№ 201/8576/20
провадження 2-о/201/25/2021
УХВАЛА

29 січня 2021 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08 вересня 2020 року звернулася до суду з із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження у справі.

Заявник 24 вересня 2020 року звернулася із апеляційною скаргою та постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року апеляційну скаргу задоволено та скасовану ухвалу від 10 вересня 2020 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та направлено справу до суду для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду була передана судді Антонюку О.А. для розгляду.

Ухвалою від 15 січня 2021 року заявнику було запропоновано усунути недоліки відповідно до встановленого строку.

28 січня 2021 року до суду заявником подано звернення по даній справі, однак ним він навіть не намагається усунути вище вказані недоліки у заяві, крім того слід зазначити, що вказана заява містить погрози судді у зверненні заявником до Вищої ради правосуддя та містить прохання про відвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюка О.А. в обґрунтування якого він посилається на те, що він не можуть брати участі в розгляді цієї справи.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Доводи заявника не можуть бути прийняті до уваги тому, що його міркування про необ`єктивність та упередженість судді є по суті необґрунтованими і випливають лише з особистих суб`єктивних оцінок заявника відводу, що є особою зацікавленої у вирішенні справи, і не може безпристрасно оцінити хід підготовки та судового розгляду і пов`язані з ними обставини.

Дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі відповідають вимогам цивільно-процесуального закону, об`єктивних даних про сумніви в об`єктивності та неупередженості судді не надано, нічим не підтверджені сумніви та припущення не можуть бути покладені в основу задоволення відводу, законних підстав (передбачених ст. ст. 36 і 37 ЦПК України) для задоволення відводу немає.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість ("безсторонність") судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: (і) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; (іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження.

Таким чином, клопотання не ґрунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для задоволення відводу судді немає, тому суд вважає за необхідне в його задоволенні відмовити.

При поданні апеляційної скарги заявник долучає до матеріалів справи копію довіреності (а.с. 10) в якій представником заявника вказана ОСОБА_4 , яка є донькою дружини головуючого у справі, про що раніше не було відомо.

Статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Також враховуючи, що заявник у своєму зверненні дає негативну, образливу та принизливу оцінку судовим рішенням, які були ухвалені та постановлено суддею Антонюком О.А. та висловлює необґрунтовані звинувачення, погрози про звернення до Вищої ради правосуддя зі скаргою та інше на адресу судді, тобто останнє свідчить про упередженість самого заявника, а тому враховуючи викладене вважаю за необхідне і за доцільне з метою усунення будь-яких сумнівів у об`єктивності і неупередженості в очах суспільства та з інших підстав, заявити самовідвід щоб виключити будь-які сумніви щодо безсторонності судді при розгляді справи.

Частиною 1 статті 25 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 37, 41, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

По справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю - заявити самовідвід.

Справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, передати до канцелярії суду для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -