Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2021 Справа №607/17095/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Оскоріп Яна Миколаївна до Почапинської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 пред`явили до суду позов до відповідача Почапинської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, у якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на 1/3 частину житлового будинку, загальною площею 76,6 кв.м, житлов площею 40,9 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться адресою: АДРЕСА_2 . На день смерті ОСОБА_4 проживав у АДРЕСА_2 , разом із ним за вказаною адресою були зареєстровані та проживали його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 . Відтак, належну ОСОБА_4 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться адресою: АДРЕСА_2 прийняли в рівних частках дружина померлого - ОСОБА_3 та син померлого - ОСОБА_2 , тобто, кожен по 1/6 частці. З метою отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, позивач ОСОБА_2 звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте Державним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , оскільки державна реєстрація частки будинковолодіння АДРЕСА_2 за спадкодавцем не проведена. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно, зокрема на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 76,6 кв.м, житловою площею 40,9 кв.м з відповідної частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з яких: 1/3 частина вказаного будинковолодіння належала їй як члену колгоспного двору та 1/6 частина будинковолодіння, успадкована нею після смерті чоловіка ОСОБА_4 . Згідно заповіту від 21 лютого 2013 року ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і все те, що буде належатиме їй на день смерті і на що вона згідно закону матиме право. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте державним нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки державна реєстрація частки будинковолодіння АДРЕСА_2 за спадкодавицею не проведена. З цих підстав, позивачі позбавлені можливості у нотаріальному порядку реалізувати свої спадкові права, тому змушені звернутися до суду із позовом.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2020 року закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляд по суті.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, однак, їх представник - адвокат Оскоріп Я.М. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Від відповідача Почапинської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника, згідно із якою сільська рала не заперечує проти позовних вимог.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

Судом установлено:

Згідно Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №750 виданої 23 червня 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_2 рахується за: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , про що складено актовий запис №18 Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, якою 08 грудня 1992 року видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки №576 виданої 25 серпня 2020 року Почапинською сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області, на день смерті ОСОБА_4 , разом із ним у житловому будинку АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_3 - дружина померлого, ОСОБА_2 - син померлого.

Як убачається із довідки №705, виданої 07 жовтня 2020 року Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_2 станом на 01 липня 1990 року - двір колгоспника, головою якого був ОСОБА_4 та членами були: ОСОБА_3 - дружина померлого, ОСОБА_2 - син померлого.

Відповідно до довідки №722 виданої 24 червня 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 житловий будинок по АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 в бюро не проведена.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що складено актовий запис №03 виконавчого комітету Почапинської сільської ради, Тернопільського району Тернопільської області, яким 27 січня 2020 року видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

Відповідно із довідкою №578, виданою 25 серпня 2020 року, на день смерті ОСОБА_3 , разом із нею в житловому будинку АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_2 - син, ОСОБА_5 - невістка, ОСОБА_6 - онука, ОСОБА_7 - онук, ОСОБА_8 - правнучка.

Згідно заповіту, складеного 21 лютого 2013 року у с. Почапинці, ОСОБА_3 на випадок своє смерті заповіла ОСОБА_1 усе своє майном, де б воно не було та з чого б не складалось, і все те, що належатиме їй на день смерті, та, на що вона згідно закону матиме право. Вказаний заповіт посвідчений секретарем Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Мудрою Г.С. зареєстрований в реєстрі за №18.

Як убачається із матеріалів спадкової справи №220/2020, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_2 звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька ОСОБА_4 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1410/02-31 від 01 вересня 2020 року, державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , у зв`язку із відсутністю державної реєстрації частки будинковолодіння за ОСОБА_4 .

У вказаній постанові нотаріуса зазначено, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після померлого ОСОБА_4 є дружина померлого - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та син померлого - ОСОБА_2 . Факт прийняття спадщини перевірено по спільному проживанню зі спадкодавцем.

Як убачається із матеріалів спадкової справи №100/2020, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 26 травня 2020 року звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_3 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1180/02-31 від 31 липня 2020 року, державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у зв`язку із відсутністю державної реєстрації частки будинковолодіння за ОСОБА_3 .

Як убачається із характеристики житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що є додатком до технічного паспорту, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , вказане будинковолодіння складається із: А - житловий будинок, 1965 року побудови; а1 - прибудова, 1989 року побудови; а2 - прибудова 1991 року побудови; сх - сходи; Б - господарська будівля, 1969 року побудови; Пд(б) підвал 1969 року побудови; Г-гараж, 1969 року побудови; Д - хлів, 1969 року побудови; Е - вбиральня 1990 року побудови; 3 - огорожа; 4 - ворота; 5-хвіртка; 6- септик; 7- підпірна стіна.

Згідно експлікації приміщень до плану житлового будинку АДРЕСА_2 , загальна площа житлового будинку становить 76,6 кв.м., житлова площа - 40,9 кв.м.

Позивач ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_4 та померлої ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 14 червня 1962 року Забойківською сільською радою, Козлівського району, Тернопільської області.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки відкриття спадщини після померлого ОСОБА_4 відбулося 07 грудня 1992 року, до вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом Української PCP від 18 липня 1963 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відтак, спадщину після ОСОБА_4 прийняли дружина померлого - ОСОБА_3 та син померлого - ОСОБА_2 , що стверджується Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1410/02-31 від 01 вересня 2020 року

Разом із цим, судом установлено, що житловий будинок, що знаходиться адресою: АДРЕСА_2 станом на 15 квітня 1991 року належав до суспільної групи «колгоспний двір», який рахувався за трьома членами: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство.

Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно з ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг.

Таким чином, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади / публічних актів /, що підтверджують право приватної власності на житлові споруди.

На час виникнення спірних правовідносин, порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів / далі - Вказівки /, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР /далі - Держкомстат СРСР / від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69 від 25 травня 1990 р.

Відповідно до п. 20 Вказівок суспільна група господарства встановлюється в залежності від роду занять голови господарства /сім`ї/.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності`судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-145цс13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15.

Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Таким чином, кожному члену даного колгоспного двору належить по 1/3 частині житлового будинку.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_3 набули права на спадкування по 1/6 частині житлового будинку, що знаходиться адресою: АДРЕСА_2 , з відповідними частками надвірних будівель та споруд.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 76,6 кв.м, житловою площею 40,9 кв.м з відповідної частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з яких: 1/3 частина вказаного будинковолодіння належала їй як члену колгоспного двору та 1/6 частина будинковолодіння, успадкована нею після смерті чоловіка ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

В силу ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Оскільки за життя ОСОБА_4 не склав заповітного розпорядження у даному випадку має місце спадкування за законом.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, беручи до уваги визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 12, 200, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Оскоріп Яна Миколаївна до Почапинської сільської ради, Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного судового рішення 28 січня 2021 року.

Реквізити сучасників справи:

Позивачі: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: Почапинська сільська рада Тернопільського району, Тернопільської області, адреса місцезнаходження - вул. Жовтнева, 3, с. Почапинці, Тернопільського району, Тернопільської області, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, адреса місцезнаходження - вул. Котляревського, 27, м. Тернопіль.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка