Дата документу 29.01.2021 Справа № 332/1341/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 332/1341/20 Головуючий у 1 інстанції: Яцун О.С.
№ 22-ц/807/233/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 є споживачем (абонентом) природного газу, який постачається відповідачем. 24.01.2020 представник споживача ОСОБА_2 письмовою заявою повідомила АТ «Запоріжгаз» про сторонній тріскіт у лічильнику газу та просила здійснити перевірку лічильника. 25.01.2020 оператор ГРМ здійснив перевірку лічильника за заявою споживача на місці встановлення ЗВТ по вул. Футбольна, буд. 8 у м.Запоріжжі. Під час перевірки працівник оператору візуально оглянув лічильник та його складові на предмет відсутності ознак пошкодження ЗВТ, пошкодження пломб, несанкціонованого втручання в ЗВТ, несанкціонованого газопроводу та/або несанкціонованого підключення газових приладів, та жодних зауважень з вказаних підстав не було.

Проте, працівник АТ «Запоріжгаз» склав акт про порушення № 4678 від 25.01.2020 в якому зазначив, що виявлено порушення Кодексу, що передбачено Розділом ХІ п. 1.2.3, яке полягає у позаштатній роботі ЗВТ. Також, в акті про порушення № 4678 було зазначено, що покази лічильника становлять 0,100. В подальшому, представником оператора було складено протокол № 4618 від 25.01.2020 про направлення засобу вимірювальної техніки на позачергову повірку, в якому також зафіксовано вищевказані покази лічильника. В протоколі № 4678 зазначено, що для проведення позачергової повірки споживачу потрібно з`явитися о 13-00 годині 31.01.2020 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе 52, кабінет № 4. 31.01.2020 позачергова повірка не була проведена. Проте, 31.01.2020 в приміщенні АТ «Запоріжгаз» після розпакування пакунку з демонтованим 25.01.2020 лічильником, представниками відповідача було складено новий акт про порушення № 000521 від 31.01.2020. При цьому, в акті № 000521 було зазначено, що порушення полягає у несанкціонованому втручанні в роботу ЗВТ, а саме пломба повірника не відповідає зразку. Позаштатний режим роботи ЗВТ. Як під час складання акту № 4678 від 25.01.2020, так і під час складання акту № 000521 від 31.01.2020 жодних зауважень к цілісності пломб оператора та повірника не було, проте 31.01.2020 було зазначено про невідповідність пломби повірника, але жодних зразків для звіряння надано не було та до акту не долучено. В акті про порушення № 000521 від 31.01.2020 зазначено, що покази лічильника нечитабельні, хоча на час його демонтажу оператором вони були читабельні, та становили 0, 100. Тож, саме після демонтажу лічильника оператором 25.01.2020, та після його зберігання у нього, покази лічильника стали нечитабельні. Також, 31.01.2020 відповідачем було складено протокол № 000521 про направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу, в якому так само позначено, що покази лічильника нечитабельні, та що споживачу потрібно з`явитися для проведення експертизи 05.02.2020. Після отримання протоколу № 000521 від 31.01.2020 споживачем було встановлено, що в ньому міститься допис в графі зауваження: пломба держповірника не відповідає встановленому зразку. 05.02.2020 відповідачем проведено експертизу лічильника та складено акт експертизи лічильника №0133, в якому зроблено наступний висновок: виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: при візуальному огляді пломб виявлено, що розміри та шрифти літер, цифр та елементів тавра про повірку ЗВТ на пломбі, встановленій на відліковому механізмі лічильника, не відповідають встановленому зразку.

Позаштатний режим роботи ЗВТ (відсутність зміни показань лічильника газу при фактичній витраті. Лічильник не придатний до подальшої експлуатації, підлягає зміні. В акті експертизи № 0133 не зазначено, яким чином було проведено порівняння тавра метрологічної служби, якими засобами вимірювання проведено порівняння шрифтів літер, цифр, з яким зразком проводилось порівняння. При цьому, актом експертизи № 0133 не зафіксовано порушення цілісності пломб як самого оператора, так і метрологічної служби. 21.02.2020 оператором за результатами розгляду акту про порушення № 000521 прийнято рішення, оформлене протоколом № 423, згідно з яким, дії споживача було кваліфіковано як порушення Кодексу газорозподільних систем, передбачене п. 1 гл. 2 р. ХІ Кодексу несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Відповідно акту розрахунку донарахованого об`єму природного газу відповідачем проведено донарахування обсягів природного газу з 31.07.2019 по 24.01.2020 на суму 24943,27 грн.

Позивач вважає, що дії відповідача по донарахуванню обсягів спожитого газу є незаконними, оскільки споживач не здійснював несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та не здійснював необлікованого споживання природного газу, акт про порушення № 000521 складено безпідставно та з порушенням норм матеріального права, висновок експертизи № 0133 зроблено поза межами повноважень комісії та ґрунтується на припущеннях, не підтверджених матеріалами позачергової повірки.

Посилаючись на вищезазначене просив суд, визнати незаконним та скасувати акт-розрахунок не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості (без зазначення дати складання та номеру), складений АТ «Запоріжгаз» відносно ОСОБА_1 на суму 24943,27 грн., та визнати незаконною вимогу АТ «Запоріжгаз» про сплату ОСОБА_1 24943,27 грн. за не облікований (донарахований) об`єм (обсяг) природного газу.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконним та скасовано акт-розрахунок не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості (без зазначення дати складання та номеру), який складений Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» відносно ОСОБА_1 на суму 24943,27 грн.

Визнано незаконною вимогу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про сплату ОСОБА_1 24943,27 грн. за не облікований (донарахований) об`єм (обсяг) природного газу.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити та стягнути на їх користь судовий збір.

Позивач скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. У відзиві зазначав, що судом першої інстанції вірно встановлено, що акт 4678 від 25.01.2020 року складено з порушенням п. 1 гл. 5 розділу ХІ Кодексу ГРС, оскільки в ньому не зафіксовано будь-якого порушення та складено за відсутності доказів в підтвердження наявності порушення. Акт № 000521 від 31.01.2020 року складено з порушенням п.1 гл. 5 розділу ХІ Кодексу ГРС, оскільки не передбачено повторного складання акту про порушення, в цьому акті не відображено яким чином здійснено втручання в роботу ЗВТ, відповідачем не встановлено викривлення споживачем даних лічильного механізму ЗВТ та споживання не облікованого газу у зв`язку з цим. З цих підстав просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викл

адені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем (абонентом) природного газу, який постачається відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 .

24.01.2020 представник споживача ОСОБА_2 письмовою заявою повідомила АТ «Запоріжгаз» про сторонній тріскіт у лічильнику газу та просила здійснити перевірку лічильника (а.с.10).

Позивачем до матеріалів справи додано копію акту про порушення № 4678 від 25.01.2020, який складений працівниками АТ «Запоріжгаз» (а.с.11), в якому зазначено, що виявлено порушення Кодексу газорозподільних систем, що передбачено Розділом ХІ п. 1.2.3, яке полягає у позаштатній роботі ЗВТ. Також, в Акті про порушення № 4678 зазначено, що покази лічильника становлять 0, 100.

Також, в матеріалах справи міститься копія протоколу № 4618 від 25.01.2020 про направлення засобу вимірювальної техніки на позачергову повірку, складений представником відповідача, в якому так само зафіксовано вищевказані покази лічильника та зазначено, що для проведення позачергової повірки споживачу потрібно з`явитися о 13-00 годині 31.01.2020 за адресою: м. Запоріжжя, вул.Південне шосе 52, кабінет № 4 (а.с.13).

Зі справи вбачається, що 31.01.2020 позачергова повірка не була проведена.

31.01.2020 в приміщенні АТ «Запоріжгаз» після розпакування пакунку з демонтованим 25.01.2020 лічильником, представниками відповідача складено новий акт про порушення № 000521, в якому зазначено, що порушення полягає у несанкціонованому втручанні в роботу ЗВТ, а саме пломба повірника не відповідає зразку. Позаштатний режим роботи ЗВТ (а.с.16). В акті про порушення №000521 від 31.01.2020 зазначено, що покази лічильника нечитабельні.

31.01.2020 відповідачем складено протокол № 000521 про направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу, в якому так само позначено, що покази лічильника нечитабельні, та що споживачу потрібно з`явитися для проведення експертизи 05.02.2020 (а.с.18).

05.02.2020 відповідачем проведено експертизу лічильника газу типу G-6 MKM Premagas, заводський номер 8965391, та складено акт експертизи лічильника газу № 0133, в якому зроблено наступний висновок: виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: при візуальному огляді пломб виявлено, що розміри та шрифти літер, цифр та елементів відбитку тавра про повірку ЗВТ на пломбі, встановленій на відліковому механізмі лічильника, не відповідають встановленому зразку. Позаштатний режим роботи ЗВТ (відсутність зміни показань лічильника газу при фактичній витраті). Лічильник не придатний до подальшої експлуатації, підлягає зміні (а.с.19).

21.02.2020 оператором за результатами розгляду акту про порушення № 000521 прийнято рішення, оформлене протоколом № 423, згідно з яким дії споживача було кваліфіковано як порушення Кодексу газорозподільних систем, передбачене п.1 гл. 2 р. ХІ Кодексу несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (а.с.55). Відповідно до акту-розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості, відповідачем проведено донарахування обсягів природного газу з 31.07.2019 по 24.01.2020 на суму 24943,27 грн. (а.с.58-60).

Правовідносини між постачальниками та споживачами природного газу, в тому числі й ті, що пов`язані з порушеннями в сфері газопостачання, регулюються Кодексом газорозподільних систем, що затверджений постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року (далі - Кодекс).

Відповідно до п. 7 гл. 9 р. X Кодексу у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про: 1)пошкодження пломб; 2) пошкодження ЗВТ (лічильника газу); 3) наявність зміни параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу; 4) непрацездатність комерційного ВОГ чи його складових та/або його (їх) невідповідність умовам експлуатації чи узгодженій проектній документації або умовам договору; 5) наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ; 6) наявність несанкціонованого газопроводу; 7) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок чого перевищується діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

Жодних порушень під час перевірки 25.01.2020 встановлено не було. 25.01.2020 на місці встановлення ЗВТ було зафіксовано лише тріскіт лічильника під час обертання механізмів, що відповідно до Кодексу може розглядатись як позаштатний режим роботи лічильника (пп. 3 п. 6 гл. 6 р. Х Кодексу).

Відповідно, до пп.1 п.3 гл.2 р. ХІ Кодексу до порушень (за умови відсутності несанкціонованого втручання в ГРМ або роботу ЗВТ), що сталися внаслідок пошкодження чи позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ або його складових (які кваліфікуються як «не з вини споживача»), але внаслідок яких споживачу здійснюється перерахунок розподіленого (спожитого) об`єму природного газу, належать пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що акт про порушення № 4678 від 25.01.2020 складено з порушенням п.7 гл. 9 р. Х Кодексу, оскільки тріскіт лічильника без ознак необлікованих витрат не становить жодних порушень, передбачених Кодексом. Перевірка обліку спожитого газу на місці не здійснювалась, а інших обставин, які б відповідали ознакам порушень Кодексу, на місці демонтажу лічильника зафіксовано не було.

Відповідно до п. 6 гл. 9 р. Х Кодексу за підсумками перевірки комерційного ВОГ та за умови відсутності зауважень представник оператора ГРМ на місці перевірки повинен скласти відповідний акт обстеження/акт контрольного огляду вузла обліку (по одному екземпляру для кожної сторони), що має бути підписаний споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу).

За відсутності порушень, передбачених п.7 гл. 9 р. Х Кодексу, представник АТ «Запоріжгаз» повинен був скласти на місці перевірки акт обстеження/акт контрольного огляду вузла обліку, проте не зробив цього, чим порушив п. 6 гл. 9 р. Х Кодексу.

Відповідно до абз. 2 п. 6 гл. 9 р. Х Кодексу якщо під час перевірки комерційного ВОГ (за умови відсутності ознак порушень, передбачених розділом ХІ цього Кодексу) між сторонами виникає сумнів щодо результатів вимірювання об`єму природного газу та/або метрологічних характеристик комерційного ВОГ чи його складових, за домовленістю сторін або за ініціативою однієї зі сторін Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом. При цьому в акті обстеження/акті контрольного огляду вузла обліку (або в акті про порушення) оператор ГРМ має зазначити про проведення певних дій щодо позачергової чи експертної повірки комерційного ВОГ чи його складових.

Таким чином, у разі наявності з боку оператора сумнівів щодо роботи лічильника з обліку обсягів спожитого газу, або некоректності обліку, він мав призначити та провести позачергову повірку лічильника в зазначеному вище порядку. Проте, повірку лічильника проведено не було.

31.01.2020 відповідачем, замість проведення позапланової перевірки лічильника, згідно з протоколом №4678, було складено інший акт про порушення № 000521 стосовно споживача, який також складено з порушенням п. 7 гл. 9 р. Х Кодексу, оскільки порушення Кодексу складає порушення цілісності пломби, або її відсутність, а не сумнів у відповідності повірочного тавра. Сумнів у відповідності тавра може бути підставою для направлення для позачергової або експертної повірки.

Також, відповідно до п. 1 гл. 5 р. ХІ Кодексу, акт про порушення складається на місці їх виявлення. В порушення вказаного, акт № 000521 складено за адресою місця знаходження відповідача по вул. Південне шосе, 52 у м. Запоріжжі, тобто у приміщенні відповідача, суперечить акту № 4678, складеному на місці перевірки за адресою споживача, в частині зазначення показів лічильника.

В акті № 000521 оператор обґрунтував втручання в роботу ЗВТ невідповідністю пломби повірника відповідному зразку. При цьому, жодних зразків тавра повірника до акту не долучено, крім того повноважень зі встановлення відповідності тавра повірника оператор ГРМ не має (п. 4 гл. 9 р. Х Кодексу).

Згідно п.1 гл. 5 р. ХІ Кодексу у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу, яка передбачає обов`язок особи, яка його складає, детально вказати вид, обставини і суть порушення. За необхідності в акті може бути зазначене схематичне відображення порушення.

Проте, в акті про порушення № 000521 від 31.01.2020 особа, яка його складала, обмежилась лише цитуванням положень Кодексу, що описують вид порушення, при цьому не зазначено яке було втручання в роботу ЗВТ механічне, магнітне або інше, при тому, що цілісність пломб установника та повірника не було порушено, а магнітний індикатор не було встановлено на лічильнику.

Тож акт № 000521 суперечить іншому акту № 4678, та є таким, що складений з порушенням вимог п. 4 гл. 9 р. Х, п. 7 гл. 9 р. Х, п. 1 гл. 5 р. ХІ Кодексу.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність дій представників відповідача вимогам Кодексу при встановленні факту порушення та його фіксації в акті, форма якого встановлена нормативно.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскарження дій ПАТ "Запоріжгаз" щодо нарахування (донарахування) об`ємів природного газу не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

За приписами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у встановлених законом випадках.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

З огляду на те, що положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в справі № 6-32цс13 в постанові від 12 червня 2013 року.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги ст.263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив та оцінив докази, правильно встановив обставини у справі та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 жовтня 2020 рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 29 січня 2021 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков