішення п`ятдесят четвертої сесії сьомого скликання Великоберезовицької селищної ради № 753 від 07 лютого 2020 року, за наслідками розгляду звернення жителів АДРЕСА_3 від 03 лютого 2020 року за вх. № Ж-65, вирішено: надати дозвіл виконавчому комітету Великоберезовицької селищної ради на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) земельної ділянки площею 0,087 га по АДРЕСА_1 ; дозволити жителям за власні кошти провести огородження вказаної земельної ділянки (а.с.17). Підставою прийняття даного рішення була тільки заява, ніяких документів та перевірок з цього приводу селищною радою не проводилось. Матеріали справи не містять доказів щодо створення перешкод жителям вулиць користуватись даною свердловиною та башнею, які не перебувають на балансі як селищної ради, так і в підприємства Аква-сервіс.

У відповіді Великоберезовицької селищної ради № 462 від 05 травня 2020 року зазначено, що відповідно до запису № 417 Поземельної книги Великоберезовицької селищної ради за ОСОБА_1 закріплено речове право на 0,050 га, з яких 0,45 га ріллі, 0,01 га садів, 0,02 га інших сільськогосподарських угідь, 0,02 га під забудовою відповідно до рішення Великоберезовицької селищної ради від 10 квітня 1997 року № 86 (а.с.13).

З відповіді Великоберезовицької селищної ради № 392 від 02 квітня 2020 року вбачається, що свердловина, яка розміщена поблизу будинку по АДРЕСА_2 , не перебуває на балансі Великоберезовицької селищної ради чи КП «Аква-сервіс» Великоберезовицької селищної ради та, зі слів жителів АДРЕСА_3 , вказана свердловина збудована за їх кошти на землях загального користування Великоберезовицької селищної ради (а.с.24).

Однак згідно із топопланом земельної ділянки по АДРЕСА_2 зазначено, що 0,0180 га - фактична земельна ділянка ОСОБА_1 , 0,0823 га - вилучена земельна ділянка, що в сукупності становить 0.1003 га, а не 0,02 га як передбачено поземельною книгою ОСОБА_1 (а.с.18).

Доказів на спростовування даного доказу відповідачем не надано, що свідчить про фактичне закріплення за ОСОБА_1 земельної ділянки 0.02 га під забудовою по АДРЕСА_2 .

Однак матеріали справи не містять жодного доказу щодо прийняття селищною радою рішення про вилучення у ОСОБА_1 земельної ділянки розміром 0,087 га по АДРЕСА_2 , чим відповідачем не дотримано вимог статті 149 ЗК України.

У відповіді Великоберезовицької селищної Ради від 10 листопада 2020 року на заяву ОСОБА_1 зазначено, що йому належать лише матеріали, які були використані при будівництві добудови до об`єкту нерухомого майна по АДРЕСА_4 частки якого перебуває у його власності, що не надає йому можливості набути речові права на суміжний його землеволодінню земельний масив.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні.

Відповідно до статей 122, 123, 124 ЗК України селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 5 ст. 358 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

Однією із підстав позовної заяви ОСОБА_1 є те, що після встановлення огорожі на виконання прийнятого рішення, він як власник будинку позбавлений можливості доступу до нього, про що свідчать фотографії, що у відповідності до статті 76 ЦПК України є письмовим доказом.

Відповідно до вимог ДБН В.2.2-15:2019 Житлові будинки. Основні положення передбачено, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни 1 метр, що відсутнє в даному випадку. Доказів на спростовування даних доводів відповідачем не представлено.

Статтею 22 ЗК України в редакції від 15 січня 1993 року (яка була чинною на час прийняття Великоберезовицькою селищною радою рішення № 86 від 10 квітня 1997 року) передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 пояснив, що ще у 2013 році він почав оформлення документів на дану земельну ділянку, однак не закінчив із-за вини представника землевпорядної організації Музики, який виїхав за межі України і не передав його документів нікому. Крім того, встановлено, що рішення Великоберезовицької селищної ради № 86 від 10 квітня 1997 року про передачу у постійне користування ОСОБА_1 0,50 га є законним та не скасованим.

Крім того, приймаючи дане рішення селищна рада мала намір узаконити збудовані свердловину з водонапірною башнею, які до цього часу не перебували на балансі ні селищної ради та комунального підприємства Аква -сервіс, ні громади.

Пунктом 10 рішення № 753 від 07.02.2020 року селищної ради було прийнято надати дозвіл виконавчому комітету на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) земельної ділянки площею 0.087 га по АДРЕСА_2 ), що суперечить вимогам статті 118 частини 6 ЗК України, якою регламентовано порядок подання громадянами, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, клопотань до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, а частиною 3 ст. 50 Закону України Про землеустрій визначено перелік документів, які включає проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: а) пояснювальну записку; б) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); в) розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); г) розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; д) кадастровий план земельної ділянки.

Дані докази (заяви громадян - жителів АДРЕСА_3 , які претендують на земельну заяву площею 0.087 га, (а.с.90) в матеріалах справи відсутні.

Таким чином колегія суддів, проаналізувавши матеріали справи вважає, що Великоберезовицька селищна рада, приймаючи рішення № 753 пункт 10 від 07.02.2020 року, без згоди ОСОБА_1 і без відповідно прийнятого рішення про вилучення у нього 0,087 га земельної ділянки по АДРЕСА_2 надала дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення земельної ділянки площею 0.087 га, а жителям вулиці дозволила провести огорожу вказаної земельної ділянки без визначення конкретної її конфігурації, чим допустила порушення права власності позивача на користування як жилим будинком, так і земельною ділянкою ( стаття 321 ЦКУ, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є незаконним та необґрунтованим, що у відповідності до статті 376 частини 3 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого рішення та постановлення нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким скасувати пункт 10 рішення Великоберезовицької селищної ради № 753 від 07 лютого 2020 року Про розгляд заяв фізичних та юридичних осіб.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2021 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: Б.О. Гірський

Н.М . Храпак