Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/2016/18
Провадження № 2/433/12/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Кіян А.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Троїцьке матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , інтереси якого представляє ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов зазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 25 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Рішенням Троїцького районного суду від 03.10.2016 шлюб розірвано. У період перебування в шлюбі, а саме у 2007 році, ними було набуто у власність житловий будинок, загальною площею приблизно 43 м.кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок було придбано за 10000 грн. Право власності встановлено рішенням Троїцького районного суду. Беручи до уваги інтереси двох малолітніх дітей ,які проживають з позивачем, остання просить відступити від принципу рівності часток подружжя і виділити їй 2/3 житлового будинку.

Ухвалою суду від 07 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до ухвали суду від 19 листопада 2019 року провадження у справі зупинене до вирішення кримінального провадження №0000134 від 06 червня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

24 грудня 2020 року провадження у справі поновлено.

Позивач у судовому засіданні змінила позовні вимоги та надала згоду на виділення їй Ѕ частки спільного майна та визнання права власності на зазначену частку, про що склала відповідну заяву.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи без участі його представника та погодився з позицією позивача про поділ спільного майна у розмірі по Ѕ частині.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом було встановлено, що дійсно 25 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відділом реєстрації актів цивільного стану Троїцького райуправління юстиції Луганської області було зареєстровано шлюб під актовим записом № 59, який розірвано на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 03.10.2016, справа №433/1711/16-ц (а.с.8).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 24.07.2018 (а.с.10) та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 19 липня 2012 року (а.с.7).

Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області № 2765 від 24.07.2018 (а.с.11).

У період шлюбу, позивачем та відповідачем було набуто у власність житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок належить відповідачу на праві приватної власності на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 13.06.2008, справа №2-580/08 (а.с.38), що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухому майно №19842286 від 11.08.2008 (а.с.39).

Позивач зазначає, що будинок було придбано за спільні кошти у розмірі 10000 грн.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

За змістом ст. 69, 70 СК України, ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, закон визначає підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя, право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та розмір їх часток при поділі майна.

Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу житловий будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у п.22 зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Таким чином, враховуючи інтереси сторін щодо поділу спірного майна подружжя, суд вважає, що вищезазначене майно має бути розподіллено між сторонами саме вказаним вище способом, так як такий розподіл за викладених у позові обставин є доцільним та буде цілком задовольняти інтереси сторін, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого при поданні позову даного характеру у сумі 704 грн 80 коп., згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та у відповідності до ст. 63, 69, 70, 71 СК України, ст. 372 ЦК України, п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. 5-13, 76-81, 89, 141-142, 158, 206,211, 258-259, 265, 272 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , інтереси якого представляє ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити.

Поділити майно, набуте за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виділивши:

- ОСОБА_1 Ѕ житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_2 Ѕ житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Залишити у власності ОСОБА_2 Ѕ частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Троїцький районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.І.Суський

01.02.21