Провадження № 2/643/205/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,

розглянувши у відритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Харківська місцева прокуратура № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради 14.09.2018 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у розмірі 181993 грн. 66 коп.

Відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.09.2018 цивільну справу передано за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова (а.с.32-33).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2018 справу передано в провадження судді Поліщук Т.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.05.2017 № 86436068, право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 1108,3 кв.м. по АДРЕСА_1 зареєстровано наступним чином: нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-15, 16а, 35-:-38 загальною площею 577,4 кв.м. за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2012 № 1934; нежитлові приміщення підвалу № 1-:-28 загальною площею 530,0 кв.м. за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2012 № 1917. ОСОБА_2 з 27.12.2012 та ОСОБА_1 з 26.12.2012 по теперішній час використовують земельну ділянку площею 0,0755 га по АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради, для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-1». ОСОБА_1 із заявою про надання в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 не зверталась, договори оренди вказаної земельної ділянки між Харківською міською радою та ОСОБА_1 не укладались. Відповідач не є власником і постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, та єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача, - орендна плата. За даними органів податкової інспекції ОСОБА_1 перебуває на обліку ГУ ДФС в Харківській області як платник податку за землю та з 01.01.2015-31.12.2015 останньою сплачено 4983,62 грн., з 01.01.2016-31.12.2016 сплачено 7141,53 грн. та з 01.01.2017-31.12.2017 сплачено 7570,02 грн. Згідно акту обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного за участю інженера-геодезиста ДП «Центр Державного земельного кадастру» Харківської регіональної філії Бондаренка А.В., площа земельної ділянки, яка використовується ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно до її меж, складає 0,0755 га. Розрахунок безпідставно збережених ОСОБА_1 коштів за орендну плату за землю проведено виходячи пропорційно від загальної площі 0,0755 га, а саме, 0,036166 га. Відповідно до розрахунку департаменту територіального контролю ХМР ОСОБА_1 під час використання нежитлової будівлі літ. «А-1» по АДРЕСА_1 за період з 01.08.2015 по 31.12.2015 безпідставно збережені кошти за орендну плату за землю у розмірі 19871,64 грн., за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 безпідставно збережено 68342,39 грн., за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 безпідставно збережено 56440,30 грн., за період з 01.01.2018 по 31.07.2018 безпідставно збережено 37339,33 грн.. Таким чином, згідно проведених розрахунків, через відсутність платежів за земельну ділянку по АДРЕСА_1 , на якій розташована нежитлова будівля літ «А-1», бюджет міста Харкова за період з 01.08.2015 по 31.07.2018 недоотримав 181993,99 грн. орендної плати за землю, яку позивач міг би отримати у разі укладення між ним і відповідачем договору оренди. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму, відповідно до положень ст. ст. 1212, 1214 ЦК України.

Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували правильність розрахунку площі земельної ділянки яка фактично знаходиться під будівлею, та надані позивачем розрахунки не можуть бути належними і допустимими доказами, оскільки є орієнтованими, та позовні вимоги виходять за межі позовної давності (а.с.48-52).

Позивач Харківська місцева прокуратура № 4 подала відповідь на відзив, в якій просить позов задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві.

Сторона відповідача своїм право на подання заперечень на відповідь на відзив не скористалась.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури № 4 Шокоть А.В. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, провести розгляд справи без його участі, вказавши, що протягом двох років перебування справи у провадженні суду, з боку відповідача вбачається зловживання процесуальними правами щодо безпідставних заяв про відкладення розгляду справи, про що зазначив у письмовій заяві.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і вчасно.

Представник відповідача адвокат Петраков В.А. на електронну адресу суду 01.02.2021 направив заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що відповідач бажає особисто прийняти участь у справі, проте за станом свого здоров`я не може прибути у судове засідання.

Причини своєї неявки в судове засідання представник відповідача не повідомив.

За приписами ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема, перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Як вбачається з матеріалів справи, судові засідання по справі призначались неодноразово, а саме: судове засідання о 14 год. 00 хв. 26.05.2020 відкладено за заявою представника відповідача ОСОБА_3 через запровадження в країні карантину у зв`язку з розповсюдженням короновирусу, судове засідання о 15 год. 30 хв. 12.08.2020 відкладено за заявою представника відповідача ОСОБА_3 через запровадження в країні карантину у зв`язку з розповсюдженням короновирусу, судове засідання но 10 год 30 хв. 09.11.2020 відкладено за заявою представника відповідача ОСОБА_3 через запровадження в країні карантину у зв`язку з розповсюдженням короновирусу.

Суд зазначає, що від відповідача ОСОБА_1 будь-яких заяв про проведення судового засідання за її обов`язковою участю до суду не надходило.

В зв`язку з чим, враховуючи вищевикладене, термін перебування справи в провадженні суду, категорію справи, суд визнає неявку відповідача та її представника в судове засідання неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній доказів.

Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами, що відповідач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2012 № 1917 є власником нежитлових приміщень підвалу № 1-:-28 загальною площею 530,0 кв.м., що розташовані у нежитловій будівлі літ. «А-1» загальною площею 1108,3 кв.м. по АДРЕСА_1 (а.с.17-18).

Згідно з відомостями, наданими управлінням Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області від 01 липня 2016 року № 19-20.08-3-2950/20-16 та Департаментом земельних відносин Харківської міської ради від 01 червня 2016 року № 1937/0/226-16 відповідач ОСОБА_1 , маючи у власності об`єкт нерухомого майна, належним чином не оформила та не здійснила державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку, на якій він розташований; договори оренди землі не укладались (а.с.19,20).

Відповідно до акту огляду земельної ділянки від 05 січня 2017 року, складеного Департаментом територіального контролю Харківської міської ради, розмір земельної ділянки, яка використовується відповідачем для експлуатації та обслуговування належної їй нежитлової будівлі, орієнтовано становить 0,0732 га. (а.с.14-16).

За розрахунком позивача, проведеним Департаментом територіального контролю Харківської міської ради із застосуванням комплексу геодезичних та землевпорядних робіт та програмного комплексу з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова, розробленого на підставі Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова, розмір безпідставно збережених відповідачем коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій розміщені належні їй об`єкти нерухомого майна, за період із 01 серпня 2015 року по 31 липня 2018 року склав 181993,66 грн. (а.с.21-24).

З вказаного розрахунку вбачається, що розрахунок розміру орендної плати здійснювався за період з 01.08.2015.

Отже, посилання відповідача, щодо пропуску позивачем строку позовної давності, свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшли.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

А згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом указаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Тобто до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18).

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заперечуючи факт користування земельною ділянкою, з розрахунку площі якої нарахований розмір збитків, відповідач також не зазначила який розмір земельної ділянки використовується нею для обслуговування належного їй нежитлового приміщення та не надала доказів на підтвердження чи спростування цього з огляду на те, що з часу виникнення права власності на нерухоме майно у ОСОБА_1 виник обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на спірну земельну ділянку. Однак цього обов`язку відповідач не виконала та не вчинила будь-яких дій, спрямованих на оформлення права власності або право користування вказаною земельною ділянкою.

Отже, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для відповідача як землекористувача спірною земельною ділянкою є оренда плата, яка останнім безпідставно не була сплачена на користь Харківської міської ради.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на те, що відповідач як фактичний користувач земельною ділянкою, без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, а тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику спірної земельної ділянки - Харківській міській раді.

При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2729,91 грн. (а.с.13).

Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 2729,91 грн.

Керуючись ст. ст.4, 5, 7, 10-13, 18, 76-82, 89, 128-131, 133, 141, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави в особі Харківської міської ради, , юридична адреса: 61200 м. Харків, пл. Конституції, 7, безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 181993 (сто вісімдесят одну тисячу дев`ятсот дев`яносто три) грн. 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь прокуратури Харківської області, код 02910108, сплачену суму судового збору у розмірі 2729 (дві тисячі сімсот двадцять дев`ять) грн. 91 коп.

Позивач Харківська міська рада - 61200 м. Харків, майдан Конституції, 7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Т. В. Поліщук