Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.,

секретар судового засідання Чуча С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Алексеєнка Віталія Петровича, до ОСОБА_2 , про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

До Василівського районного суду Запорізької області звернулася ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Алексєєнка В.П., із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності. В позовній заяві позивачка вказує, що їй та ОСОБА_2 на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло та копією технічного паспорту. Таким чином, частини позивачки та відповідачки у праві сумісної спільної власності зазначеної квартири становлять по 1/2. В зазначеній квартирі відповідачка не мешкає з 2002 року. Вона не несе будь-яких витрат на утримання сумісного майна та на його забезпечення в нормальному стані. У 2003 році відповідачка виявила бажання продати позивачці свою частку вказаної квартири та запропонувала ОСОБА_1 сплатити 2000 доларів США в рахунок компенсації вартості її частки. ОСОБА_1 погодилась з цією пропозицією, передала ОСОБА_2 обумовлену суму, а вона видала їй власноруч написану розписку. В цей же день, звернувшись до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу, з`ясувалось, що в цей день правочин вчинити неможливо, оскільки для цього необхідний попередній запис на інший день. Оскільки ОСОБА_2 збиралась виїзжати мешкати до іншого місця та в неї не було часу чекати, тому укладення правочину було відкладено на інший час. Зараз з відповідачкою зв`язку не має, за місцем реєстрації її немає і де вона знаходяться не відомо, тому останнє відоме місце її перебування є адреса за якою вона зареєстрована.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину квартари АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Алексеєнка Віталія Петровича, до ОСОБА_2 , про визнання права власності. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася.

Представник позивачки адвокат Алексеєнко В.П. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, справу просить розглянути без її участі, позов визнає та просить його задовольнити.

Вивчивши письмові докази, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної спільної власності в рівних частках належить квартира, що знаходиться в АДРЕСА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 03 лютого 2000 року, виданого Василівською міською радою Запорізької області.

Згідно ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до наданої суду копії розписки від 04 серпня 2003 року, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 дві тисячі доларів США за продану нею ОСОБА_1 1/2 частки квартири, що належить ОСОБА_2 , в квартирі АДРЕСА_1 .

Дії щодо поділу нерухомого майна, його відчуження, що є у спільній частковій власності, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , нотаріально посвідчено не було, державна реєстрація права власності на нерухоме майно не проведена.

Доказів щодо ухилення відповідачки ОСОБА_2 від укладення договору, що за місцем реєстрації її немає і де вона знаходяться не відомо, про що зазначає позивачка, суду не надано.

Навпаки, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №2893 від 30 вересня 2020 року, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . За вказаною адресою реєстрації ОСОБА_2 направлялась судова кореспонденція, про що повернулося рекомендоване повідомлення з відміткою про особисте вручення відправлення.

Судом встановлено, що відповідачка проживає за адресою своєї реєстрації, про що свідчить особисто надана ОСОБА_2 до суду заява про визнання позову, в якій вона зазначає свою адресу проживання по АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласником може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , складається з двох жилих кімнат, що дає можливість проживати в ній двом власникам. Доказів щодо неможливості виділу частки із спільного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суду не надано.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у письмовій формі не укладали, нотаріально не посвідчили, державну реєстрацію не провели.

Згідно п.2 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності.

Згідно ст.347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Жодних допустимих доказів які б підтверджували відмову ОСОБА_2 від Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Алексеєнка Віталія Петровича, до ОСОБА_2 , про визнання права власності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик