Ухвала

29 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 683/1005/21

провадження № 61-19099ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Фомічова Ігоря Олеговича як представника ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2021 року, додаткове рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому уточнивши свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 18 000 грн, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання дружини у розмірі 3 000 грн до досягнення дитиною 3-х років.

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області рішенням від 19 серпня 2021 року позов задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 000 грн, щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 15 квітня 2021 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1 000 грн, щомісячно, починаючи з 15 квітня 2021 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. В іншій частині позову відмовив. Допустив негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області додатковим рішенням від 09 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн та витрати на переклад трудових контрактів моряка у розмірі 660 грн. В іншій частині заяви відмовив.

Хмельницький апеляційний суд постановою від 21 жовтня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишив без задоволення, а рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2021 року та додаткове рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2021 року - без змін.

22 листопада 2021 року адвокат Фомічов І. О. як представник ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2021 року, додаткове рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення в частині залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції від 19 серпня 2021 року без розгляду, яким позов задовольнити в повному обсязі; ухвалити нове рішення в частині залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення суду першої інстанції від 09 вересня 2021 року, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Предметом позову у цій справі є стягнення аліментів, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Касаційна скарга містить посилання на підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, а саме - щодо можливості стягнення аліментів у позовному провадженні у випадку, коли платник аліментів має значні доходи і може сплачувати аліменти у заявленому розмірі відповідно до частини третьої статті 182 СК України, який значно перевищує мінімальні соціальні гарантії, при цьому може використовуватися для належного, гармонійного, повноцінного розвитку дитини.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки посилання в касаційній скарзі на порушення судами норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваними судовими рішеннями, та зводяться до переоцінки доказів, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Також, наведені доводи не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення, тому що це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Крім цього, посилання в касаційній скарзі на неврахування апеляційним судом висновків, викладених у постановах Верховного Суду, як на підставу касаційного оскарження судових рішень в цій справі, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду заява адвоката Фомічова І. О. як представника ОСОБА_1 про вирішення питання про судові витрати у справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 3 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Фомічова Ігоря Олеговича як представника ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2021 року, додаткове рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов