Справа № 466/9813/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(в порядку заочного розгляду)

17 листопада 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Федорової О. Ф.,

секретар судового засідання Романчук М. С., Баженова Д. С., Колодій Я.П.,

Окілка В. М., Хрупа Б. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку заочного розгляду в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТзОВ «ОСТ-Бетон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії щодо подання органам реєстраційної служби інформації про внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, -

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ТзОВ «ОСТ-Бетон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії щодо подання органам реєстраційної служби інформації про внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Стислий виклад позиції позивача, відповідача та третьої особи:

10.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ост-Бетон» про визнання трудових відносин припиненими з 26 жовтня 2015 року у зв`язку зі звільненням з посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КзПП України, та зобов`язання вчинити дії щодо подання органам реєстраційної служби інформації про внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачз 26.12.2012 р. був призначений на посаду директора ТзОВ «ОСТ-БЕТОН. 22.07.2015 р. позивачем на ім`я відповідача було подано заяву про звільнення за власним бажанням з займаної посади. В подальшому позивачем було направлено на адресу засновників вимогу-прохання про проведення загальних зборів учасників для розгляду питання про звільнення директора. Загальні збори є повноважними, якщо на них присутні засновники, яким належить 60% часток в статутному капіталі. Засновник повідомив позивача про те, що він перебуває поза межами України, надалі збори учасників так і не було проведено. Позивач свої обов`язки як директора відповідача фактично не виконує з 26 жовтня 2015 року, заробітної плати не отримує.

Позивач стверджує, що в жовтні 2018 року про подачі заяви про вихід з учасників товариства до органів реєстраційної служби дізнався, що засновником ТОВ «Ост-Бетон» до теперішнього часу не прийнято рішення про його звільнення та не внесено відомості про звільнення до ЄДРПОУ, вказані обставини позивач вважає такими, що порушують його право бути звільненим з займаної посади за власним бажанням, у зв`язку з чим звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Просить позов задовольнити, визнати трудові відносини ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з ТОВ «ОСТ-Бетон» () припиненими з «26» жовтня 2015 р. у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади директора, за власним бажанням на підставі ст. 38 КзПП України та зобов`язати ТОВ «ОСТ-Бетон» вчинити дії щодо подання до органу реєстраційної служби інформації про внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Від відповідача відзив не надходив.

04.07.2019 року представник третьої особи ОСОБА_3 - адвокат Мелешко М. І. подав до суду пояснення, проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідно до частини 13 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. Просить суд повністю відмовити в задоволенні позову (т. 1 а.с.127-131).

Заяви (клопотання) учасників справи:

15.01.2019 р. позивач подав до Шевченківського районного суду м. Львова заяву про залучення до участі у справі третьої особи на стороні відповідача, а саме: ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 , та заяву про виклик свідка: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , для встановлення обставин про період фактичного виконання ОСОБА_1 обов`язків директора ТОВ «ОСТ-Бетон» та підтвердження факту прибуття директора за адресою проведення загальних зборів ТОВ «ОСТ-Бетон» (том. І а.с.73-74).

15.03.2019 р. представник позивача ОСОБА_5 подала заяву про долучення до матеріалів справи копії позовної заяви з додатками для третьої особи.

17.04.2019 р. представник позивача адвокат Шира М.В. подала заяву про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 .

19.05.2019 р. представник третьої особи ОСОБА_3 адвокат Мелешко М. І. подав клопотання про відкладення розгляду справи.

25.07.2019 р. представник позивача адвокат Шира М.В. подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

13.09.2019 р. представник позивача адвокат Шира М.В. подала клопотання про залишення без розгляду клопотання від 17.04.2019 року про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 .

13.09.2019 р. представник позивача Шира М.В. подала клопотання про вилучення з учасників справи третьої особи ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 , та залучення її до участі у справі в якості співвідповідача.

27.01.2020 р. на адресу Шевченківського районного суду м. Львова від позивача надійшла заява від 24.01.2020 р. про долучення до матеріалів справи документів: копії Довідки від 03.08.2015 р. виданої черговим лікарем Міського травматологічного пункту № 2 та поліклінічного відділення Комунальної 4-тої міської клінічної лікарні м. Львова Лемішко Б.Б., копії записів з медичної карти хворого ОСОБА_1 від 08.08.15 р. хірурга та лікаря травматолога ОСОБА_6 ; копії Листка непрацездатності серія АГЛ № 383074 виданого поліклінічним відділенням Комунальної 4-тої міської клінічної лікарні м. Львова, копії Листка непрацездатності серія АГЛ № 383387 виданого поліклінічним відділенням Комунальної 4-тої міської клінічної лікарні м. Львова; копії Листка непрацездатності серія АГЛ № 383823 виданого поліклінічним відділенням Комунальної 4-тої міської клінічної лікарні м. Львова та надання оцінки вказаним доказам.

22.09.2020 р. третя особа ОСОБА_3 подала заяву про перенесення засідання призначеного на 24.09.2020 р. у зв`язку зі станом здоров`я адвоката.

15.10.2020 р. представник третьої особи ОСОБА_3 адвокат Мелешко М. І. подав заяву з проханням не надсилати на його адресу кореспонденцію у зв`язку з припиненням договірних відносин з ОСОБА_3

20.10.2020 р. представник позивача адвокат Шира М.В. подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

18.02.2021 р. представник третьої особи ОСОБА_3 адвокат Максимишин І. Б. подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

09.04.2021 р.представник третьої особи ОСОБА_3 адвокат Максимишин І. Б. подала повідомлення про розірвання договору з ОСОБА_3

12.04.2021 р. представник позивача адвокат Шира М.В. подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

22.04.2021 р. представником позивача адвокатом Широю М. В. заявлено клопотання про заміну третьої особи, просила: вилучити із учасників справи третю особу,яканезаявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 , та залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).

13.08.2021 року представник позивача адвокат Шира М.В. подала на адресу Шевченківського районного суду м. Львова заяву про долучення до матеріалів справи документів: копії позовної заяви з додатками та копії заяви про долучення документів від 24.01.2020 року з додатками для третьої особи ОСОБА_8 .

19.10.2021 року представником позивача адвокатом Широю М. В. подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

20.10.2021 року представником позивача адвокатом Широю М. В. подано заяву про те, що вона не заперечує проти прийняття Шевченківським районним судом міста Львова заочного рішення по справі № 466/9813/18, при наявності обставин передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Процесуальні дії суду по справі:

Ухвалою від 13 грудня 2018 року Шевченківським районним судом міста Львова відкрито провадження та призначено справу до підготовчого розгляду.

Ухвалою від 14 березня 2019 року задоволено заяву позивача про залучення до участі у справі третьої особи на стороні відповідача: ОСОБА_9 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) та оголошено перерву у підготовчому засіданні.

Ухвалою від 20 листопада 2019 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_5 про залишення без розгляду клопотання від 17.04.2019 року про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_9 ; відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Шира М.В. про вилучення з учасників справи третьої особи ОСОБА_9 та залучення її до участі у справі в якості співвідповідача;закрито підготовче провадженнята призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 12 серпня 2021 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_5 про заміну третьої особи. Вилучено із учасників справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 та (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ), залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).

В судовому засіданні представник позивача надала пояснення по суті позовних вимог, а також відмовилась від клопотання про допит свідка ОСОБА_4 зазначивши про те, що вказана особа на даний момент проживає закордоном, що унеможливлює її допит.

Відповідач про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, на адресу суду поверталися конверти за закінченням терміну зберігання (том 1 - а.с. 37, 98, 115, 139, 146, 164, 208, 217, 225, 230, 238, 248; том 2 а.с. 10, 15). Причини неявки не відомі. Відповідач ТОВ «ОСТ-БЕТОН» явку представника відповідача в судове засідання не забезпечив, відзив не подавав. Заяв та клопотань на адресу суду не надходило.

Представником третьої особи ОСОБА_3 - адвокатом Мелешко Н. Б. було подано до суду пояснення від 03.07.2019року, проти задоволення позову заперечував.

Третя особа ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, на адресу суду повернувся конверт без вручення. Пояснення щодо позову, заяви, клопотання на адресу суду від третьої особи ОСОБА_10 не надходили.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин:

Судом встановлено, що:

Відповідно до запису №25 на с.18-19 трудової книжки № НОМЕР_2 ОСОБА_1 » грудня 2012 р. Було призначено на посаду директора ТзОВ «ОСТ-БЕТОН» на підставі наказу № 3-к від24.12.2012 р. (том 1 а.с. 15-19).

Відповідно дозаяви ОСОБА_1 від 22 липня 2015 року Позивач просив звільнити його з займаної посади директора ТзОВ «Ост- Бетон» за власним бажанням з 06.08.2015 року (том 1 а.с. 28).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 07.12.2018 р. (том. І а.с.10-14),засновниками (учасниками) Товариства з обмеженою відповідальністю «Ост-Бетон»на момент подачі позивачем заяви на звільнення, були: ОСОБА_1 , розмір внеску до статутного фонду 2000, 00 грн.; ОСОБА_3 , розмір внеску якого до статутного фонду 8000,00 грн. Розмір статутного капіталу (статутного або складеного капіталу) становить 10000,00 грн.

Відповідно до опису вкладення до цінного листа, квитанції про відправлення та рекомендованого повідомлення про відправлення(том. І а.с. 29-31), заява про звільнення була направлена позивачем учаснику відповідача ОСОБА_3 23.07.2015 року на адресу її проживання: АДРЕСА_1 , та отримана ОСОБА_3 29.07.2015 року, про що свідчить запис в графі «вручено» на рекомендованому повідомленні відправлення (том 1 а.с. 30).

Відповідно до п. 5.2 статуту ТзОВ «ОСТ-БЕТОН» затвердженого рішенням Загальних (установчих зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Ост-Бетон» від 16.10.2012 року (протокол №01/2012) (далі - Статут) вищим органом управління товариством є загальні збори учасників або учасник. Учасники мають кількість голосів пропорційну розміру їхніх часток у статутному капіталі товариства.

Відповідно до п. 5.4.4. Статуту до компетенції Загальних зборів Учасників належить призначення та звільнення директора.

В п. 5.8 Статуту вказано, що Загальні збори вважаються повноважними, якщо на них присутні Учасники (представники Учасників), що володіють в сукупності більш, як 60% голосів.

Згідно з п 5.9 Статуту, учасники збираються на свої засідання за необхідністю, але не рідше 2-х разів на рік. Позачергові загальні збори скликаються Головою товариства або директором Товариства у будь-який час і з будь-якого приводу. (том. І а.с. 20-27).

Відповідно до опису вкладення до цінного листа №589, квитанції про відправлення та рекомендованого повідомлення про відправлення (том. І а.с. 34,35 ) директором ТзОВ «Ост-Бетон» від 24.07.2015 року на адресу засновника ОСОБА_3 було направлено прохання у формі вимоги-проханняпро проведення загальних зборів учасників для розгляду питань про звільнення директора та вихід зі складу учасників товариства учасника ОСОБА_1 з додатками: нотаріально завіреної копії заяви про вихід учасника від 24.07.2018 р. та копії заяви на звільнення з посади директора від 22.07.2015 року (том 1 а.с. 32-33).

Відповідно до рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення №589 засновник ОСОБА_3 отримала вищезазначене поштове відправлення 01.08.2015 року (том 1 а.с. 34).

У відповідь учасник ОСОБА_3 листом від 03.08.2015 року(том. Іа.с. 36) повідомила ОСОБА_1 , що збори не можуть бути проведені в терміни вказані в заяві, так як учасник ОСОБА_3 відсутній на території України, в листі зазначено, що про час і місце проведення Загальних Зборів Учасників буде повідомлено в терміни визначені Статутом. Інші повідомлення від учасника ОСОБА_3 про проведення загальних зборів учасників в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до довідки від 03.08.2015 р. виданої черговим лікарем Міського травматологічного пункту № 2 та поліклінічного відділення Комунальної 4-тої міської клінічної лікарні м. Львова ОСОБА_11 , записами в медичній карті хворого ОСОБА_1 від 08.08.15 р. хірурга та лікаря травматолога ОСОБА_6 , а також листків непрацездатності: серія АГЛ № 383074 від 03.08.2015 р., серія АГЛ № 383387 від 01.09.2015 р., серія НОМЕР_3 від 06.10.2015 р. виданих поліклінічним відділенням Комунальної 4-тої міської клінічної лікарні м. Львова, 03.08.2015 року позивач отримав травму - перелом правої ключиці, в зв`язку з чим тимчасово втратив працездатність і був неспроможний виконувати свою трудові обов`язки до 23.10.2015року (том 1 а.с. 168-173).

Відповідно до листка непрацездатностісерія АГЛ № 383823 від 06.10.2015 р. виданого поліклінічним відділенням Комунальної 4-тої міської клінічної лікарні м. Львова, Позивач мав приступити до виконання своїх трудових обов`язків з 24.10.2015 року(том 1 а.с. 173).

26.10.2015 року було оформлено наказ директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ост-Бетон» № 9-к про звільнення ОСОБА_1 з посади директора, з врахуванням двотижневого строку передбаченого ч. 1 ст. 38 КЗпП України та внесено відповідний запис в трудову книжку (том 1 а. с. 38, 19).

Листом від 26.10.2015 року (том. І а. с. 39, 41), який направлено на адресу ОСОБА_3 . Позивач повідомив Засновника ТзОВ «ОСТ-Бетон» про звільнення з посади директора, просив провести остаточний розрахунок та надіслати трудову книжку на поштову адресу, а також призначити відповідальну особу для передачі печатки та документів. До листа було додано додатки: копія наказу про звільненнята копія заяви на звільнення (том. Іа.с. 39). Згідно повідомлення про вручення засновник ОСОБА_3 отримала лист 28.10.2015 р. (том 1 а. с. 42).

Відповідно до опису та повідомлення про вручення поштового відправлення 27.10.2015 року позивач надіслав копію наказу про звільнення № 9-к на адресу начальника ДПІ Франківського району у м. Львові(том 1 а.с. 42).

Відповідно до наказу № 9-к від 26.10.2015 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади директора та запису № 26 від 26.10.2015 року в трудовій книжці № НОМЕР_2 позивач припинив виконувати повноваження директора 26.10.2015 року (том 1 а.с. 19, 38).

Відповідно до Довідки форми ОК- 5 виданої Шевченківським відділом Пенсійного фонду України Львівської від 04.12.2018 року заробітна плата позивачу підприємством ТОВ «ОСТ-Бетон» не нараховується та не виплачується з вересня 2015 року (том 1 а.с. 61-66 ).

Станом на момент розгляду даної справи доказів проведення загальних зборів учасників «ОСТ-БЕТОН» щодо прийняття рішення про звільнення позивача з посади директора за його власним бажанням на підставі його заяви, не надано.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 07.12.2018 р. (том. Іа.с. 45-50)та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 41 від 14.04.2021 р. (том. ІІа.с. 2-7) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб досі містяться відомості про позивача як директора відповідача.

Позиція суду та оцінка доводів учасників:

Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовна заява про визнання трудових відносин припиненими з 26 жовтня 2015 року у зв`язку зі звільненням з посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КзПП України, та зобов`язання вчинити дії щодо подання органам реєстраційної служби інформації про внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта ч. ч. 1, 3 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даної норми Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року №8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 року, зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає, як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення самерівних можливостей кожному для його реалізації.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП Українитрудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За приписами ст. 22 Кодексу законів про працю України , відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при припиненні трудового договору залежно від роду і характеру занять не допускається.

З наведених приписів чинного законодавства вбачається, що елементом конституційного права особи на працю - є й право бути звільненим.

Розірвання трудового договору з ініціативи працівника визначено однією з підстав припинення трудового договору (пункт 4 частини першої статті 36 КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відтак, працівник при закінченні двотижневого строку з дня подачі заяви про звільнення за власним бажанням має право припинити роботу і трудовий договір вважається розірваним з моменту припинення роботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

З огляду на те, що позивач надав суду докази надіслання засновнику заяви на звільнення та вимоги-повідомлення про проведення зборів (том. Іа.с. 29-31, 33-35) та й сама третя особа ОСОБА_3 , котра на момент виникнення спірних правовідносин була учасником (засновником) відповідача та її представники в судовому засіданні не заперечували, що позивач звертався до засновників відповідача із заявою про звільнення його з посади директора ТОВ «Ост-Бетон» за власним бажанням 22 липня 2015 року, суд дійшов висновку, що директором було вчинено дії для ініціювання скликання загальних зборів учасників для вирішення питання щодо його звільнення відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, враховуючи звернення позивача із заявою про звільнення з посади директора відповідача за власним бажанням, відпрацювання ним визначеногост. 38 КЗпП України двотижневого строку та фактичне припинення позивачем виконання своїх обов`язків як директора відповідача, з огляду на приписи ст. 38 КЗпП України, трудові відносини позивача з відповідачем є припиненими.

Відповідно до частин 1, 4, 5 ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних обставин, вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному капіталі. Загальні збори учасників товариства обирають голову товариства.

Станом на 22.07.2017 року, тобто на момент подачі позивачем заяви на звільнення, учасниками ТзОВ «ОСТ-БЕТОН» були ОСОБА_1 , котрий володів 20% від розміру статутного капіталу відповідача, та ОСОБА_3 володіла, котра володіла 80% від розміру статутного капіталу відповідача.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 59 Закону України «Про господарські товариства» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних обставин, до компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю, належить питання звільнення виконавчого органу. Рішення приймається простою більшістю голосів.

Оскільки питання щодо звільнення директора у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ОСТ-БЕТОН» вирішується тільки за рішенням Загальних зборів відповідно до Статуту підприємства, ст. 58, 59 Закону України «Про господарські товариства» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних обставин, то сам директор не міг самостійно себе звільнити.

Так як загальні збори ТОВ «ОСТ-БЕТОН» не було скликано, то і можливості звільнитись належним чином у позивача не було. Проте судом встановлено, що директором було вчинено дії для скликання загальних зборів учасників, зокрема засновнику було надіслано засновнику вимогу-повідомлення про проведення зборів (том. Іа.с. 33-35 ).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних обставин, загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів. Будь-хто з учасників товариства з обмеженою відповідальністю вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних обставин, загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами.

Позачергові загальні збори учасників скликаються головою товариства при наявності обставин, зазначених в установчих документах, у разі неплатоспроможності товариства, а також у будь-якому іншому випадку, якщо цього потребують інтереси товариства в цілому, зокрема, якщо виникає загроза значного скорочення статутного капіталу.

Загальні збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу.

Не вчинення відповідачем дій по скликанню загальних зборів ТОВ «ОСТ-БЕТОН» для вирішення питання про звільнення позивача є фактичним порушенням положень ст.38 КЗпП України та присилуванням до виконання примусової праці в розумінні ст.4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ратифікованої Законом України №475/97-ВР 17 липня 1997 року.

Суд бере до уваги, що позивач з 03.08.2015 року до 23.10.2019 року перебував на лікарняному у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності пов`язаною травмою - переломом правої ключиці, що підтверджується відповідними медичними документами (том. Іа.с. 168-173).

Враховуючи зазначене, позивач відновивши свою працездатність, допрацював двотижневий строк визначений ст. 38 КЗпП України, зважаючи на це двотижневий строк вичерпано 26.10.2015 року.

Позивач стверджує, що після 26.10.2015 року він обов`язки директора відповідача не виконує. Доказів зворотного ні відповідач, ні третя особа суду не надали. Судом встановлено, що відповідно до Довідки форми ОК-5 виданої Шевченківським відділом Пенсійного фонду України Львівської від 04.12.2018 року заробітна плата з вересня 2015 року позивачу підприємством ТОВ «ОСТ-Бетон» не нараховується та не виплачується(том. Іа.с. 61-66).

Відповідно до ст. 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу по справі.

Верховний суд розглядаючи касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року по справі №

758/1861/18

про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити дії в постанові від 24 грудня 2019 року дійшов висновку:

«Суд першої інстанції не врахував наведеного, не взяв до уваги судову практику розгляду аналогічних категорій справ, яка є сталою та відповідно до якої, ефективним способом захисту у таких справах є визнання трудових відносин припиненими, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про те, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту.»

«Встановлені у справі обставини, а саме: написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, ознайомлення із вказаною заявою усіх учасників товариства, ініціювання позивачем проведення позачергових загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, передача печатки, документів уповноваженій особі, свідчать про те, що позивачем дотримана процедура звільнення із займаної посади директора товариства.

Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні.

Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства.

У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, належним чином оцінивши всі надані сторонами докази та встановивши усі обставини справи, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання припиненими трудових відносин ОСОБА_1 із ОСОБА_2 у зв`язку із звільненням із займаної посади директора товариства на підставі частини першої статті 38 КЗпП України, оскільки невирішення загальними зборами учасників товариства питання про звільнення працівника з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці.».

В постанові від 03 липня 2019 року по справі № 520/11437/16-ц Верховний суд зазначив:

«Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що у зв`язку з неявкою учасника ТОВ «Укркеш» - КОВ «АлгетусХолдінгзЛімітед» на загальні збори він позбавлений можливості реалізувати передбачене частиною першою статті 38 КЗпП України право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.».

«Судом установлено, що ТОВ «Укркеш» не виконало вимоги трудового законодавства, не здійснило будь-яких дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 з посади директора товариства. Тобто існує порушення права позивача на припинення трудових відносин.».

«Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, № 21722/11, § 165)).

З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя».

У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.».

«Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України.

Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні.

За встановлених у цій справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає.

Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб.».

Суд не може взяти до уваги аргументи, представника третьої особи зазначені у поясненнях від 03.07.2019 року про те, що відповідно до частини 13 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. Адже за приписами ст. 22 Кодексу законів про працю України та відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при припиненні трудового договору залежно від роду і характеру занять не допускається.

Висновки Верховного суду викладені в постановах від 07.02.2018 р. по справі № 711/5711/16 та від 11.07.2018 р. № 724/140/16-ц, на які посилається представник третьої особи, також не підлягають застосуванню, оскільки стосуються правовідносин, які не є подібними до тих, які склалися між сторонами спору у справі, яка розглядається, так як в зазначених справах особи зверталися до суду про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, а не щодо визнання трудових відносин припиненими.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені у заяві, обґрунтування вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Таким чином, доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов висновку що вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до статті 282 Цивільного процесуального кодексу України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись:

- ст. ст. 36, ч. 1 ст. 38 КЗпП України,-

- ст.ст. 76-81, 89, 131, 141, 229, 247, 258, 259, 263-265, 268, 282 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТзОВ «ОСТ-Бетон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії щодо подання органам реєстраційної служби інформації про внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань- задовольнити.

Визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) з Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСТ-БЕТОН» (3, юридична адреса: 79026, м. Львів, вул. Володимира Великого, 16) з 26 жовтня 2015 року у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 із займаної посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСТ-БЕТОН» за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСТ-БЕТОН» (3, юридична адреса: 79026, м. Львів, вул. Володимира Великого, 16) вчинити дії щодо подання органам реєстраційної служби інформації про внесення змін до відомостей про керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСТ-БЕТОН», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСТ-БЕТОН» (3, юридична адреса: 79026, м. Львів, вул. Володимира Великого, 16) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 ) понесені судові витрати у розмірі 704 /сімсот чотири/ гривні 80 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Львівського апеляційного суду. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд м. Львова.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 )

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСТ-БЕТОН» (3, юридична адреса: 79026, м. Львів, вул. Володимира Великого, 16).

Третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_12 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).

СуддяО. Ф. Федорова