Номер провадження: 22-ц/813/2830/21
Номер справи місцевого суду: 509/3010/19
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
18.11.2021 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Князюка О.В.,
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,
з участю секретаря Дерезюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат по цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2020 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-
ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, в подальшому уточнивши його, до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
ОСОБА_2 у позовній заяві зазначив, що 27 жовтня 2007 року між ним, та відповідачем ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 . На підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25 жовтня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач стверджує, що під час перебування у шлюбі подружжям були накопичені грошові кошти, які зберігалися на банківських рахунках ОСОБА_1 . Втім, одразу після розірвання шлюбу, а саме 21 грудня 2018 року ОСОБА_1 самостійно розпорядилася грошовими коштами та придбала за договором купівлі-продажу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
14 січня 2019 року ОСОБА_1 придбала земельну ділянку площею 0,05 га та житловий будинок загальною площею 123,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач звернувся з вказаною позовною заявою до Овідіопольського районного суду Одеської області.
Постановою Одеського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2019 року було скасовано, справу направлено для розгляду до Приморського районного суду м. Одеси за встановлено підсудністю.
Ухвалою суду від 28 грудня 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 10 лютого 2020 року.
До суду 22 січня 2020 року від позивача надійшла заява про зміну предмету позову шляхом стягнення з ОСОБА_1 на його користь грошових коштів у розмірі 2 210 170 грн.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2 173 734 (два мільйони сто сімдесят три тисячі сімсот тридцять чотири) грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 27.08.2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Постановою Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2020 року - скасовано. Постановлено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - відмовлено у повному обсязі.

12 жовтня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Криворучко В.О. надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення, стосовно стягнення витрат на правову допомогу .

Вказане клопотання вмотивовано тим, що постановою Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року було розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 , за результатами розгляду апеляційну скаргу задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, постановлено нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 . Разом з тим, судом апеляційної інстанції не вирішено питання щодо стягнень витрат на правову допомогу.

17 листопада 2021 року від ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

При цьому посилаючись на те, що стороною скаржника не було зроблено заяву про стягнення витрат на правову допомогу та про подання відповідних доказів.

Таким чином, вважає, що стороною апелянта не було дотримано умов для подання доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи.

У судовому засіданні відповідач та її представник заяву про ухвалення додаткового рішення підтримали, просили суд її задовольнити та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 109 тисяч гривень.

Позивач заперечував щодо задоволення вказаної заяви, вважаючи, що її подано з порушенням строку, а також розмір витрат на правову допомогу є необґрунтованим.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Вивчивши матеріали цивільної справи і надані документи на підтвердження понесених судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на таке.

Частиною першою ст.270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у відповідності до ч. 1 ст. 134 ЦПК України було подано попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат до суду першої інстанції.

З Договору №А-28/19 про надання правової допомоги від 02 липня 2019 року вбачається, що вартість правової допомоги за даним Договором сторони визначили в Додатку №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною. (Том І, а.с. 32-37)

З додатку №1 до Договору про надання правової допомоги №А-28/19 від 02 липня 2019 року вбачається, що сторони погодили, що вартість правової допомоги за Договором обчислюється відповідно до витраченого часу Об`єднання, виходячи з наступного:

№Вид робітВартість однієї години
1Аналіз наданих документів та попередня правова консультація щодо характеру спірних правовідносин5000
2Підготовка тексту адвокатського запиту2000
3Контроль виконання адвокатського запиту1000
4Організація та збирання документів для проведення експертизи4000
5Підготовка тексту відзиву8000
6Формування пакету документів для подання до суду1000
7Складання та подання заяв до суду, а також інших процесуальних документів передбачених процесуальним законодавством (заяв, клопотань, пояснеь, тощо) 5000
8Збирання доказів3000
9Ознайомлення з матеріалами справи1000

Сторони погодили, що оплату за кожне судове засідання в сумі 7000 гривень клієнт здійснює оплату в незалежності від того, відбулося воно чи ні з причин незалежних від об`єднання. (Том І, а.с. 38)

Також в матеріалах справи наявний акт виконаних робіт за договором №А-28/19 про надання правової допомоги від 02.07.2019 року( Том І, а.с. 202), відповідно до якого були виконані наступні роботи:

№Вид робітКількість витраченого часуВартість однієї годиниВартість робіт
1Аналіз наданих документів5 годин200010000
2Збір доказів для подачі відзиву3 години30009000
3Збір доказів2 години20004000
4Попередня правова консультація щодо характеру спірних правовідносин4 години20008000
5Подача документів перекладачу, контроль виконання3 години20006000
6Підготовка відзиву на позовну заяву4 години800032000
7Підготовка заперечення на заяву про забезпечення позову2 години800016000
8Підготовка апеляційної скарги на ухвалу про відкриття провадження у справі2 години800016000
9Підготовка клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження1 година80008000
Всього (без врахування участі у судових засіданнях) 109000

Також долучено копію квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 10 лютого 2020 року на суму 109 000 гривень. (Том І, а.с. 203).

Виходячи із викладеного, посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 було пропущено строки подачі заяви про відшкодування витрат на правову допомогу є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в частині четвертій статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20).

Колегія суддів, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, з урахуванням заперечень, наданих ОСОБА_2 у судовому засіданні, дійшла висновку про те, що визначений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи (109 000 грн) є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними у зв`язку із наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги.

Враховуючи складність справи, терміни розгляду справи, кількість призначених судових засідань, необхідність надання адвокатом відповідача послуг під час розгляду справи, як в суді першої так і апеляційної інстанції (оскарження ухвали про відкриття провадження у справі) та їх характер, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат та стягнення з позивача на користь відповідача 60000 тис. грн витрат на професійну правничу допомогу.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2020 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію судових витрат в розмірі 60 000 гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24.11.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду О.В. Князюк

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе