Справа № 946/8910/19
Провадження № 2/946/763/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.,

за участю секретаря Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко Марія Дмитрівна, про припинення права власності, визнання права власності на житловий будинок та на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., про припинення права власності, визнання права власності на житловий будинок та на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до Інформаційної довідки №189572811 від 20.11.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно 15.11.2019 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на ѕ частини та за ОСОБА_2 на ј частину земельної ділянки, кадастровий номер: :01:041:0129, площею 0,0897 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину №3872, яке видане 15.11.2019 року приватним нотаріусом Єфіменко М.Д. Також, згідно із даної довідки зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на ѕ частини та за ОСОБА_2 на ј частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину №3871, яке видане 15.11.2019 року приватним нотаріусом Єфіменко М.Д. Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку та земельної ділянки. Відповідачка проживає у квартирі АДРЕСА_2 , відповідно, має власне житло, мешкає в ньому разом з дітьми та матір`ю, та у вказаному житловому будинку проживати не бажає, однак вирішити питання щодо правильного користування спільним майном сторони на даний час не можуть, так як перебувають у неприязних стосунках, час від часу сваряться. Позивач вважає, що спільне володіння та користування майном для нього та відповідачки є неможливим. З моменту отримання в дар та набуття права власності на ј частину житлового будинку та земельної ділянки і по теперішній час, відповідачка ніколи не виконувала своїх обов`язків по утриманню житлового будинку, зокрема, не несла витрат на сплату комунальних послуг та на утримання, в тому числі, на збереження будинку в належному стані. Пропозиції позивача щодо сплати грошової компенсації за належну їй ј частину житлового будинку та земельної ділянки відповідачка відхиляє. Відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «НІК-ЕКСПРЕС» від 06.08.2019 року, оціночна (ринкова) вартість житлового будинку складає 75 404 грн., відповідно, вартість належних позивачу 3/4 частин складає 56 553 грн., та вартість належної відповідачці1/4 частини складає 18 851 грн. Відповідно до Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «НІК-ЕКСПРЕС» від 06.08.2019 року вартість земельної ділянки складає 53820 грн., відповідно, вартість належних позивачу 3/4 частин складає 40 365 грн., та вартість належної відповідачці 1/4 частини складає 13 455 грн. Таким чином, позивач вважає, що так як частки належні відповідачці житлового будинку та земельної ділянки порівняно із частками позивача є незначними, житловий будинок є неподільною річчю, а саме, такою, яку неможливо поділити в натурі без втрати його цільового призначення, спільне володіння та користування майном для позивача та відповідачки є неможливим. Водночас, відповідачка має інше житло, а отже, припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки та членам її сім`ї, а також, той факт, що з моменту набуття права власності на 1/4 частину житлового будинку та земельної ділянки відповідачка жодних витрат на утримання житлового будинку у придатному до використання стані не несла, а також те, що відповідачка відмовилась отримати компенсацію за свою частку у спільному майні, позивач просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з виплатою грошової компенсації у розмірі 18 851 грн. за належну їй частку, припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 частину земельної ділянки, кадастровий номер: :01:041:0129, площею 0,0897 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з виплатою грошової компенсації у розмірі 13 455 грн. за належну їй частку, визнати за ОСОБА_1 в цілому право власності на житловий будинок, загальною площею 75,40 кв.м., житловою площею 41,40 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_1 в цілому право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:041:0129, площею 0,0897 га., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

27.01.2020 року відповідачка надала суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність всіх чотирьох обставин передбачених ст. 365 ЦК України. Щодо того, що вона з позивачем знаходиться у неприязних стосунках, ця обставина взагалі не відповідає дійсності, оскільки позивача вона ніколи в житті не бачила, він проживає в с. Грушевка П`ятихатьського району Дніпропетровської області, в спірному житловому будинку він взагалі не проживає та вона з ним ніколи не сварилася, спілкувалися лише по телефону, коли він запропонував їй грошові кошти за її частину житлового будинку та земельної ділянки у розмірі, який не відповідає реальній вартості нерухомого майна. Тому вважає, що неможливість спільного проживання не є доведеною належними та допустимими доказами, так як позивач сам тривалий час не користувався житловим будинком, здаючи його в найм. Крім того, 1//4 частку житлового будинку, загальною площею 75,40 кв.м. не можна вважати незначною часткою, тому припинення права власності на частку житлового будинку та земельної ділянки, належну відповідачці, є несправедливим та таким, що не відповідає меті припинення права на частку та існує непропорційне втручання в право власності на нерухоме майно. Також, відповідачка вважає, що не є підставою для припинення права власності на частку у спільному майні несплата витрат на оплату комунальних послуг та на утримання будинку, оскільки, вона дійсно не проживає у будинку, і дана обставина не є однією із умов припинення спільної часткової власності співвласників, а стосується правовідносин щодо порядку утримання спільного майна. Крім того, немає жодного належного та допустимого доказу того, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці загальною площею 0,0897 га є неподільною річчю, а саме, такою, яку неможливо поділити в натурі без втрати їх цільового призначення, зокрема, відсутній висновок експерта або інший доказ, який підтверджує цю обставину. Також зазначила, що квартира, в якій вона мешкає на даний час, не є окремим власним житлом, оскільки вона є власницею лише 1/3 частки квартири. У зв`язку з чим припинення права власності на 1/4 частку житлового будинку та земельної ділянки може завдати істотної шкоди її правам та інтересам та інтересам її родини. Звіти про експертну грошову оцінку земельної ділянки та житлового будинку, складені у серпні 2019 року, на які посилається позивач, та оцінка нерухомого майна є дуже низькою та такою, що не відповідає дійсній вартості житлового будинку та земельної ділянки, за яку вони можуть бути продані в м.Ізмаїлі Одеської області. Досягнути угоди щодо розміру грошової компенсації позивач не намагався. Також позивач просить суд визнати за ним право власності в цілому на житловий будинок та на земельну ділянку, хоча він вже являється власником 3/4 часток вищезгаданого нерухомого майна, що підтверджується відповідними матеріалами справи. З огляду на викладене, відповідачка просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі (а.с.109-110).

07.02.2020 року ОСОБА_1 надав суду відповідь на відзив, в якій вказав, що позивач у повному обсязі не визнає наведені відповідачкою у відзиві заперечення, їх мотиви та відхиляє їх. У відзиві на позовну заяву відповідачка хибно посилається на те, що для задоволення позову необхідно встановити наявність всіх чотирьох обставин, передбачених ч.1 ст.365 ЦК України, оскільки право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено за наявності будь якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Також вказує, що наявність незгоди на здійснення компенсації частки у розмірі, запропонованому позивачем не є підставою для відмови у задоволенні позову судом, оскільки це не передбачено частиною 1 ст. 365 ЦК України, водночас, є лише внутрішнім бажанням відповідача, яке у відзиві не обґрунтовується, не аргументується та не доводиться відповідними доказами. Разом із тим, позивач вважає, що ним доведено та аргументовано та наведено для порівняння Постанову Верховного суду по справі №760/8958/15-ц від 30 травня 2018 року, якою конкретизовано, що частку відповідачки можна вважати незначною часткою у спільному майні. Також, посилання відповідачки на те, що позивач не проживає у спірному житловому будинку, а за іншою адресою: с. Грушевка П`ятихатьського району Дніпропетровської області не є обґрунтованим, так як позивач не зобов`язаний проживати саме за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки позивач має право вільно вибирати місце свого проживання в межах території України за власним розсудом. Крім того, позивач ніколи та нікому не надавав житловий будинок в оренду третім особам, що може бути підтверджено показами свідків. Позивач звертає увагу на те, що він неодноразово пропонував відповідачці сплатити компенсацію за належну їй частину житлового будинку та земельної ділянки. Звіти про незалежну оцінку майна (житлового будинку та земельної ділянки) від 06.08.2019 року виконані суб`єктом оціночної діяльності, термін чинності звітів складає один рік з дати оцінки. Також наявні документи, які підтверджують кваліфікацію оцінювача, та СОД, тому дані звіти є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, оскільки містять повну, об`єктивну, вичерпну та достовірну інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи викладене позивач просив суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі. (а.с.132-144).

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не проживає. Крім як на похоронах батька нікого там не бачила. Коли ОСОБА_4 брав путівки до Єгипту та Турції, вона з чоловіком ночували у цьому будинку, тобто, охороняли його. Зі слів ОСОБА_1 відповідачка ОСОБА_2 не бажає з ним контактувати, він пропонував компенсацію, телефонував, але вона відмовляється. Знає від позивача, що він пропонував грошові кошти ОСОБА_2 за будинок, але яку саме суму сказати не може. ОСОБА_2 в спірному житловому будинку вона ніколи не бачила, окрім як на похоронах батька.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій вказала, що просить розглядати справу у її відсутність, зауважень по даній справі не має (а.с.108).

Вислухавши представника позивача, відповідачку, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №189572811 від 20.11.2019 року власниками земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:041:0129, площею 0,0897 га., цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, серії та номер 3869 та 3872, виданих 15.11.2019 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., є ОСОБА_1 (3/4 часток) та ОСОБА_2 (1/4 частка) та власниками житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, серії та номер 3871 та 3868, виданих 15.11.2019 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., є ОСОБА_1 (3/4 часток) та ОСОБА_2 (1/4 частка) (а.с.11-14, 116, 118).

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «НІК-ЕКСПРЕС» від 06.08.2019 року, оціночна (ринкова) вартість житлового будинку, загальною площею 75,40 кв.м., житловою площею 41,40 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складає 75 404 грн. (а.с.15-33).

Відповідно до Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0897 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , від 06.08.2019 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «НІК-ЕКСПРЕС» ринкова вартість об`єкту оцінки земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №:01:041:0129, становить 53820 грн. (а. с. 50-67).

Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 14.01.1997 року ОСОБА_5 є співвласницею (власницею 1/3 частини) квартири АДРЕСА_2 . Іншими співвласниками зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 121).

Після реєстрації шлюбу у 2011 році з ОСОБА_8 . ОСОБА_9 змінила прізвище на « ОСОБА_10 », що підтверджується відомостями паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 22.11.2011 року Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області, графа «сімейний стан», сторінка 10 (а.с.114 зворот).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимогами ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Правовою підставою для припинення права на частку у спільному майні є стаття 365 ЦК України.

Відповідно до вказаної статті право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно квитанцій №0.0..1, №0.0..1, №0.0..1 позивач вніс на депозитний рахунок суду грошові суми в загальному розмірі 32306 грн. (2700 + 14800 + 14806), що згідно звітів, виконаних суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «НІК-ЕКСПРЕС» від 06.08.2019 року про незалежну оцінку майна (житлового будинку) та про експертну грошову оцінку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), складають вартість 1/4 частини житлового будинку 18851 грн. та земельної ділянки 13455 грн., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.183-185).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17 зроблено висновок, що стаття 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, у пунктах 1-3).

Закріплена пунктом 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України не може вважатися самостійною обставиною для припинення права на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Посилаючись на наявність передбаченими пунктами 1, 2 частини 1 статті 365 ЦК України підстав припинення права власності, позивач в позові вказує на те, що частка відповідачки є незначною порівняно з його часткою і не може бути виділена в натурі, та річ є неподільною, посилаючись в тому числі на звіти виконаних суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «НІК-ЕКСПРЕС» від 06.08.2019 року про незалежну оцінку майна (житлового будинку) та про експертну грошову оцінку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), однак у даних звітах не вирішувалось питання щодо можливості поділу між двома співвласниками будинку та земельної ділянки та щодо можливості виділу частки належної відповідачці в натурі. З клопотаннями щодо призначення експертизи позивач та його представник до суду не зверталися. Отже, відсутні докази, що частка відповідачки не може бути виділена в натурі та спірне майно є неподільною річчю між двома співвласниками.

Посилаючись на наявність передбаченої пунктом 3 частини 1 статті 365 ЦК України підстави припинення права власності, позивач в позові вказує на те, що між ним та ОСОБА_2 існують неприязні стосунки, у зв`язку з чим спільне володіння та користування спірним будинком є неможливим.

Відповідачка в письмових запереченнях на позов факт існування неприязних стосунків з позивачем заперечувала.

Отже, доказів наявності неприязних стосунків між сторонами та не можливості спільного володіння і користування майном також суду надано не було.

Не досягнення між сторонами домовленості щодо вартості компенсації за частку майна, не свідчить про відсутність можливості спільного володіння та користування майном.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідачка зі своєю сім`єю на даний час проживає в квартирі, яка на теперішній час належить їй на праві спільної часткової власності, а саме, відповідачці належить 1/3 частина цієї квартири.

Дана обставина визнається сторонами та вказується ними у своїх заявах по суті справи, а у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини або добровільності її визнання.

Відповідно, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують наявність іншого житла, яке належить ОСОБА_2 на праві приватної власності у повному обсязі, суд приходить до висновку, що припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Також в матеріалах справи відсутні докази того, що відшкодування ринкової вартості частки відповідачки у майні зможе забезпечити її право на житло.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено неподільності спільного нежитлового приміщення, неможливості володіння і користування спірним майном разом з відповідачкою, а також, що припинення права відповідачки на відповідну частку не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім`ї.

Крім того, розмір частини спільного майна, що припадає на частку, жодним чином не може вказувати на те, що така частка є незначною.

Також не приймаються до уваги доводи позивача щодо того, що з моменту набуття права власності на 1/4 частину будинку та земельної ділянки відповідачка жодних витрат на утримання житлового будинку у придатному до використання стані не несла, оскільки дані обставини не є підставою для припинення права власності на частку у спільному майні.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 316, 321, 365 ЦК України, керуючись ст.ст. 89, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , до ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , третя особа приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко Марія Дмитрівна, адреса місцезнаходження: 68600, Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Семінарська, 25, про припинення права власності, визнання права власності на житловий будинок та на земельну ділянку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 лютого 2021 року.

Суддя: Т.П.Пащенко