Справа № 139/7/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Коломійцевої В.І.,

за участі секретаря судових засідань Боржемської І.М.,

розглянувши в підготовчому засіданні в смт Муровані Курилівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті залишилось спадкове майно, в тому числі, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями за заповітом після його смерті є вона та ОСОБА_3 . Спадкоємцем за законом, яка мала право на обов`язкову частку у спадковому майні була також дружина померлого - ОСОБА_4 . Остання та позивач у встановленому законом порядку прийняли спадщину. ОСОБА_3 спадщини не прийняв та на неї не претендує.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті залишилось прийняте у спадщину після смерті ОСОБА_2 право власності на 1/6 зазначеного вище житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 є позивач, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину. ОСОБА_3 спадщини не прийняв та на неї не претендує. Однак отримати свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі вона не в змозі, оскільки правовстановлюючий документ на будинок за життя спадкодавців не видавався, тому змушена звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 (5/6 частки) та в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 (1/6 частки).

Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 11.01.2021 було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою витребувано з Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори спадкові справи: № 361/2008 - заведену щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; № 138/2018 - заведену щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Позивач в підготовче засідання не з`явилася, представник позивача в поданій суду заяві справу просив розглянути у його відсутності та відсутності позивача (а.с. 56).

Відповідач копію ухвали від 11.01.2021 та доданих до неї матеріалів отримав 13.01.2021, відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с.55).

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Обухів Мурованокуриловецького району Вінницької області помер ОСОБА_2 (а.с. 13).

При житті, 02 листопада 2007 року ОСОБА_2 склав заповіт, згідно якого все своє майно, все те, що буде належати йому на день смерті, заповів в рівних долях своїм дітям: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Заповіт чинний (а.с. 18, 20).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, до складу якого входить будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Вартість даного будинку становить 28120 гривень.

Факт належності будинку садибного типу спадкодавцеві та його вартість підтверджується, технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 27-31), оцінкою (а.с. 43), витягом з погосподарської книги (а.с. 26).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до положення ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Заповітом (а.с. 18) стверджується, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка має право на спадкування.

Іншим спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_3 .

Із довідки Обухівської сільської ради № 620 від 06.11.2020 слідує, що ОСОБА_2 на день смерті перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , яка проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою (а.с. 12).

При цьому, згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання на момент смерті свого чоловіка ОСОБА_2 мала право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки на час відкриття останньої була непрацездатною так як їй виповнилося більше 55 років.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції станом на 14.11.2007), непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Пенсійний вік для жінок, відповідно до ст. 26 зазначеного вище Закону у наведеній редакції, становив 55 років.

Відповідно до положень ст.ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України в редакції чинній на час відкриття спадщини).

З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 361/2008, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_2 вбачається, що 12.05.2008 ОСОБА_1 подала нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини. ОСОБА_3 спадщини не прийняв та 09.09.2009 подав нотаріальній конторі відповідну заяву у якій зазначив, що він на неї не претендує. Будь-які заяви від інших спадкоємців у спадковій справі відсутні.

Таким чином, позивач - спадкоємець за заповітом яка в порядку передбаченому ч. 1 ст. 1269 ЦК України (в редакції чинній на час відкриття спадщини) прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , а ОСОБА_4 - спадкоємець першої черги за законом, що мала право на обов`язкову частку на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка прийняла її в порядку передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

При цьому, зважаючи, що всього після смерті ОСОБА_4 було три спадкоємці першої черги за законом: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то остання прийняла у спадщину: 1/3 : 2 = 1/6 частину спадкового майна.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Обухів Мурованокуриловецького району Вінницької області померла ОСОБА_4 (а.с. 14).

ОСОБА_4 належало прийняте у спадщину право власності на 1/6 частину будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , яке вона, за життя, у встановленому законом порядку не оформила.

Свідоцтвом про народження позивача (а.с. 15), її свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 16), свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 17) доводиться, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , яка має право на спадкування.

З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 138/2018, заведеної щодо майна померлої ОСОБА_4 вбачається, що остання на день смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно штампу на конверті (аркуш спадкової справи 7), позивач 06.10.2018 надіслала засобами поштового зв`язку нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини. Будь-які заяви від інших спадкоємців у спадковій справі відсутні.

Таким чином, позивач - єдиний спадкоємець першої черги за законом, яка в порядку передбаченому ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Разом з тим, 11 грудня 2020 року та 22 грудня 2020 року нотаріусом Гуляк А.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок, у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів.

Верховний Суд України у своєму рішенні № 6-137цс13 від 18.12.2013 висловив правову позицію, згідно з якої право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Як вбачається з характеристики будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 31 зворот) будинок садибного типу, господарські будівлі та споруди, які є предметом розгляду у даній справі, були побудовані з 1950 по 1975 рік (а.с. 31).

Проведеним технічним обстеженням вказаної нерухомості встановлено можливість її надійної та безпечної експлуатації (а.с. 32).

Таким чином, факт будівництва житлового будинку у той час був підставою виникнення права власності на нього.

Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

З положень постанови Ради міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженого Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З довідки (витягу з погосподарської книги) Обухівської сільської ради № 409/2-10 від 06.11.2020 слідує, що спірний житловий будинок знаходився у власності ОСОБА_2 (а.с. 26). Однак згідно довідки КП «МБТІ» від 15.09.2020, право власності на нього не зареєстровано (а.с. 33).

Земельна ділянка під вказаним будинком також перебувала у власності ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 36-40).

Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право власності на садибний (індивідуальний) будинок з господарськими спорудами, після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом було сплачено судовий збір в сумі 908 грн (а.с. 8-9).

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1223, 1241, 1268-1269 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 142, 200, 206, 263 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (літ. «А» - житловий будинок; літ. «а» - ганок; літ. «Б» - літня кухня; літ. «Б-1» - підвал; літ. «б» - веранда; літ. «В» - сарай; літ. «в» - сарай прибудова; «№ 1» - ворота; «№ 2» - огорожа; «№ 3» - криниця), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (5/6 частки) та в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та прийняла спадщину, не оформивши спадкових прав, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (1/6 частки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Мурованокуриловецька селищна рада Вінницької області, , місцезнаходження: Вінницька область, смт Муровані Курилівці, вул. Соборна, 45.

Рішення складено 02.02.2021.

Суддя: