Справа № 219/8121/20
Провадження № 2/219/367/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 січня 2021 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.,

учасників справи:

представник відповідача Данченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області,

про стягнення моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом,

установив:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - Фонд) стягнення моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, в розмірі 50 000 грн.

2.Як на підставу своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що з 21 жовтня 1982 року по 23 лютого 1996 року перебував у трудових відносинах з Артемівським заводом по обробці кольорових металів, працюючи на посаді пресувальника гідропресах та звільнений у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Указав на те, що 05 липня 1983 року на робочому місці трапився нещасний випадок. За наслідками розслідування нещасного випадку роботодавцем були складений акт форми Н-1 №24/6 від 06 липня 1983 року. За висновком МСЕК №078466 від 25 жовтня 2001 року встановлено 35% стійкої втрати працездатності та третю групу інвалідності безстроково. Стверджує, що отримання виробничої травми призвело до порушення його особистих немайнових прав, наслідком стало порушення нормальної життєдіяльності, здійсненням ним додаткових зусиль для організації свого життя. Тому вважає, що факт спричинення відповідачем йому моральної шкоди наявний та просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, завданої трудовим каліцтвом, у сумі 50 000 грн.

3.Представник відповідача - Фонду, у відзиві на позовну заяву проти позову заперечувала у повному обсязі з підстав його необґрунтованості. Крім того вказує на те, що позивачем в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами, зокрема відповідними висновками медичних установ, те, що внаслідок стійкої втрати професійної працездатності йому було завдано моральну шкоду та її розмір. Зауважила, що відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції від 01 січня 2015 року, обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої внаслідок ушкодження здоров`я, покладений на підприємство незалежно від часу настання страхового випадку, тому, оскільки ці норми є пріоритетними з урахуванням дії законів у часі, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

ІІ. Заяви, клопотання

4.Позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі у зв`язку зі станом здоров`я, наполягав на задоволенні позову з посиланням на доводи і докази, зазначеному в ньому.

5.Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов, просив у їх задоволенні відмовити.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

6.Ухвалою суду від 04 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

7.Ухвалами суду від 20 жовтня 2020 року, від 11 листопада 2020 року, від 10 грудня 2020 року судове засідання було відкладене у зв`язку з неявкою сторін та за їх клопотанням.

IV. Установлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин

8.Судом установлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Артемівським заводом по обробці кольорових металів працюючи на посаді пресувальника гідропресах та звільнений у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.8-9).

9.Згідно акту про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 №24/6 від 06 липня 1983 року, а саме у п. 14-15, констатовано, що 05 липня 1983 року бригада пресувальників 1500 тн гідравлічного пресу, у тому числі ОСОБА_1 , здійснювала пресування та у зв`язку з недосконалістю технології і обладнання, а також наявності у злитку металу сторонніх домішок у виді шматків чорного металу, стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав травму - рвана рана обличчя та підборіддя (а.с.10-11).

10.За висновком МСЕК №078466 від 25 жовтня 2001 року ОСОБА_1 уперше було встановлено 35% стійкої втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково (а.с.12-13).

V. Оцінка суду

11.Спори щодо відшкодування шкоди повинні вирішуватися на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на її відшкодування. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17).

12.Як установлено судом, право на відшкодування шкоди у зв`язку з утратою 35% професійної працездатності виникло у ОСОБА_1 25 жовтня 2001 року (виписка з акту огляду МСЕК від 17 червня 2003 року).

13.01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції станом на жовтень 2001 року) (далі - Закон), завданням якого відповідно до абзацу четвертого статті 1 Закону визначалося відшкодування матеріальної та моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

14.За змістом підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 21 Закону, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду,заподіяну працівником і внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні зокрема й грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

15.01 січня 2006 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», а 01 січня 2007 року - Закон України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими було зупинено дію норм, що передбачали право потерпілих на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

16.Законом України від 23 лютого 2007 року № 717-V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» внесені зміни до абз. 4 ст. 1, підп. «е» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28, а також виключено ч. 3 ст. 34 Закону № 1105- XIV, скасовано право потерпілих на виробництві громадян на відшкодування їм моральної (немайнової) шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

17.Частинами 4-5 ст.13 Закону передбачено, що нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення нормативних актів про охорону праці застрахованим, також є страховим випадком. Порушення правил охорони праці застрахованим, яке спричинило нещасний випадок або професійне захворювання, не звільняє страховика від виконання зобов`язань перед потерпілим.

18.Згідно з п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 21 січня 2004 року № 1-рп/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

19.Таким чином, потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, за рахунок Фонду у разі, якщо стійку втрату працездатності вперше встановлено у період із 01 квітня 2001 року по 31 грудня 2005 року.

20.Отже, скільки страховий випадок (встановлення стійкої втрати працездатності) стався у жовтні 2001 року під час дії вказаних норм Закону, вимоги до Фонд є належним відповідачем у справі.

21.З урахуванням вищевикладеного, ураховуючи доведеність наявності шкоди, тяжкість травми та відповідні ускладнення для здоров`я позивача, ступінь втрати професійної працездатності, глибину і тривалість моральних і фізичних страждань позивача, настання негативних змін у його житті після отримання травми та неможливість відновлення стану, який мав позивач до нещасного випадку на виробництві, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню на суму 12 000 грн моральної шкоди, які підлягають стягненню з Фонду. Указаний розмір, на переконання суду, буде відповідати характеру та обсягу моральних переживань позивача, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та вимогам розумності і справедливості. В іншій частині у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.

22.Заперечення Фонду не приймаються судом до уваги і спростовуються вищевикладеним. Зокрема, твердження представника відповідача про те, що позивачем не доведено отримання у результаті трудового каліцтва моральної шкоди, є безпідставними, оскільки моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Крім того суд зауважує, що спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Тому безпідставним є посилання відповідача на ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2015 року, оскільки згідно із ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України і у світлі рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 8 жовтня 2008 року Закон № 717-V не встановлював ретроспективно обов`язок роботодавця з відшкодування моральної шкоди, оскільки щодо юридичної відповідальності, зокрема і цивільно-правової, новий закон застосовується лише тоді, коли він пом`якшує або скасовує відповідальність особи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17).

VI. Розподіл судових витрат між сторонами

23.Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

24.Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2102 грн.

25.Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 201,79 грн розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене та керуючись ст. 5, 10, 13, 142, 259, 263-265 ЦПК, суд

вирішив:

1.Позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом задовольнити частково.

2.Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код платника податку НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) моральної шкоду, завдану трудовим каліцтвом, в сумі 12 000 грн.

3.Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, в сумі 38 000 грн.

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, () на користь держави судовий збір у розмірі 201,79 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомлення з рішенням суду на веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складений 26 січня 2021 року.

Головуючий суддя Т.В. Давидовська

29.01.2021