Постанова

Іменем України

17 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 567/804/18

провадження № 61-13325св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - орган опіки та піклування Острозької районної державної адміністрації Рівненської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського апеляційного суду

від 08 липня 2021 року у складі колегії суддів: Боймиструка С. В, Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом

до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Острозької районної державної адміністрації Рівненської області, про позбавлення батьківських прав.

Позов обґрунтований тим, що з 11 лютого 2005 року він перебував

у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який був зареєстрований Новородчицькою сільською радою Острозького району Рівненської області за актовим записом № 01. У шлюбі у них народились сини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 17 травня 2013 року шлюб між ними розірваний.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 , будучи матір`ю їхніх дітей, протягом тривалого часу не бере участі у їх вихованні, не цікавиться їх життям, здоров`ям, навчанням та розвитком, не забезпечує дітей усім необхідним для нормального життя та розвитку, чим ухиляється від виконання батьківських обов`язків, звернувся до органу опіки та піклування Острозької районної державної адміністрації щодо розгляду питання про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо їхніх спільних дітей. 08 червня 2018 року орган опіки та піклування ухвалив висновок, у якому визнав за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей.

З огляду на зазначене, просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Острозького районного суду рівненської області від 10 січня 2019 року позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав стосовно

її неповнолітніх синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 тривалий час ухилялась від виконання своїх обов`язків з виховання синів,

не займалась ними, не піклувалась, матеріально не утримувала, на час розгляду справи не виявляла інтересу до стану їх здоров`я та навчання, не цікавилась їхнім фізичним, моральним і духовним розвитком, тому позов є обґрунтованим,

у зв`язку з чим слід позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно

її малолітніх дітей.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Вказане судове рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2 .

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 08 липня 2021 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Острозького районного суду Рівненської області

від 10 січня 2019 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_2

є стороною у справі і була належним чином повідомлена про розгляд справи.

Ця обставина підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 58, 67). Апеляційну скаргу подано 15 червня

2021 року, тобто після спливу одного року з моменту проголошення оскаржуваного судового рішення, а ОСОБА_2 не навела непереборних обставин, які перешкоджали б подати апеляційну скаргу своєчасно,

з урахуванням її обізнаності про розгляд справи судом першої інстанції, принаймні до спливу одного року з дати постановлення судового рішення.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2021 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду справи.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 вказує на порушення апеляційним судом норм процесуального права, а також заперечує факт обізнаності про розгляд справи в суді першої інстанції.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу

до касаційного суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 567/804/18, витребувано її з Острозького районного суду Рівненської області.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Апеляційну скаргу на рішення Острозького районного суду рівненської області від 10 січня 2019 року подано 15 червня 2021 року, тобто після спливу одного року з моменту проголошення оскаржуваного судового рішення.

Із матеріалів справи видно, що відповідно до частини шостої статті 187 ЦПК України, з метою встановлення місця реєстрації відповідача суд направив

до компетентних органів запит від 20 червня 2018 року № 567/804/18/2703/2018 про надання відомостей щодо реєстрації місця проживання, що містяться

в реєстрі територіальної громади, про ОСОБА_2 (а. с. 23).

Згідно з відповіддю від 20 червня 2018 року № 172/02-22 ОСОБА_2

на території Новородчинської сільської ради не проживає з 2009 року. (а. с. 24).

Суд першої інстанції на веб-порталі «Судова влада України» розмістив два оголошення про виклик ОСОБА_2 в судові засідання, які мали відбутись

26 листопада 2018 року та 10 січня 2019 року. (а. с. 34, 59).

Крім того, в матеріалах справи є повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення від 28 листопада 2018 року, у якому у графі «доставлено» зазначено дату «03 грудня 2018 року» та прізвище « ОСОБА_2 » разом із підписом (а. с. 58).

Відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення - копії рішення у графі «доставлено» зазначено дату «04 лютого 2019 року» та прізвище « ОСОБА_2 » разом із підписом (а. с. 67).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовані правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи

в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального

чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин одинадцятої, дванадцятої статті 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме викликаються до суду через оголошення

на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене

не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

У підпункті 15.8 пункту 15 частини першої розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України зазначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи оприлюднення інформації щодо справи, визначеної цією редакцією Кодексу, на офіційному веб-порталі судової влади України здійснюється в порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Згідно з підпунктом 6 пункту 4 розділу XIV «Надання інформації на веб-порталі» Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (з наступними змінами і доповненнями), на головній сторінці веб-порталу та на сайтах судів на веб-порталі (інформація, що відноситься до кожного суду та її наявності) автоматично, оприлюднюються інформація (посилання на неї): оголошення про виклик відповідача, третьої особи, свідка, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, номер судового провадження, місце, дата і час наступного судового засідання, на яке така особа викликаєтеся.

З огляду на викладене застосуванню частини одинадцятої статті 128 ЦПК України, а саме опублікуванню оголошення про виклик на веб-сайті судової влади України повинно передувати з`ясування місця проживання (перебування) відповідача.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду

від 27 листопада 2019 року у справі № 283/289/18-ц (провадження

№ 61-18125св19) та від 12 березня 2020 року у справі № 522/5315/15-ц (провадження № 61-40463св18).

Частиною десятою статті 130 ЦПК України передбачено, що якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Оскільки в матеріалах справи є інформація про місцезнаходження відповідача, то суд першої інстанції не мав правових підстав для застосування частини одинадцятої статті 128 ЦПК України та викликати відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. В розпорядженні апеляційного суду були належні та допустимі докази про місцезнаходження відповідача. За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач був належним чином повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи.

Розгляд справи за відсутності учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду,

і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункти 2, 3 частини першої стаття 43 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий

і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним

і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)

від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять

її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Всупереч наведеним нормам процесуального права, положенням Конвенції

та практиці ЄСПЛ суд першої інстанції розглянув і вирішив справу за відсутності особи, щодо якої немає відомостей про її належне повідомлення про час та місце розгляду справи, чим порушив її право брати участь у судових засіданнях, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Зазначені порушення унеможливили справедливий розгляд справи

та встановлення обставин, які входять до предмета доказування і мають значення для правильного її вирішення.

Суд апеляційної інстанції на зазначені порушення норм процесуального права судом першої інстанції уваги не звернув, не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи та не встановив достатньо повно фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Верховний Суд врахував, що суд апеляційної інстанції не усунув порушень, допущених місцевим судом під час розгляду справи, а тому з метою процесуальної економії та з урахуванням визначених процесуальних законом повноважень апеляційного суду дійшов висновку, що справа підлягає направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховним Судом взято до уваги тривалий час розгляду судами вказаної справи, однак з метою дотримання принципів справедливості, добросовісності

та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України), суд дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до апеляційного суду для повного, всебічного та об`єктивного дослідження і встановлення фактичних обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.

Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального

і процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Рівненського апеляційного суду від 08 липня 2021 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов