Справа №461/7527/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року Галицький районний суд міста Львова у складі головуючого судді Фролової Л.Д., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних, у зв`язку з невиконанням рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 . Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2017 року по справі № 461/1449/16-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 391 378 грн.10 коп. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2018 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2017 року залишено без змін. Рішення набрало законної сили та в подальшому не оскаржувалось у касаційній інстанції , що стверджує про згоду ОСОБА_2 з цим рішенням та його мотивами. 12 липня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білим А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Позивач стверджує, що на його користь з ОСОБА_2 стягнуто не було жодної суми. Відповідач оскаржує кожну дію приватного виконавця, подає безпідставні відводи складу суду, клопотання про відкладення розгляду справи, клопотання про зупинення провадження з надуманих підстав, тим самим затягує виконання рішення суду, яке набуло законної сили. За обрахунками здійсненими позивачем сума заборгованості з 01 липня 2018 року по 01 вересня 2020 року становить 68 487, 99 грн та складається з інфляційних витрат 42 96, 08 грн та 3% річних 25 519, 91 грн. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 26 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі №461/7527/20, та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача. Згідно відміток поштових відділень, ухвали про відкриття провадження у справі, були отримані відповідачем. В розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім`я відповідача вважається доставленою.

Як встановлено ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У встановлений судом строк, відповідач відзив на позовну заяву не подав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити рішення на основі поданих сторонами письмових доказів.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зверталась до Галицького районного суду м. Львова про захист своїх прав, порушених невиконанням відповідачем умов договору позики. Позовні вимоги мотивував тим, що 18 травня 2013 року він надав відповідачу у позику 9000 доларів США, а 15 липня 2013 року надав у позику 4790 доларів США, про що ОСОБА_2 склала відповідні розписки. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2017 року у справі № 461/1449/16-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 373571,10 грн. боргу за договором позики, 17807,00 грн. - три проценти річних, всього 391378,10 грн. У стягненні моральної шкоди було відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2017 року залишено без змін. Рішення набрало законної сили 06 червня 2018 року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білого А.М. від 12 липня 2018 року відкрито виконавчого провадження №56766387 на виконання виконавчого листа Галицького районного суду м. Львові №461/1449/16-ц від 11 липня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 373571,10 грн. боргу за договором позики, 17807,00 грн. - три проценти річних, всього 391378,10 грн.

Даним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2017 року у справі № 461/1449/16-ц встановлено факт наявності заборгованості у ОСОБА_2 за договором позики, частина грошових сум по якому було надано в іноземній валюті, а саме в доларах США.

Ч. 5 ст. 11 ЦК України передбачається виникнення цивільних прав та обов`язків з рішення суду.

Згідно ст.ст. 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 липня 2016 року № 6-1946цс15, постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15 та постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року справи № 761/4878/16-ц.

Таким чином, за змістом ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування, утримування ним грошових коштів, які належать до сплати кредиторові.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне - невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Така позиція суду підтверджується постановою Верховного Суду України у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджує рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2017 року у справі № 461/1449/16-ц, в якому стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 373571,10 грн. боргу за договором позики, 17807,00 грн. - три проценти річних, всього 391378,10 грн. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2018 року рішення Галицького районного суду м. Львова залишено без змін.

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Разом з тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Такий же правовий висновок у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.

Таким чином з відповідача на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути суму заборгованості 3% річних, що становить:

1) з 01 липня 2018 року до 31 грудня 2019 року за 549 днів прострочення, 391 378,10 (сума заборгованості) х 3% х549:365:100 що становить 17 660,27 грн.;

2) з 01 січня 2020 року до 01 вересня 2020 року за 245 днів прострочення 391 378, 10(сума заборгованості)х 3% х245:366:100, що становить 7 859,64 грн.

Враховуючи вищевикладене сума боргу відповідача перед позивачем за розрахунком 3% річних від суми заборгованості становить 25 519 грн. 91 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою або фізичною особою - підприємцем позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У зв`язку з тим, що судом вирішено стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 25 519 (що є ціною позову) - з відповідача необхідно стягнути 1% від вказаної суми, тобто 908 грн.

У зв`язку з задоволення позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних, у зв`язку з невиконанням рішення суду - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних - 25 519 грн. 91 коп., у зв`язку з невиконанням рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі ДСА України судовий збір 908 грн.

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач (боржник): ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Д. Фролова