КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Номер провадження: 22-ц/824/1372/2021 Доповідач у суді апеляційноїінстанції: Іванова І.В.
У Х В А Л А

27 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Іванової І.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, ?

в с т а н о в и в:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка не була оплачена судовим збором та не в повній мірі відповідала вимогам ст. 356 ЦПК України.

У зв`язку з цим, ухвалою Київського апеляційного суду від 04 січня 2021 року подана апеляційна скарга була залишена без руху.

14 січня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про виправлення недоліків, в якій остання повторно просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на пояснення у клопотанні, яке вона подавала раніше до апеляційного суду та нинішній заяві щодо звільнення від сплати судового збору, а також докази у додатках до цієї заяви.

Окрім зазначеного,ОСОБА_1 посилається на ухвали Верховного суду від 24 січня 2019 року та 03 грудня 2020 року, відповідно до яких її було звільнено від сплати судового збору через важкий матеріальний стан, який, на її думку, вона підтвердила довідкою пенсійного фонду.

Також зауважує, що суд касаційної інстанції, при здійсненні обрахунків, враховував лише 2019 рік і не брав до уваги 2020 рік.

Згідно вимог ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», який є спеціальним законом, що регламентує порядок і підстави сплати судового збору, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (пункт 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» (Shishkovv. Russia).

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Разом з тим, вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки з долученої ОСОБА_1 довідки з управління Пенсійного фонду вбачається, що розмір судового збору, який заявниці необхідно сплатити за подання апеляційної скарги становить 420 грн. 40 коп. та не перевищує 5 відсотків від розміру отриманого нею доходу за період, що передував поданню апеляційної скарги, тобто з листопада 2019 року по листопад 2020 року (1 159 грн. 73 коп.).

Інші документи, додані до апеляційної скарги (копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , копія квитанції про надання матеріальної допомоги в розмірі 495 грн., медичні довідки, відповідь на звернення щодо надання матеріальної допомоги, копія листка непрацездатності) не містять інформації щодо рівня майнового стану ОСОБА_1 та не свідчать про те, що вона позбавлена можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у встановленому законом розмірі, або, що такий розмір судового збору не є співмірним із матеріальними можливостями заявника.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору апелянт також посилається на ухвалиВерховного суду від 24 січня 2019 року та 03 грудня 2020 року, відповідно до яких її було звільнено від сплати судового збору.

Однак, встановлені у зазначених ухвалах касаційного суду факти, не мають преюдиційного значення при вирішення апеляційним судом питання щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, оскільки майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, які у даному випадку не є тотожними.

Відповідно до вимог ст. ст. 185, 356 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення скарги без руху у встановлений строк, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Оскільки, станом на 27 січня 2021 року вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху не виконані, апеляційну скаргу ОСОБА_1 ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року необхідно визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

При цьому, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до апеляційного суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотанняОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року у справі за за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя І.В. Іванова