Справа №463/2371/20
Провадження №4-с/463/4/21
УХВАЛА

судового засідання

28 січня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С.В.

з участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

представника скаржника ОСОБА_1

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову державного виконавця,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Базилевич О.С. від 26 лютого 2020 року «Про накладення штрафу».

Скаргу мотивує тим, що з даною постановою не згідний, вважає її протиправною, оскільки горище на даний час (як і раніше) перебуває у стані згідно технічної документації поверхового плану від 09.08.1960 року. Виконавець не з`ясував який стан відображено у технічній документації за 1960 рік та який стан є зараз. Скаржником оскаржена постанова від 08.07.2019 про відкриття даного виконавчого провадження щодо нього (справа №463/9405/19). На жодне судове засідання даний виконавець не з`явився, хоча повістки належним чином вручені. Виконавчий лист по даній справі вже перебував на виконанні у Личаківському ВДВС. Постановою головного державного виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ від 07.05.2014 року було відкрито виконавче провадження. Ухвалою Личаківського районного суду від 28.04.2015 року відмовлено у роз`ясненні рішення суду, оскільки воно вже виконане. Дана ухвала є чинною та фактично містить преюдиційні обставини.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримала, дала пояснення аналогічні, наведеним в скарзі.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив, клопотання про відкладення не подав. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності виконавця на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши пояснення представника заявника, оглянувши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів скарги, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2011 року зобов`язано скаржника ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 , ОСОБА_4 усунути перешкоди позивачам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в користуванні приміщенням горища, шляхом приведення за власні кошти приміщення горища у попередній стан згідно технічної документації - поверхового плану від 09.08.1960 року.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про роз`яснення рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2011 відмовлено за безпідставністю.

В ході розгляду судом було встановлено, що, як вбачається із постанови державного виконавця Сидія О.В. від 29.07.2014 року, на час розгляду заяви про роз`яснення рішення суду виконавче провадження з примусового виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03.08.2011 року у справі №2-504/11 закінчене внаслідок виконання судового рішення. Зокрема при здійсненні виконавчого провадження встановлено, що приміщення горища перебуває у стані згідно технічної документації поверхового плану від 09.08.1960 року.

Відповідно до ст. 447 Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, державним виконавцем 26 лютого 2020 року за невиконання боржником рішення суду немайнового характеру накладено на боржника ОСОБА_2 штраф на користь держави в розмірі 3400 грн.

Стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Отже, дійсно пояснення представника скаржника про те, що перед виконанням рішення суду державний виконавець мав встановити яким чином божник має виконати це рішення суду є обґрунтованими. При цьому судом встановлено, що з метою з`ясування порядку виконання даного рішення суду, державним виконавцем направлено до ЛОДК БТІ вимогу про надання технічної документації горища за адресою: АДРЕСА_1 , згідно поверхового плану від 09.08.1960 року лише 15 травня 2020 року, яка отримана бюро 13 червня 2020 року, що вказує на те, що на 26 лютого 2020 року у матеріалах виконавчого порвадження не було технічної документації на горище станом на 09.08.1960 року.

На думку суду, ця обставина має істотне значення для виконання рішення суду і тому суд погоджується із доводами скаржника про те, що в даному випадку державний виконавець безпідставно наклав на боржника стягнення за невиконання рішення суду, оскільки для боржника існують труднощі у розумінні у який спосіб він має виконати рішення суду, до якого стану має бути приведене горище. В даному випадку виконання рішення суду не зводиться до вчинення боржником простих дій у не чиненні перешкод (допуск до приміщення, відкриття дверей, передачі ключів чи інше), а у проведенні певних будівельних робіт із залученням спеціалістів, використання будівельних матеріалів, а також для нього має бути зрозумілим стан, до якого необхідно перебудувати (відновити) горище. А тому для виконання цього рішення державний виконавець мав отримати поверхневий план та іншу технічну документацію, яка передбачала стан горища 09.08.1960 року і визначити конкретні дії та роботи, які мав здійснити боржник на виконання рішення суду, а у випадку якщо у нього виникають труднощі у розумінні порядку та способу виконання цього рішення звернутись до суду із заявою про встановлення порядку та способу виконання рішення суду, або залучити відповідного спеціаліста.

А тому суд вважає, що скаргу слід задоволити.

Керуючись ст.259 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Базилевича О.С. від 26 лютого 2020 року у виконавчому провадженні №59428797 про накладення штрафу на ОСОБА_2

Ухвала суду у відповідності до ст.261 ЦПК України набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя: Гирич С. В.