Номер провадження 2/521/982/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Лічмана Л.Г.

при секретарі - Тимофієнко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Одеської міської ради (м. Одеса, пл. Думська, 1), за участю третьої особи - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Описова частина.

14.09.2020 р. до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якій вони просили визнати за кожним право власності по 1/12 частці квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стислий виклад позиції позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла донька позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді частки квартири АДРЕСА_3 . Позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва було відмовлено у зв`язку з тим, що рішенням суду, яким встановлено частки та визнано право власності на спірну квартиру, відбулося після смерті ОСОБА_5 . Також з заявою про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_3 , який діяв як законний представник від імені малолітнього ОСОБА_4 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав зазначені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляду справи у її відсутність.

Стислий виклад заперечень відповідача (відзив) і третіх осіб.

Представники відповідача Одеської міської ради та третя особа ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзиву та/або письмових пояснень на позов не надали. В підготовчому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечували проти позову, зазначаючи, що спірна частка квартири має перейти в порядку спадкування до ОСОБА_4 .

Заяви, клопотання сторін та інших учасників справи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.09.2020 р. клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено, витребувано з Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса належним чином завірену копію спадкової справи № 1228/2006 щодо майна ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб 31.10.1974 р., про що видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 . (а.с. 13)

ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , (актовий запис № 1002). (а.с. 14) Після укладення шлюбу з ОСОБА_3 17.07.2004 р. прізвище дружини змінено на « ОСОБА_2 ». (а.с. 15, 90-95)

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , його батьками записано ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (актовий запис № 173). (а.с. 16, 85)

Згідно свідоцтву про право власності на житло від 16.07.1993 р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням органу приватизації від 16.07.1993 р. № 15028, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 3-1550, посвідчено, що квартира у АДРЕСА_1 , загальною площею 64,8 кв.м., дійсно належить на правах спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 (а.с. 17, 97)

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.01.2007 р. виділено у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_9 , ОСОБА_7 по ј частині кожному у квартирі АДРЕСА_3 , припинено право власності ОСОБА_2 на ј частину вказаної квартири, припинено право власності ОСОБА_9 на ј частину вказаної квартири, визнано за ОСОБА_1 право власності на ѕ частину зазначеної квартири та за ОСОБА_5 право власності на ј вказаної квартири. Це рішення містить відомості, що воно набрало законної сили 22.01.2007 р. (а.с. 22, 105-106, 114-115)

З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13846686 від 13.03.2007 р. видно, що на підставі вказаного рішення суду зареєстровано право власності ОСОБА_5 на ј частку за АДРЕСА_4 в книзі 618пр-139. (а.с. 18, 104)

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13846655 від 13.03.2007 р. на підставі вказаного рішення суду зареєстровано право власності ОСОБА_1 на ѕ частки за АДРЕСА_4 в книзі 618пр-139. (а.с. 19)

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (актовий запис № 2213), внаслідок чого заведено спадкову справу № 1228/2006. (а.с. 12, 75, 83-84)

ОСОБА_5 заповіту не залишила. Після її смерті відкрилась спадщина на ј частку зазначеної квартири.

09.11.2006 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом № 1778 звернувся ОСОБА_3 , який діяв як законний представник від імені малолітнього сина померлої - ОСОБА_4 (а.с. 71)

27.11.2006 р. та 07.02.2008 р. з аналогічними заявами про прийняття спадщини № 1893 та № 229 звернулися батько померлої ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 відповідно. (73, 74)

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.01.2008 р. (у даті постановлення ухвали помилково вказано 14.01.2007 р.) прийнято відмову ОСОБА_3 від позову про продовження строку для прийняття спадщини (а.с. 116-117, 128)

Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.08.2020 р. відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/12 частку кожному у квартирі АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_5 з причини того, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 2-927/07 про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності за ОСОБА_5 , на ј частку вказаної квартири постановлено після смерті спадкодавця. Право її власності зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» також після її смерті. (а.с. 24, 45, 129-132)

Мотивувальна частина рішення.

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

(частиниа перша статті 4 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи

не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,

в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінюючи доводи і аргументи сторони позивача щодо набуття ними права власності на спірну частку спадщини, суд вважає їх необгрунтованими на підставі наступних норм права.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК).

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування у разі відсутності заповіту одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто спадкування здійснюється за законом почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст. 1261 ЦК)

Таким чином, спадкування майна ОСОБА_5 здійснюється за законом почергово. До першої черги спадкоємців належать дитина спадкодавця ОСОБА_4 , чоловік ОСОБА_3 та батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зі змісту гл. 87 ЦК випливає, що для здійснення права на спадкування спадкоємці мають прийняти спадщину. Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 , будучи на день смерті матері малолітньою особою, прийняв спадщину, як особа, що на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, так і у зв`язку з тим, що він був малолітнім, а його законний представник, батько - ОСОБА_4 не відмовився від спадщини. Зазначені обставини регулюються, а значить встановлюються ч.ч. 1, 3, 4 ст. 1268, ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні ; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Цивільно-процесуальне законодавство відокремлює два види процесуальної категорії відповідач, вказуючи, що відповідач може бути належним і неналежним. Зі змісту ст. 4 і ч. 2 ст. 51 ЦПК судом виводиться поняття неналежного відповідача, яким є особа, яка не повинна відповідати за позовом, тому що вона не порушувала, не не визнавала або не оспорювала прав, свобод чи законних інтересів позивача.

Частиною 4 ст.263 ЦПК встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.07.2020 р. у справі № 759/3515/19 викладені наступні висновки щодо застосування норм права стосовно категорій належного і неналежного відповідача.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Предметом позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Одеської міської ради є визнання права власності в порядку спадкування за законом. Задоволення позову, як і відмова в його задоволенні, не буде вирішенням питання про права, та (або) обов`язки Одеської міської ради, тому що наявний спадкоємець, який прийняв спадщину в установленому законом порядку, претендує на спірну частку спадщини і не визнає відповідне право позивачів.

Тому Одеська міська рада визнається судом неналежним відповідачем у справі, зазначаючи, що належним відповідачем є ОСОБА_4 в особі його законного представника - ОСОБА_3 .

Незважаючи на обставини зазначені в ухвалі судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2019 року про залишення позову без руху щодо особи відповідача у справі, в якій способом захисту є визнання права власності в порядку спадкування за законом, позивачі не пред`явили позову до ОСОБА_4 .

Позивачі у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача в порядку передбаченому ч.ч. 1 і 2 ст. 51 ЦПК не заявляли.

Неповнолітній ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, залучений до у часті у справі у якості третьої особи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц та постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.07.2020 р. у справі № 759/3515/19).

Зазначені норми права національного законодавства, на переконання суду, не суперечать і відповідають Конституції України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в тому числі Європейській Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до першого речення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На переконання суду, виходячи з цих вимог, вирішення питання щодо права на майно особи, позбавлення такої особи майна можливо в судовому порядку лише за участі такої особи у судовому процесі в якості відповідача.

На підставі зазначеного, суд у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовляє.

Керуючись ст.ст. 76, 200, 206, 263-265, 268 ЦПК України, -

С У Д

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Одеської міської ради (м. Одеса, пл. Думська, 1, ), за участю третьої особи - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_6 ), який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ) про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 05 лютого 2021 року.

С У Д Д Я: