Справа № 263/5410/21
Провадження № 2/263/1746/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Томіліна О.М.,

за участю секретаря Савченко О.,

розглянувши в м. Маріуполі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернулася ОСОБА_3 до ОСОБА_2 з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , 2003 р.н., за період з 17.11.2003 по 31.01.2021 в розмірі 149 042,94 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 27.11.2003 р. на утримання дитини до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуто з відповідача аліменти у розмірі ј частини всіх заробітків щомісячно. За період з 17.11.2003 по 31.01.2021 у відповідача виникла заборгованість за аліментами в розмірі 149 042,94 грн., яка підтверджена розрахунком державного виконавця. У зв`язку з чим, керуючись ст.ст. 195, 196 СК України, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

02.06.2021 на запит суду до суду надійшла відповідь з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 28.05.2021, згідно з якою відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

11.06.2021 ухвалою суду відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи ухвалено проводити в спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч. 7 ст. 279 ЦПК України).

02.07.2021 до суду надійшов письмовий відзив відповідача на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи, крім іншого на те, що позивачем не було зроблено відповідний розрахунок розміру пені за аліментами, що в даному випадку, з урахуванням вимог чинного законодавства, є обов`язковим.

09.07.2021 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого судового засідання.

30.07.2021 до суду від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій останній наполягав на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 13 серпня 2021 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про розгляд даної цивільної справи у порядку загального позовного провадження відмовлено.

В подальшому восени 2021 р. від відповідача надходили додаткові письмові клопотання та відповідні письмові докази по справі.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України.

Ухвалою суду 20 жовтня 2021 позовну заяву було повторно залишено без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України.

21.10.2021 на виконання ухвали суду від представника позивача надійшов належним чином посвідчений розрахунок пені за аліментами.

25.11.2021 до суду з Приморського відділу ДВС у м.Маріуполі Маріупольского району Донецької області східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) надійшла довідка про розмір заборгованості ОСОБА_2 за аліментами.

Відповідач надав письмовий відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, вказав, що згідно звірки заборгованості остання складає станом на 21.04.21 - 145166,85 грн. на теперішній час розмір заборгованості не відповідає вказаному у позові. Заборгованість за аліментами виникла у зв`язку з тим, що відповідач тривалий час не працював та не мав змоги сплачувати аліменти, на його утриманні перебуває дружина та донька ОСОБА_5 , батько дружини, похилого віку, а також його матір, на користь якої також стягуються аліменти. Відповідач вважає, що його вини у виникненні заборгованості по аліментам не має, тому позов не підлягає задоволенню.

Від представника позивача до суду надійшла письмова відповідь на відзив, в якому він заперечував пояснення відповідача та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалися сторони.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.04.2003 року та повторно виданого свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони у справі (а.с.13-14).

Шлюб між сторонами розірвано 16.10.2007 (а.с.12).

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8,17,20).

Відповідач мешкає окремо, що сторонами не заперечується.

Рішенням Жовтневого райсуду м.Маріуполя від 27.11.2003 на утримання дитини ОСОБА_4 на користь позивачки до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто з відповідача аліменти у розмірі ј частини всіх заробітків щомісячно (а.с.18).

За вироком Приморського райсуду м.Маріуполя Донецької області від 23.07.2007 ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт (а.с.19).

У ОСОБА_2 наявна заборгованість по виплаті аліментів за рішенням Жовтневого райсуду м.Маріуполя від 27.11.2003, що підтверджується довідкою Приморського відділу ДВС у м.Маріуполі Маріупольского району Донецької області східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) від 17.11.2021 про розмір заборгованості ОСОБА_2 за аліментами, яка складає станом на 17.11.2021 - 132859,28 грн.

Станом на 31.01.2021 заборгованість по виплаті аліментів складала 149024,94 грн. (а.с.22-23).

З довідки ПП «Консоль» від 29.06.2021 вбачається, що ОСОБА_2 в період з 01.01.2021 по 29.06.2021 виплачені аліменти на користь ОСОБА_6 в сумі 20642,09 грн., заборгованість станом на 30.06.2021 складає 131433, 89 грн. (а.с.62-68).

За розрахунком позивача розмір пені за прострочення ОСОБА_2 сплати аліментів на користь позивачки складає 142113, 94 грн.

Відповідно до постанови Донецького апеляційного суду від 03.04.2019 з ОСОБА_2 стягнуто на утримання матері ОСОБА_7 аліменти в розмірі 3/100 частин заробітку щомісячно (а.с.48-49).

Відповідач одружений з 25.12.2013 з ОСОБА_8 (а.с.40), а також є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.41).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із частиною третьою статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 зазначеного Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

Водночас відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19.

Суд відхиляє доводи відповідача про невідповідність розрахунку заборгованості зі сплати аліментів нормам законодавства України, з огляду на те, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом (частина третя статті 195 СК України). Сторони зазначений розрахунок державного виконавця не оскаржили і не спростували в суді.

Наданий позивачкою розрахунок пені по заборгованості зі сплати аліментів розрахований згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

У цій постанові наведено формулу, за якою має обчислюватися пеня за несплату або прострочення сплати аліментів. Зокрема, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Суд погоджується з наданим розрахунком, відповідачем іншого розрахунку не наведено. Посилання відповідача на те, що заборгованість в подальшому зменшувалася, оскільки він сплачував аліменти, суд не приймає до уваги, оскільки спір стосується конкретного періоду, заявленого позивачем з 17.11.2003 по 31.01.2021.

Таким чином матеріали справи вказують, що відповідач не повністю виконує свій обов`язок зі сплати аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідач не надав ніяких доказів того, що зазначена заборгованість утворилася не з його вини. До наведених відповідачем обставин щодо неможливості сплати аліментів суд відноситься критично як до таких, які спрямовані на ухилення від виконання свого обов' язку, що також підтверджено, зокрема, вироком Приморського райсуду м.Маріуполя Донецької області від 23.07.2007, яким ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, та за змістом якого ОСОБА_2 визнав, що не сплачував аліменти без поважних причин.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , 2003 р.н., за період з 17.11.2003 по 31.01.2021 в розмірі 142113,94 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із мінімальної ставки судового збору, яка повинна бути сплачена, судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 908 грн.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 191, 199 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 76-80, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН НОМЕР_3 ), неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 142113 грн. 94 коп. за період 17.11.2003 по 31.01.2021.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2 ), у дохід держави судовий збір у сумі 908 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Томілін