УХВАЛА

28 січня 2021 року

м. Київ

справа № 01/19-2020

провадження № 61-13079ав20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Червинської М. Є.,

секретар судового засідання - Коваль А. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_2 , подане представником - адвокатом Жилою Анатолієм Анатолійовичем,

про зупинення провадження у справі за заявою ОСОБА_2

про скасування рішення Черкаського обласного Постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник» від 08 травня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник» з позовом

до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики

від 01 квітня 2019 року, забезпеченим договором поруки від 01 квітня

2020 року в сумі 11 110 000,00 грн.

Рішенням Черкаського обласного постійно діючого третейського суду

при Корпорації «Радник» від 08 травня 2020 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 11 110 000,00 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 третейський збір у розмірі 5 000,00 грн.

Не погодившись з рішенням третейського суду, ОСОБА_2 , діючи через представника - адвоката Прилепу Р. А., звернулась до апеляційного суду

із заявою про скасування рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник» від 08 травня 2020 року.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року заяву ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_4 , залишено

без задоволення, а рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник» від 08 травня 2020 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду, як суду першої інстанції, мотивовано тим, що справа, у якій третейським судом прийнято рішення, підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та цим рішенням

не вирішувались питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду не визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам статей 16-19 Закону України «Про третейські суди»; третейський суд не вирішував питання про права

і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

У серпні 2020 року ОСОБА_2 через представника - адвоката

Прилепу Р. А., подала до Верховного Суду апеляційну скаргу на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким її заяву задовольнити, скасувати рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник» від 08 травня 2020 року.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката

Стадника І. В., подав клопотання про розгляд справи без його участі

та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись

на безпідставність її доводів, зокрема вказуючи, що третейського суддю було призначено відповідно до умов третейського застереження,

яке міститься в договорі позики, укладеному між сторонами, та регламенту Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник», а також зазначаючи, що в третейському застереженні йдеться

про передачу будь-якого спору, який може виникнути за договором позики

або у зв`язку з ним, на розгляд до Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник» згідно з регламентом третейського суду, тобто сторонами договору позики та договору поруки визначено предмет спору, що включає в себе всі можливі спори, які можуть виникнути

між сторонами в рамках договору.

У грудні 2020 року ОСОБА_2 через свого представника - адвоката

Жилу А. А., звернулась до Верховного Суду з клопотанням про зупинення провадження у справі за її заявою про скасування рішення Черкаського обласного Постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник»

від 08 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до неї та ОСОБА_3 про стягнення боргу до вирішення Придніпровським районним судом

м. Черкаси цивільної справи за її позовом до ОСОБА_5 , третя особа -

ОСОБА_3 , про визнання договору позики недійсним (справа

№ 711/4110/20), посилаючись на те, що розгляд справи за її заявою

про скасування рішення третейського суду має тісний матеріально-правовий зв`язок зі справою № 711/4110/20, оскільки встановлення юридично значимих фактів (визнання чи не визнання договору позики недійсним) матимуть важливе значення для вирішення цієї справи у зв`язку з тим, що договір позики є фактичною підставою винесення Черкаським обласним постійно діючим третейським судом при Корпорації «Радник» оскаржуваного нею рішення від 08 травня 2020 року.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити

та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під зупиненням провадження у справі слід розуміти тимчасове припинення вчинення судом процесуальних дій під час судового розгляду із визначених

у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до збільшення розумного строку розгляду справи.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі

№ 752/9802/17 (касаційне провадження № 61-612св17), визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, застосовується в тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Вирішуючи клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Нелюба С.А., суд бере до уваги, що визначаючи наявність підстав, передбачених статтею

251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Колегія суддів, вивчивши зміст клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, дійшла висновку, що клопотання не містить достатніх підстав

для зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , третя особа -

ОСОБА_3 , про визнання договору позики недійсним (справа

№ 711/4110/20), а наявні в цій справі докази дозволяють встановити

та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що необґрунтоване зупинення провадження у справі порушує розумні строки судового розгляду, а відтак

і права учасників процесу. Питання щодо розумності строку провадження

у справі вирішується з урахуванням права особи на справедливий суд

у контексті положень статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод, з урахуванням дійсних обставин справи, критеріїв складності справи, поведінки заявника та компетентних органів, а також важливості предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції» та інші).

За таких обставин колегія суддів вважає, що правових підстав для зупинення провадження у цій справі до вирішення справи, зазначеної у клопотанні,

в контексті положень пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України немає,

а тому приходить до висновку про необґрунтованість клопотання та вважає, що в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 182, 251, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 , поданого представником - адвокатом Жилою Анатолієм Анатолійовичем, про зупинення провадження

у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення Черкаського обласного Постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник»

від 08 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

М. Є. Червинська