Провадження № 2/127/3971/17
У Х В А Л А

Іменем України

25 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Бойко В.М,

при секретарі Поперечній А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житлом та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування сплачених комунальних послуг та поліпшень на облаштування квартир,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вище вказана цивільна справа.

В ході розгляду справи було встановлено, що відповідач ОСОБА_5 є неналежним відповідачем у справі, оскільки він не є власником спірного майна. У зв`язку з цим, позивачем було подано до суду позовну заяву (у новій редакції), яка судом була прийнята до розгляду.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження в справі в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Саме такий висновок, викладений Верховний Судом в постанові від 03 травня 2018 року в справі №404/251/17.

При цьому суд звертає увагу, що норми ЦПК України не визначається момент, на який має бути відсутній предмет спору, аби суд міг закрити провадження у справі.

Аналіз положень ст.255 ЦПК України свідчить про те, що відсутність предмета спору як підстава закриття провадження у справі може означати як те, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову до суду, проте суду та/або позивачу про це не було відомо на момент відкриття провадження у справі, так і те, що предмет спору припинив своє існування після відкриття провадження на будь-якій стадії цивільного процесу.

Предметом спору є суб`єктивні права, свободи, інтереси, щодо яких виник конфлікт або певний матеріальний об`єкт, з приводу якого виник спір.

Між сторонами в цій справі виник спір щодо припинення права власності на 1/3 частки квартири та стягнення компенсації. Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 не є власником спірного майна.

Враховуючи, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відсутні неврегульовані питання щодо спірного майна, суд дійшов висновку про закриття провадження в справі в частині позовних вимог щодо ОСОБА_5 .

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Закрити провадження в частині позовних вимог щодо ОСОБА_5 у цивільній справі первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житлом та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування сплачених комунальних послуг та поліпшень на облаштування квартир.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: