18.11.2021 Єдиний унікальний номер 205/3431/16-ц
Єдиний унікальний номер судової справи:205/3431/16
Номер провадження: 4с/205/25/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан Світлани Олександрівни,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі скаржник) звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан Світлани Олександрівни.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що 12.08.2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист за № 205/3431/16-ц про стягнення з нього, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа відкрито постановою державного виконавця Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за ВП № 51982174 від 17.08.2016 року.

Далі скаржник зазначає, що 14.05.2021 року державним виконавцем Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан Світланою Олександрівною винесено наступні постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника.

Крім того, 14.05.2021 року державним виконавцем Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан Світланою Олександрівною скеровано повідомлення про внесення відомостей державним виконавцем Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан Світланою Олександрівною, як боржника до Єдиного реєстру боржників.

Між тим, скаржник зазначає, що у його випадку при накладанні обмежень, державним виконавцем було неповною мірою досліджені всі обставини справи, оскільки не враховано факт щомісячної сплати ним аліментів на картку ОСОБА_4 , у зв`язку з чим заборгованість по аліментам у скаржника відсутня.

У зв`язку з чим, скаржник зазначає, що вищевказані постанови складені з порушенням норм чинного законодавства, обґрунтовані неіснуючими обставинами, є неправомірними та такими, що необґрунтовано порушують його права.

Тому, скаржник вимушений звернутися до суду та просити суд визнати дії державного виконавця Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан Світлани Олександрівни щодо винесення постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника від 14.05.2021 року у виконавчому провадженні ВП № 51982174 від 17.08.2016 року протиправними, скасувати вищевказані постанови та зобов`язати державного виконавця виключити з бази даних Державної прикордонної служби України відомості про ОСОБА_1 як особи, обмеженої у праві виїзду за межі України.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 ОСОБА_5 подав пояснення на скаргу, в якому просив відмовити в задоволені вимог скарги ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан Світлани Олександрівни в повному обсязі.В обґрунтування своїх заперечень посилався на ті обставини, що ОСОБА_2 не надавала згоди ОСОБА_1 на сплату аліментів на рахунок доньки (на карту ОСОБА_4 , як зазначає скаржник), а надавала реквізити для перерахування аліментів, що підтверджується випискою АТ «Приватбанк», на яку надходили аліменти, що знову вказує на той факт, що ОСОБА_1 вказує суду обставини, які не відповідають дійсності. Щодо дублікатів квитанцій, які ОСОБА_1 нібито систематично надавав державному виконавцю, то такі дані жодним чином не підтверджені. Борг ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 103 180 грн. 71 коп.

У відкритому судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Чередниченко Ірина Валеріївна підтримала вимоги скарги та просила її задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 ОСОБА_5 заперечував проти задоволення скарги в повному обсязі.

Державний виконавець Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан Світлана Олександрівна в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

З зазначених законодавчих норм вбачається, що сторони виконавчого провадження мають право на звернення до суду саме зі скаргою на рішення, дію або бездіяльність виконавців у межах виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2016 року по цивільній справі № 205/3431/16-ц із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом також встановлено, що з метою виконання судового рішення Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 205/3431/16-ц.

Судом також встановлено, що постановою державного виконавця Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 17.08.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП № 51982174 з примусового виконання виконавчого листа № 205/3431/16-ц, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська.

Матеріалами справи підтверджено, що у зв`язку із тим, що боржник за вказаним виконавчим провадженням допустив прострочення оплати суми відповідних платежів більш ніж за шість місяців, 14.05.2021 року державним виконавцем Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан Світланою Олександрівною, винесено наступні постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника.

Суд зазначає, що положенням статей 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язано виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За змістом наведених положень закону метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Суд вказує, що 06.02.2018 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі і Закон України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч.ч. 9, 10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Також статтю 11 Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено частиною четвертою, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев`ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Також у разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати або інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд стягнення звертається на майно боржника. В цьому випадку примусове стягнення здійснюється державним виконавцем за місцем проживання боржника. Згідно зі статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Виходячи зі змісту наведених законодавчих норм, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів закон зобов`язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження прав боржника, а у випадку неможливості стягнення аліментів із заробітної плати або інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд ще застосовувати такі превентивні обмежувальні заходи як арешт коштів та майна боржника.

В даному випадку, судом встановлено, що згідно з довідкою розрахунком заборгованість ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 01.10.2021 року складає 105 121 грн. 21 коп., і така заборгованість утворилась у тому числі внаслідок того, що скаржник, як боржник за вказаним виконавчим провадженням, допустив прострочення оплати суми відповідних платежів більш ніж чим за шість місяців.

Суд вимушений відхилити доводи скаржника з того приводу, що державним виконавцем не вірно обраховано розмір заборгованості по аліментах, адже платником аліментів здійснювались щомісячно сплату аліментів на картку ОСОБА_4 , що відкрита на ім`я дитини.

Суд зазначає з цього приводу, що за загальним правилом стягувачем у виконавчому провадженні зі стягнення аліментів є не дитина, а той з батьків на чию користь рішенням суду стягнуті такі періодичні платежі, а відтак сплата грошових коштів боржником в межах виконавчого провадження за таким рішенням суду повинна проводитись саме на рахунок стягувача.

Суд вказує, що надання боржником за виконавчим провадженням малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину в спосіб обов`язкової сплати аліментів за рішенням суду.

Суд також зазначає, що стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Окрім цього, спір про визнання незаконними розрахунків державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів може розглядатись не лише в порядку позовного провадження, але й шляхом подання скарги на дії та бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення у цивільній справі.

В даному випадку суду не надано доказів того, що скаржник, достеменно знаючи про існуючу заборгованість зі сплати аліментів, звертався із відповідним позовом про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами або зі скаргою на дії державного виконавця щодо неправомірного нарахування сум заборгованості, і відповідним судовим рішенням вище вказану заборгованість визнано такою, що обрахована державним виконавцем з порушенням норм чинного законодавства. А відтак суд бере до уваги вищенаведену надану державним виконавцем довідку розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , та розцінює її як належний, достатній та допустимий доказ виникнення у боржника заборгованості зі сплати таких аліментних платежів на суму 105 121 грн. 21 коп., яка утворилась у тому числі внаслідок того, що боржник допустив прострочення сплати аліментних платежів більш ніж чим за шість місяців.

У зв`язку із чим, суд вимушений констатувати, що в даному випадку обмеження, встановлене державним виконавцем, ґрунтується на законі і переслідує легітимну мету такого обмеження (виконання судового рішення, яке в добровільному порядку не виконується), і такі законні обмеження є справедливими, і є пропорційними до мети, заради якої вони застосовані, захист прав стягувача шляхом примусового виконання рішення суду, ухваленого на його користь. Інші обмеження, встановленні державним виконавцем, теж направленні на спонукання боржника до виконання судового рішення, і вони будуть діяти до моменту повного виконання рішення суду.

Суд звертає увагу скаржника, що обов`язковість рішення суду виступає невід`ємним елементом сучасної демократичної держави. Виконання судового рішення є з одного боку проявом того реального рівня захисту прав свобод та інтересів особи, який може забезпечити держава, а з іншого обов`язком особи щодо якої постановлений такий акт судової влади.

У справі «Глоба проти України» Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі «Comingersoll S.A.» проти Португалії» (Comingersoll S.A. v. Portugal) [ВП], заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV). Суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви» ("…"), заява № 41510/98, п. 27).

Таким чином встановлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 серпня 2018 року, справа № 916/4106/14.

Суд зазначає, що несплата аліментів за рішенням суду це, в першу чергу, порушення прав особи, на користь якої ухвалене рішення, і в даному випадку права боржника при наявності в нього обов`язку виконати рішення суду не порушуються. Встановленні державним виконавцем обмеження мають тимчасовий характер, і як вказано в оскаржуваних постановах, такі обмеження встановленні до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Суд вважає, що всі інші обмеження, застосовані державним виконавцем до боржника, є правомірними і такі примусові заходи відповідають духові основного принципу судочинства верховенство права.

Таким чином, з огляду на наведене, суд доходить висновку про те, що доводи скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан Світлани Олександрівни є необґрунтованими, а в її задоволені слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 18, 21, 28, 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, ст. ст. 450, 451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа : ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан Світлани Олександрівни - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан

.