Справа № 229/607/21
Провадження № 2/229/374/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 р. м.Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря судового

засідання Головченко Ю.С.

представника позивача Довганіча А.М.

представника відповідача ОСОБА_7.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 25.11.2011р у розмірі 20604,47грн станом на 18.01.2021р , яка складається з наступного: 17204,99грн заборгованість за тілом кредиту; 3399,48грн заборгованість за простроченими відсотками. Також просять стягнути судові витрати в розмірі 2270грн.

Позовні вимоги обгрунтовує таким. Відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 25.11.2011р.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст.634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до виявленого бажання, Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт. Для користуванням кредитним картковим рахунком Відповідач отримав кредитну картку.У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 9000,00 грн.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредиту, а Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням, у зв`язку з чим станом на 18.01.2021 року має заборгованість у розмірі 20604,47грн, з яких 17204,99грн заборгованість за тілом кредиту, 3399,48грн заборгованість за простроченими відсотками.

Ухвалою суду від 03 березня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (а.с. 61-62)

Відповідачем ОСОБА_3 було надано відзив на позовну заяву. Відповідно до змісту якого відповідачем позов не визнається за таких підстав. Станом на 07.03.220року його заборгованість за кредитною карткою становила 3712,78грн.

07.03.2020року внаслідок нападу поєднаного з насильством, його карти (пенсійна та кредитна) опинились в руках невідомих, телефон також тимчасово перебував в руках у них, що дало змогу змінити фінансовий номер, змінити паролі та здійснити злочинні дії через автоматизовану мережу приват 24 та перерахувати кошти на іншу карту, знімати кошти і інше, про що Дружківським відділом поліції було відкрито кримінальне провадження за №0000238 від 17.03.2020 року за ч.2 ст.186 КК України, по якій він визнаний потерпілим. На адресу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» був направлений лист з проханням зупинити нарахування відсотків та пені за вказаними картками (кредитною), так як вони після нападу не перебували у його володінні, але АТ КБ «ПРИВАТБАНК» продовжив відповідні нарахування відсотків та пені. Просить визнати за ним борг у сумі 3712,78грн. (а.с.67)

Позивачем було надано відповідь на відзив. Відповідно до змісту якого позивач просив задовольнити вимогу Банку в повному обсязі та вмотивовував наступним.

У зв`язку з відсутністю доказів звернення Відповідача в Банк із заявою про внесення картки в стоп-лист платіжної системи, а також будь-яких звернень Відповідача про втрату карти, заперечення Відповідача не можуть прийматися судом до уваги оскільки являються на думку Позивача необґрунтованими. 10.03.2020 року Відповідач за допомогою кредитної картки скористався сервісом «Оплата частинами». Окрім того, 10.03.2020 року було здійснено поповнення готівкою картки Відповідача в терміналі самообслуговування, а саме в АДРЕСА_1 , магазин Амстор на суму 200,00 грн. Оскільки під час списання чергового щомісячного платежу по оплаті частинами Відповідачем було використано всю суму кредитного ліміту, списання коштів здійснено за рахунок овердрафту, що і спричинило перевищення тіла кредиту над розміром встановленого кредитного ліміту. На даний час за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні жодну особу не було визнано винною у вчиненні злочину, отже, заперечення Відповідача з цього приводу не можуть прийматися до уваги, а Відповідач в свою чергу має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених в кримінальному порядку.Згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором, тому посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. (а.с.81-83)

В судовому засіданні представник позивача Довганіч А.М. позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові та відповіді на відзив. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги визнала частково в сумі 3712,78грн. Пояснила, що відповідач є інвалідом по зору 1 групи. 07.03.20р. у нього викрали телефон і картки: кредитну та пенсійну. Крадіжку він виявив 09.03.20р і одразу звертався на гарячу лінію з повідомленням про крадіжку і просив заблокувати картки. На гарячий лінії йому було відмовлено з посиланням на те, що названий ним телефон не є фінансовим. Приблизно 12 березня 2020р , коли в ситуацію втрутились його родичи, він звернувся до відділення Приватбанку заблокувати картку і отримати іншу картку, оскільки йому необхідно було отримати пенсію. Отримав нову пенсійну карту, з якої пенсію шахраї вже зняли. Шахраї скористалися його кредитною карткою та пенсійною. Він не їздив у м.Краматорськ і не оформлював оплату частинами в магазині. Відповідач не вчиняв будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів зі свого рахунку шляхом подання платіжних доручень до банку, ні в письмовому, ні в електронному вигляді з використанням електронної системи «Приват 24» або у будь-який інший спосіб. Він взагалі один нікуди не їздить. Просила витребувати у позивача інформацію про зміну пінкоду кредитної картки, чи надходило на гарячу лінію банку, (безпосередньо до відділення банку) звернення Відповідача про блокування кредитної картки у період з 09 березня по 15 березня 2020р; а також інформацію по оформленню послуги "миттєва розстрочка", яка відбулася у магазині Амстор м.Краматорськ 10.03.2020р.

Ухвалою суду від 16 червня 2021 року було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про витребування доказів. Витребувано у АТ КБ "Приватбанк" документи, які свідчать про зміну фінансого номеру ОСОБА_2 ; документи, які свідчать про зміну пінкода кредитної картки на ім"я ОСОБА_2 у період з 07.03.2020р по 15.03.2020р; документи, які свідчать про звернення ОСОБА_2 у період з 09 по 15 березня 2020р до гарячої лінії банку, чи безпосередньо до відділення банку, про шахрайські дії з його карткою; документи, на підставі яких відбулося оформлення ОСОБА_2 послуги "оплата частинами" на суму 8897грн за договором 9939. (а.с.152-153)

На ухвалу суду від 16 червня 2021р позивач повідомив щодо зміни фінасового номеру відповідача: був встановлений фінансовий номер у банкоматі CADO4075 м.Дружківка, вул.космонавтів,59, відділення бунку , за допомогою картки НОМЕР_1 , телефону НОМЕР_2 08.03.2020 16:41:25. клієнт поставив ознак фінансового телефону в банкоматі #CADO1612

Щодо зміни пін-коду кредитної картки № НОМЕР_3 на ім"я ОСОБА_2 у період з 07.03.2020 по 15.03.2020р зазначають, що НОМЕР_4 через смс був змінений пін-код по картці НОМЕР_3 08.03.2020 16:54:28 .

Стосовно звернення ОСОБА_2 у період з 09 по 15 березня 2020р до гарячої лінії банку чи безпосередньо до відділення банку, про шахрайські дії з його карткою, відомості надати не можуть через неможлвість перевірити наявність чи відсутність таких звернень.

10.03.2020р відповідач за допомогою кредитної картки скориствався сервісом "оплата частинами", у результаті чого ооформив договір №9939 "оплата частинами" на суму 8897грн. (а.с.156)

Ухвалою суду від 01.09.2021 року, клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про витребування доказів було задоволено та постановлено про витребування у ПрАТ «ВФ Україна» інформацію : чи чи здійснювався телефонний зв"язок з гарячою лінією АТ КБ "Приватбанк" 3700 з телефону № НОМЕР_5 в період з 07 березня 2020р по 15 березня 2020рвключно; якщо такий зв"язок здійснювався, зазначити дати і час такого зв"язку, та з яких номерів телефону відбувався зворотній зв"язок на протязі п"яти хвилин та тривалість розмови. (а.с.177-178)

На виконання ухвали від 01 вересня 2021р ПрАТ "ВФ Україна" повідомило , що абонентський номер НОМЕР_5 в період з 07 березня 2020р по 15 березня 2020р обслуговувався знеособлено (анонімно) на умовах передплаченого зв"язку Пр АТ "ВФ Україна", тому визначити абонента в користуванні якого знаходився вказаний телефонний номер, не мають можливості.

За вказаний період здійснено два дзвінки з абонентського номаре НОМЕР_5 на номер НОМЕР_6 гарячу лінію АТ КБ "Приватбанка". (а.с.185-186)

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статей 12, 11, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 25.11.2011 року між акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», та відповідачем укладений кредитний договір б/н, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 13).

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 06.03.2020 року було видано кредитну картку за № НОМЕР_7 з терміном дії до 04/23 року. (а.с.12)

Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується як поясненнями відповідача, його представника, так і випискою про рух коштів, з якої вбачається, що позичальник користувався карткою,знімав кошти, розраховувалася при придбанні товарів та послуг, здійснювала поповнення картки (а.с.164-167).

Розрахунком заборгованості (а.с. 6-10) підтверджується станом на 05 березня 2020р наявність у ОСОБА_2 заборгованості за тілом кредиту в сумі 3712,78 грн.

Відповідач не заперечує факт отримання кредитних коштів і визнає заборгованость в сумі 3712,78грн, яка виникла до моменту викрадення в нього картки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відповідач фактично отримав від банку 3712,78грн, суд приходить до висновку, що ця сума має бути стягнена з відповідача на користь позивача.

07.03.2020 року внаслідок дій третіх осіб, картки Відповідача (пенсійна та кредитна) опинились в руках невідомих осіб. Телефон Відповідача тимчасово також перебував у невідомих осіб, що дало змогу їм змінити фінансовий номер, змінити паролі та здійснювати злочинні дії, а саме знімати кошти, оформлювати послугу «Оплата частинами».

Вказані обставини підтверджуються наданою до суду інформацією від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якій зазначено, що зміна фінансового номера та пін коду картки Відповідача відбулось 08.03.2020 року, а підключення сервісу «Оплата частинами» у результаті оформлення договору №9939 «Оплата частинами» на суму 8897,00 грн за допомогою кредитної картки відбулось 10.03.2020 року.

17.03.2020 року Відповідач звернувся до чергової частини Дружківського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області про викрадення його карток невідомими особами та зняття з них коштів.

Згідно витягу з кримінального провадження № 0000238, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України 17.03.2020 року за зверненням Відповідача про те, що 07.03.2020 року невстановлена особа умисно, таємно з корисливих мотивів викрала його банківські карти з яких в подальшому зняла грошові кошти, завдавши матеріальну шкоду 10,000 грн. (а.с.71,74)

Судом встановлено, що Відповідач також повідомив 12.03.2020 року про вказані обставини позивача за телефоном гарячої лінії 3700, що підтверджується наданою до суду інформацією від ПрАТ «ВФ Україна».

Відповідач направляв лист до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з проханням зупинити нарахування відсотків за вказаними картками (кредитною), так як вони після нападу не перебували у його володінні, проте АТ КБ «ПРИВАТБАНК» продовжив відповідні нарахування відсотків. (а.с.73)

Згідно з виписки по карті/рахунку НОМЕР_3 ( НОМЕР_8 ) за кредитним договором № SAMDNWFC6 від 03.09.2014 року за період 07.03.2020-01.11.2020 позивачу щомісячно нараховуються відсотки за використання кредитного ліміту та щомісячний платіж за послугою «Оплата частиною» яку позивач не оформлював.

Судом встановлено, що відповідно до виписки за кредитним договором №б/н між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та Відповідачем, на момент викрадення картки у останнього була заборгованість у розмірі 3712,78 грн, яку Відповідач визнає.

Відповідно до п. 1.1.2.1.13. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) Клієнт зобов`язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення Банку за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні.

Згідно п. 1.1.2.1.21. Умов та правил, клієнт зобов`язаний негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, то стала відома Клієнту про втрату/викрадення Карти, Стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб).

Пунктом 1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що Банк зобов`язаний в разі виникнення Овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення Власника або Довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку Картки або про можливість несанкціонованого використання Картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням Картки.

Пунктом 2.1.4.52.3 визначено клієнт дає свою згоду на те, що за замовчуванням при видачі карти Банк блокує можливість використання картки в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні і за кордоном..

Відповідно до п. 2.1.4.57.4. Суми коштів по операціях, які оскаржуються Клієнтом, повертаються на поточний рахунок Клієнта після повного врегулювання питання з протилежною стороною - банком, який представив операцію до оплати, відповідно до Правил Міжнародних платіжних систем..

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що Відповідач є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідно до п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного Банку України від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Суд приходить до висновку, що Відповідач здійснив всі визначені заходи, які передбачені в даному випадку щодо доведення своєї невинуватості у здійсненні зазначених дій, а отже, як користувач картки не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим

Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням положень пункту 37.2. статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, АТ КБ «Приватбанк» не надав доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що банківською карткою позивач не користувався, не втрачав, іншим особам не передавав, ПІН-коду нікому не повідомляв, та взагалі під час здійснення банківських операцій з картковим рахунком перебував у місці їх вчинення.

Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71цс15, в якій зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61 -3239св 18), від 20 червня 2018 року у справі №691/699/16-ц, (касаційне провадження №61 -16504св 18) вказану правову позицію підтримав.

Таким чином, судом встановлено, що Відповідач як користувач картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з карткових рахунків відповідача відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальності за такі операції; виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, відповідач повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів, враховуючи наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в сумі 3712,78грн.

Відповідно до чч.1, 2 ст.79 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п.9 ч.1 ст.5 закону «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.88 ЦПК. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів (ч.2 цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Суд установив, що відповідно довідки МСЕК серії 12ААА № 712128 від 04.04.2018 відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 1 групи. (а.с.102)

Отже не підлягають стягненню з відповідача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 4,5,10-13,76-81,89,263-265,268,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКП НОМЕР_9 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , на користь акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", яке знаходиться за адресою м.Київ, вул.Грушевського, буд1Д , , заборгованість за кредитним договором №б/н від 25 листопада 2011 року в сумі 3712 (три тисячі сімсот дванадцять) грн. 78коп., яка є тілом кредита.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 16 листопада 2021року.

Суддя: Т.Л.Панова

повний текст рішення складено 26 листопада 2021р

Суддя: Т.Л. Панова