Головуючий суду 1 інстанції - Шубочкіна Т.В.
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 428/6134/20
Провадження № 22-ц/810/938/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Коновалова В.А., Луганська В.М.

за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об`єднання Азот»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 вересня 2020 року, ухвалене у складі судді Шубочкіної Т.В., в залі судових засідань Сєвєродонецького міського суду Луганської області у м. Сєвєродонецьку

за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування зазначив, що перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «Азот» та 17.09.2018 року її було звільнено з роботи згідно з наказом № 0184-КП за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

Проте, в день звільнення відповідачем не було виплачена сума заборгованості по заробітній платі, що належала позивачу.

Заборгованість із заробітної плати у розмірі 10915,78 грн була стягнута судовим наказом від 21.01.2019 року у справі №428/259/19, лише 21.07.2020 року.

Посилаючись на порушення відповідачем строку розрахунку при звільненні, позивач просила суд стягнути з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання «Азот» середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 89034,28 грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 вересня 2020 року вирішено позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.09.2018 по 20.07.2020, визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів, в розмірі 40000 (сорок тисяч) грн 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для звільнення відповідача від передбаченого ст. 117 КЗпП України обов`язку виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, та зазначив, що з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, необхідно визначити розмір відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 40000,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення від 17.09.2020р по справі №428/6134/20 у частині зменшення суми серєднього заробітку за час затримки з розрахунком при звільненні та у порядку ст. 376 ЦПК України ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач суму заборгованості по заробітній платі не оспорював, заперечень до суду, щодо зменшення розміру суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, не подавав, у зв`язку з чим, по справі відсутні законні підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

ОСОБА_1 у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно із копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , позивач була звільнена з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» з 17.09.2018 за власним бажанням на підставі 38 КЗпП України.

Судовим наказом Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.01.2019 по справі 428/259/19 було стягнуто з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 10915,78 грн.

Згідно із випискою з банківського рахунку позивача в АБ «Кліринговий Дім» від 27.07.2020, на рахунок позивача 21.07.2020 була перерахована сума заробітної плати в розмірі 11284,27 грн.

Відповідно до довідки ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» № 37284 від 12.10.2018 середньогодинна заробітна плата позивача складає 22,96 грн., середньомісячна кількість годин за період - 175,9 год., середньомісячна заробітна плата - 4038,66 грн.

Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку, що з вини відповідача не був проведений повний розрахунок при звільненні. Розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем має обчислюватися з 18.09.2018 року по 20.07.2020 року, виходячи із середньогодинної заробітної плати 22,96 грн, середньомісячного числа робочих годин позивача, що складає згідно довідки, наданої відповідачем 175,9 робочих годин. Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 89087,55 грн.

Оцінюючи письмові аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В постанові від 27 березня 2013 року по справі № 6-15цс13 Верховний Суд України дійшов висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 по справі № 761/9584/15-ц, здійснено відступ від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням № 6-113цс16, і вказано, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Визначаючи розмір відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд врахував загальний розмір заборгованості із невиплаченої заробітної плати у розмірі 10915,78 грн, не співмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, врахував висновки, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 по справі № 761/9584/15-ц та дійшов висновку про зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача до 40000, 00 грн.

Відтак, ураховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду щодо необхідності зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача.

За таких обставин, доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 вересня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» , місце знаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 5, судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі - 1336,5 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29 січня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.М. Луганська