Дата документу 24.11.2021 Справа № 2-1713/11
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 2-1713/11 Головуючий у 1 інстанції: Воробйова І.А.
Провадження № 22-ц/807/3178/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Подліянової Г.С.

при секретарі: Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2011 рокув справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» (після перейменування на теперішній час - АТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з позовною заявою про солідарне стягнення на його користь з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 суми у розмірі 1 127842,45 грн. як заборгованості та пені за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.12.2007р., а також суми сплачених судових витрат в розмірі 1820,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.12.2007р. між АКІБ "УкрСиббанк", що після перейменування та зміни типу став ПАТ "УкрСиббанк", а в подальшому - АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, на виконання якого банк видав ОСОБА_2 кредит у сумі 103000 доларів США, що на дату видачі було еквівалентно 520150,00 грн., зі строком повернення до 18.12.2037р. За договором ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірі, що встановлені графіком погашення кредиту, здійснювати плату за користування кредитними коштами у вигляді процентів річних, здійснювати інші платежі, а у випадку порушення умов договору, що призведе до заборгованості за ним сплатити пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу.

В якості забезпечення виконання кредитних грошових зобов`язань за цим кредитним договором банк прийняв поруку від ОСОБА_1 на підставі договору поруки № 0/П від 1912.2007р. На дату звернення з позовом кредитні зобов`язання ОСОБА_2 були порушені, оскільки з листопада 2008 року останній припинив виконувати договір, за що йому було нараховано пеню на умовах, передбачених договором, а також визнано термін виконання всіх грошових зобов`язань одночасно і уповному обсязі таким, що настав.

Вимоги позивача про погашення заборгованості за договором, направлені як ОСОБА_2 , так і його поручителю ОСОБА_1 , були залишені без задоволення. Такі обставини стали підставами звернення позивача до суду з вимогами про примусове солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 суми боргу, в тому числі, з нарахованою пенею, що виникла станом на 18.02.2011р. в розмірі 142045,24 доларів США, та в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на цю дату складає 1 127842,45 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"142015,24 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 18.02.2011р. становить 1 127842,45 грн., у тому числі, заборгованість за кредитом в сумі 100138,80 доларів США, що в еквіваленті становить 795272 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 36327,69 доларів США, що в еквіваленті становить 288503,62 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредитув сумі 1015,18 доларів США, що в еквіваленті становить 8062,25 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 4533,57 доларів США, що в еквіваленті становить 36004,27 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"910,00 грн. сплачених судових витрат, у тому числі 850,00 грн. судового збору, 60,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"910,00 грн. сплачених судових витрат, у тому числі 850,00 грн. судового збору, 60,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

05 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2011 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що її порука щодо зобов`язань за кредитним договором № 0 від 19.12.2007р. припинена у зв`язку з укладенням між банком та позичальником додаткової угоди від 19.12.2007р., якою була збільшена процентна ставка за користування кредитними коштами без її повідомлення та її згоди, тобто збільшений обсяг відповідальності. Також з листопада 2018р. без її згоди і повідомлення процентну ставку за кредитним договором збільшено з 12,9 % до 14,9 %. Вказувала, що Вимога банку від 04.12.2008р. до неї як поручителя не містила положень щодо дострокового повернення кредиту у повному обсязі, а лише щодо погашення частини простроченої станом на 28.11.2008р. заборгованості у розмірі 1402,14 дол. США та попередження про початок стягнення такої заборгованості у разі її невиконання. Тому, на думку апелянта, банк не може з неї стягувати достроково всю заборгованість.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укрсиббанк» вказував на неспроможність її доводів, оскільки всі умови договору про надання споживчого кредиту були відомі ОСОБА_1 як поручителю, а вимога містила зазначення, що у разі непогашення простроченої заборгованості протягом десяти днів, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, та вимагати його дострокове повернення.

В судове засідання апеляційного суду 24.11.2021р. представник банку не з`явився, отримавши судову повістку 25.08.2021р., клопотань та заяв від нього до апеляційного суду не надходило.

Відповідачі також не з`явились в це судове засіданням, але їм судові повістки направлені за адресою, вказаною ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, проте повернулись без вручення із зазначенням поштовим працівником «адресат відсутній за вказаною адресою», що пунктом 3 ч. 8 статті 128 ЦПК України визнано фактом вручення судової повістки датою здійснення такого запису.

В судове засідання апеляційного суду 24.11.2021р. з`явилась представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Ткаченко Я.І., яка підтримала апеляційну скаргу та надала свої пояснення щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду.

З урахуванням вказаних обставин, колегія відповідно до приписів ч. 2 статті 372 ЦПК України розглянула справу за відсутності представника позивача, відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення адвоката Ткаченко Я.І., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши надані банком на спростування доводів апеляційної скарги нові документи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.12.2007р. між АКІБ "УкрСиббанк", що після перейменування та зміни типу стало ПАТ "УкрСиббанк", а в наступному АТ «УкрСибабанк», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до п. 1 "Предмет договору"позивач взяв на себе зобов`язання у день укладання договору надати ОСОБА_2 кредит в сумі 103000,00 доларів США, що в еквіваленті станом на 19.12.2007р. становило 520150,00 грн., шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у позивача, а відповідач повернути вказаний кредит (грошові кошти) у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі, сплачувати за користування кредитними коштами проценти, здійснювати інші платежі:

- п.п. 1.2.2. - повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, викладеним в додатку № 1 до договору, але не пізніше 18.12.2037р., якщо згідно договору не застосовується інший термін повернення кредиту;

- п.п.1.3.1., 1.3.3, 1.3.4. - за користування кредитними коштами здійснювати плату за кредит в розмірі 12,9% річних (зі строком сплати з 01 по 10 число кожного місяця), що нараховуються за методом "факт/360" (тобто при нарахуванні кількість днів в році сторони умовно визначили як 360), у випадку порушення умов договору збільшити її.

В силу розділу 6 договору за умови порушення позичальником умов договору банку надано право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту зі здійсненням плати за кредит у повному обсязі, при цьому термін дострокового повернення кредиту та плати за кредит в повному обсязі вважається таким, що настав, на 32 день з дати одержання та не виконання позичальником повідомлення (вимоги ) банку про усунення порушень грошових зобов`язань (погашення заборгованості).

З розділу 11 договору слідує, що у випадку порушення умов договору, що тягнуть за собою право банку вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів, банк направляє позичальнику відповідне повідомлення (вимогу) і не усунення позичальником порушень договору протягом 31 календарного дня з дати отримання повідомлення тягне за собою визнання терміну виконання договору у повному обсязі таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання такого повідомлення (вимоги).

Додатковою угодою від 19.12.2007р. до кредитного договору його доповнено визначенням розміру, на який відбувається збільшення процентної ставки у певних випадках.

Сторони за п.4.1. договору встановили відповідальність позичальника за порушення виконання ним грошового зобов`язання у вигляді неустойки - пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, еквівалент якого розраховується за офіційним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Пеня сплачується позичальником за першою вимогою банку.

Виконання всіх грошових зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором було забезпечено порукою ОСОБА_1 на підставі договору поруки № 0/П від 19.12.2007р., укладеного між позивачем та ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1.1 договору поруки ОСОБА_1 зобов`язалась перед позивачем відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобов`язань перед банком, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19.12.2007 року.

В силу положень п. 1.3 договору поруки поручитель відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і позичальник, за всіма зобов`язаннями останнього за кредитним договором в повному обсязі як існуючих на теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому (п. 1.1. договору поруки), зокрема, за повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору (п.1.3. договору поруки), відповідальність поручителя і позичальника є солідарною (п. 1.4 договору поруки).

Причини невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов`язань за договором (п. 1.5 договору поруки).

У випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором банк має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов`язковими до виконання на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги, а поручитель зобов`язаний виконати свої зобов`язання на користь кредитора (банку) у цей строк, шляхом перерахування суми заборгованості боржника на рахунки, вказані кредитором (п.п. 2.2, 2.3. договору).

Банк у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, видавши відповідачу ОСОБА_2 кредит в сумі 103000,00доларів США (що в еквіваленті за курсом НБУ на дату видачі складало 520150,00 грн.).

ОСОБА_2 згідно з довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом, складеною станом на 18.02.2011р., виконував свої зобов`язання за кредитним договором, а саме: повертав кредит до 24.10.2008р. (останній платіж), але з листопада 2008 року взагалі припинив виконувати договір.

04.12.2008р. позивач пред`явив вимогу відповідачу ОСОБА_2 про погашення простроченої заборгованості за кредитом у сумі 1402,14 доларів США протягом тридцять одного дня, якою також повідомив про наслідки невиконання вимоги у встановлений строк, а саме, що термін повернення кредиту та інших грошових зобов`язань у повному обсязі буде визнано таким, що настане на тридцять другий день з дня отримання цієї вимоги (повідомлення).

Дана вимога була отримана відповідачем 23.12.2008р., що підтверджується підписом

ОСОБА_2 на вимозі, але не виконана відповідачем, а тому строк дострокового вико-

нання кредитного договору у повному обсязі настав 24.01.2009р.

Крім того, ОСОБА_1 як солідарному боржнику позивач у порядку розділу 2 договору поруки також пред`явив вимогу про погашення заборгованості протягом десятиденного строку, яка була отримана нею 23.12.2008р., проте не виконана ані у встановлений строк, ані в подальшому.

На день звернення позивача до суду вимоги банку не були задоволені, грошові зобов`язання за кредитним договором не виконані ані боржником, ані його поручителем.

Згідно з наданою позивачем довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором станом 18.02.2011р. заборгованість за кредитним договором становить 136466,49 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 18.02.2011р. (1 долар США дорівнював 7,9417 грн.) становить 1 083775,93 грн., у тому числі, 100138,80 доларів США, що в еквіваленті становить 795272 грн., заборгованості за кредитом та 36327,69 доларів США, що в еквіваленті становить 288503,62 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом.

Крім того, позивач нарахував пеню за невиконання кредитного договору в сумі 5548,75 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 18.02.2011р. становить 44066,52 грн., у тому числі, 1015,18 доларів США, що в еквіваленті становить 8062,25 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту та 4533,57 доларів США, що в еквіваленті становить 36004,27 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів за кредитом.

Встановивши вказані обставини та застосувавши приписи ст.ст. 526, 530, 610-612, 614, 624, 629, 543, 549, 553, 554, 1048, 1054 ЦК України, суд визнав доведеними вимоги позивача про достроковесолідарне стягнення з відповідачів визначеної банком заборгованості, розмір якої також вважав доведеним та обґрунтованим, тому задовольнив вимоги позивача про примусове стягнення цієї заборгованості в солідарному порядку з відповідачів у повному обсязі.

Вбачається, що суд прийняв рішення у заочному порядку, але відповідач ОСОБА_1 вказувала, що не була належним чином повідомлена про розгляд справи у суді першої інстанції, що не давало суду права здійснити розгляд в заочному порядку.

За матеріалами справи колегією встановлено наступі обставини з приводу повідомлення відповідача ОСОБА_1 судом першої інтонації при розгляді справи.

Так, судом було перевірено адреси місця реєстрації відповідачів та встановлено, що ОСОБА_1 на день запиту 15.03.2011р. була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 50).

Спрямована на цю адресу відповідача ОСОБА_1 кореспонденція із позовною заявою та додатками, ухвалою про відкриття провадження у справі та судовою повісткою в судове засідання на 01.04.2011р. повернулась без вручення адресату «за закінченням терміну зберігання» ( а.с. 54).

Більше суд не намагався вручити ОСОБА_1 ані судову повістку, ані позовну заяву, та, отримавши від банку заяву про заочний розгляд справи, 16.05.2011р. прийняв заочне рішення, вказавши, що відповідачі завчасно повідомлялись у встановленому законом порядку.

На час прийняття заочного рішення діяв ЦПК України від 18.04.2003р. з наступними змінами станом на день розгляду цієї справи в ред. від 12.03.2011р., згідно зі статтею 224 якого передбачався заочний розгляд справи на наступних умовах.

Відповідно до ч. 1 статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про роз-гляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Між тим, відповідач ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи, а тому у суду не було підстав для її вирішення в заочному порядку, й ці обставини визнані судом першої інстанції у складі, яким здійснювався розгляд заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, яким було відмовлено у скасуванні заочного рішення за підставами ненадання доказів на підтвердження заперечень по суті спору.

У відповідності до положень ч. 3 статі 376 ЦПК України такі обставини віднесені до обов`язкових підстав скасування рішення суду.

Проте, в цілому судом правильно встановлені всі обставини при розгляді справи по суті спору, ретельно проаналізовані умови договорів, дії банку та відповідачів на їх виконання, та суд дійшов правильного висновку, що маються підстави для застосування інституту дострокового повернення кредиту та іншої заборгованості шляхом їх стягнення в солідарному порядку з позичальника та поручителя.

Колегія апеляційного суду розглядає справу в апеляційному порядку відповідно до вимог статті 367 ЦПК України: ч. 1 - за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; ч. 2 - досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї; ч. 3 - докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В скарзі ОСОБА_1 вважає, що судом не перевірено того, що у зв`язку з укладенням між позичальником і поручителем додаткової угоди про збільшення розміру процентної ставки, що відбулось без її згоди якпоручителя, її порука припинилась у зв`язку із збільшенням відповідальності.

Дійсно, судом ці обставини не перевірялись, оскільки таких заперечень з боку відповідача ОСОБА_1 суду не надавалось з поважних причин, на яких вже закцентовано увагу вище.

Перевіривши ці доводи, колегія встановила наступні обставини.

Так, в кредитному договорі № 0 визначена у пункті 1.3.1. процентна ставка за користування кредитними коштами у розмірі 12,90 % річних, але у цьому пункті також зазначено, що вона діє протягом перших 30 календарних днів, а також зазначено, що після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору, але у випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць, то застосовується процентна ставка, що діяла у попередньому місяці.

У пункті 1.3.2. кредитного договору сторони домовились, що може бути встановле-

ний новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої

із обставин, передбачених частиною 1 пункту 5.2. договору, у сторону збільшення, а саме:

а) порушення позичальником кредитної дисципліни (зокрема, неналежного виконання умов цього договору, умов забезпечувальних договорів); та/або

б) погіршення фінансового стану позичальника ; та/або

в) здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошовій політиці НБУ.

ОСОБА_1 як поручитель була ознайомлена зі змістом кредитного договору № 0, зокрема, із можливістю зміни процентної ставки в бік збільшення, що передбачено вказаними пунктами кредитного договору.

Одночасно з підписанням 19.12.2007р. кредитного договору була підписана 19.12.2007р. й додаткова угода до нього, у якій були уточнені розміри процентних ставок, на які буде відбуватись збільшення у випадках, регламентованих в п. 5.2 кредитного договору.

Так, згідно з п. 5.1 додаткової угоди, пункт 5.2 кредитного договору доповнено новим абзацом: у випадку настання обставин:

-передбачених пунктами «а», «б» пункту 5.2 кредитного договору процента ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно п. 1.3.1 договору;

-передбачених пунктом «в» пункту 5.2 договору процентна ставка за договором збільшується не більше як на десять % для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5 % для кредитів в іноземній валюті відповідно до розміру ставки, що діє згідно п. 1.3.1 договору.

Виходячи з порівняння змісту пунктів 1.3.1., 5.2 кредитного договору та п. 1.5 додат-

кової угоди, якою внесені зміни до пункту 5.2 кредитного договору, додаткова угода лише уточнює ставки процентів, на які у випадку настання певних ситуацій або порушень, допущених позичальником, відбудеться збільшення процентної ставки, в той час як сам пункт 5.2 лише визначає перелік таких випадків та можливість при їх настанні збільшення процентної ставки. Тобто додаткова угода не збільшує розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, визначеної в п. 1.3.1. самого договору, а лише визначає ставки підвищеннярозміру процентів для випадків, які зазначено у пункті 5.2 кредитного договору, у якому узгоджено їх підвищення, але не зазначено розмір.

Отже, колегія не вбачає, що внаслідок таких доповнень у п. 5.2 кредитного договору, викладених у додатковій угоді до нього, відбувається збільшення відповідальності як позичальника, такі і поручителя. А тому не можна в силу положень ч. 1 статті 559 ЦК України вважати поруку припиненою.

До того ж додаткова угода підписана в той же день, що і кредитний договір та договір поруки.

Іншим доводом збільшення її відповідальності без її згоди є те, що банк з 11.12.2008р. змінив в односторонньому порядку основну процентну ставку з 12,9 % до 14,9 %, що вбачається з розрахунку заборгованості, а тому загальна вартість кредиту збільшилась, але її про це повідомлено банком не було.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, банк до відзиву надав листи, якими повідомляв відповідачів про збільшення процентної ставки, які прийняті апеляційним судом на стадії апеляційного провадження відповідно до приписів ч. 3 статті 367 ЦПК України, оскільки не були подані за відсутності заперечень відповідачів про обставини зміни процентної ставки у суді першої інстанції.

Колегія зазначає, що відповідно до листів № 5055А від 20.11.2008р. на ім`я ОСОБА_2 та № 5057А від 20.11.2008р. на ім`я ОСОБА_1 , банк повідомляв позичальника та поручителя про те, що з 05.12.2008р. змінює процентну ставку за користування кредитними коштами на 2 проценти. Такі зміни викликані невиконанням позичальником умов кредитного договору, зокрема, допущенням випадків порушення строків погашення кредиту. Також у листах містилось попередження, що у випадку ненадання письмової відповіді банку протягом 14 календарних днів з дати його відправлення, вважається, що відповідачі повідомлені та погоджуються з вказаними змінами.

Ці листи були направлені кожному з відповідачів рекомендованими відправленнями на адреси, зазначені ними у кредитному договорі та договорі поруки, про що надано список № 37 згрупованих рекомендованих відправлень, поданих в цех № 1 Дирекції ОПП 21.11.2008р., який засвідчено печаткою поштового органу. Під №№ 10, 28 у цьому списку маються відомості про одержувачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідачами не було подано відповідей із запереченнями на ці листи, а тому банк

обгрунтовано та у відповідності до умов договорів з відповідачами став застосовувати збільшену ставку відсотків.

Що стосується непред`явлення до неї як поручителя вимоги кредитора про дострокове повернення кредиту, а тому її обов`язку повернути весь кредит не настало, то ці доводи апелянта колегія визнає помилковими з огляду на таке.

Такі положення стосуються не поручителя, а позичальника, що передбачено ч. 10 статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а також умовами кредитного договору з ОСОБА_2 .

Так, в частині 10 статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», що діяла на час виникнення заборгованості у відповідача ОСОБА_2 , унормовано наступне: якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитора. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

У постанові ВП ВС від 26.05.2020р. у справі № 638/13683/15 зазначено, що порушення позивачем (банком) визначеного кредитними договорами порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких адресатами суди не встановили, не може мати наслідком покладення на відповідачів тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами. Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України «Про захист прав споживачів» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 цього Закону у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Отже, вказаним законом передбачено обов`язок банку спрямувати відповідну вимогу саме позичальнику, що було дотримано банком у цій справі.

У направленій позичальнику ОСОБА_2 вимозі від 04.12.2008р., яка була отри-

мана ним 23.12.2008р., банк вказував, що у нього станом на 28.11.2008р. утворилась за кредитним договором прострочена заборгованість на суму 1 402,14 доларів США, поточна складає 99 852,68 доларів США, а всього загальна заборгованість на цю дату становить 101 254,82 доларів США. Тому банком було запропоновано позичальнику, керуючись пунктом 6.3 кредитного договору протягом 31 календарного дня з дати одержання цієї вимоги погасити прострочену заборгованість в сумі 1402,14 доларів США, а також пеню.

Крім того, у вимозі позичальника попереджено, що у випадку непогашення в зазначений термін заборгованості, банк буде змушений почати примусове стягнення заборгованості за кредитним договором ( а.с. 41).

Щодо поручителя, то її солідарний обов`язок з позичальником залежить від виконання статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів`кредитодавцем, та оскільки її вимоги було виконано банком, то останній набув права на дострокове повернення всієї суми кредиту, зокрема, шляхом стягнення в солідарному порядку з обох відповідачів.

Зважаючи на все вище наведене, колегія визнає апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою, але у зв`язку з порушенням судом вимог статті 224 ЦК України (ред. від 18.04.2003р.) при прийнятті заочного рішення, скасовує його, але з урахуванням позовних вимог банку, які залишились незмінними з моменту пред`явлення позову, та у відповідності до вимог статті 13, 367 ЦПК України задовольняє їх у заявленій банком редакції в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2011 року у цій справі скасувати.

Прийняти постанову про задоволення позову АТ «УкрСиббанк».

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "УкрСиббанк"заборгованість за кредитним договором № 0 від 19.12.2007р., яка утворилась станом на 18.02.2011р. в сумі 142015,24 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 18.02.2011р. становить 1 127842,45 грн., у тому числі, заборгованість за кредитом в сумі 100138,80 доларів США, що в еквіваленті становить 795272 грн., заборгованість за відсотками в сумі 36327,69 доларів США, що в еквіваленті становить 288503,62 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 1015,18 доларів США, що в еквіваленті становить 8062,25 грн., пеню за несвоєчасну сплату процентів в сумі 4533,57 доларів США, що в еквіваленті становить 36004,27 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства "УкрСиббанк"судові витрати в сумі 910,00 грн., у тому числі, судовий збір в сумі 850,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "УкрСиббанк"судові витрати в сумі 910,00 грн., у тому числі, судовий збір в сумі 850,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 листопада 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.