Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1634/21 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 84 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ляшук М.В.

без участі сторін

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м.Житомирі апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз»

на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2021 року, постановлену під головуванням судді Дубовік О.М.,

у цивільній справі №278/1634/21 за заявою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором, -

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільних системи «Житомиргаз» подало заяву про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором. Просить стягнути борг в розмірі 1704,85 грн.

Ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2021 року заяву акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором повернуто заявникові.

У поданій апеляційній скарзі акціонерне товариство «Оператор газорозподільних системи «Житомиргаз» просить вказану ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, постановлена з порушенням норм процесуального права. Висновки суду, на думку апелянта, є помилковими. Зазначає, що постановою Житомирського апеляційного суду від 27.07.2021 року ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 22.06.2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду першої інстанції від 03.08.2021 року заяву залишено без руху. 11.08.2021 стягувачем подано клопотання про усунення недоліків, в якому звернуто увагу на висновки, зроблені в постанові суду апеляційної інстанції. Ухвалою від 08.09.2021 суд першої інстанції продовжує строк для усунення недоліків до 5 днів. Зазначає, що 11.10.2021 суд першої інстанції своєю ухвалою повертає стягувачу. При цьому суд першої інстанції, вказавши одні недоліки, які були визнані судом не законнними, при новому розгляді вказує вже на інші недоліки.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що у встановлений судом строк позивач не усунув недоліки заяви, зазначені в ухвалі суду від 03 серпня 2021 року та від 08 вересня 2021 року, а відтак, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо.

Так, згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач у встановлений судом строк не виконає всі перелічені в статтях 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України вимоги, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Вимоги щодо належного оформлення позовної заяви встановлені статтями 175, 177 ЦПК України.

Згідно положень ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч.1). В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3).

Як вбачається з матеріали справи, 03 серпня 2021 року суд першої інстанції залишив заяву акціонерного товариства «Оператор газорозподільних системи «Житомиргаз» без руху з тих підстав, що позовна заява подана з недодержанням вимог ст. 175,177 Цивільного процесуального кодексу України при поданні заяви. Суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що заявник не надав до суду примірника заяви із додатками для надсилання боржнику.

Цією ухвалою позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення їй копії ухвали.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали акціонерному товариству «Оператор газорозподільних системи «Житомиргаз» вручено 12 серпня 2021 року (а.с. 46).

11 серпня 2021 року акціонерне товариство «Оператор газорозподільних системи «Житомиргаз» подало до суду заяву про усунення недоліків зазначених в ухвалі від 03.08.2021 (а.с.47-49).

08 вересня 2021 року Житомирський районний суд продовжив строк для усуненя недоліків тривалістю 5 днів (а.с.52-53). Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що заявник не зазначив офіційну електронну пошту боржника ОСОБА_1 , а також не надав докази того, що останній зареєстровано у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі з використанням власного електронного підпису, що суперечить вимогам Положення про Єдину судові інформаційно-телекомунікаційну систему, а також не надав примірник заяви про видачу судового наказу та додатків до неї для боржника.

Вказана ухвала отримана акціонерним товариством «Оператор газорозподільних системи «Житомиргаз» 17.09.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с.55).

11 жовтня 2021 року суд першої інстанції постановив ухвалу, якою заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за договором повернув заявникові.

Проте, відповідно до положень ч. 3 ст.185 ЦПК України заява повернута позивачу.

Такий висновок суду першої інстанції не відповідає нормам процесуального права.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За змістом статті 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі.

Заявник має право відкликати заяву про видачу судового наказу до її розгляду судом.

За правилами ч. 2 ст. 169 ЦПК України, одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Як вбачається з матеріалів справи,заявник звернувся до суду з вказаною заявою через систему «Електронний суд».

Так, відповідно до ч. 8 ст. 14 ЦПК України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до частини восьмої статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи.

Пунктом 15 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до дня початку функціонування ЄСІТС: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Відповідно до пп.15.15 п.15 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ЄСІТС починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

У номері «Голосу України» за 01 грудня 2018 опубліковано оголошення про створення та забезпечення функціонування ЄСІТС. З 01 січня 2019 ЄСІТС буде функціонувати в тестовому режимі, а дослідна експлуатація системи розпочнеться з 01 березня 2019 року.

01 березня 2019 року, в газеті «Голос України» (№42 (7048) від 01 березня 2019 року) опубліковано повідомлення про відкликання ДСА України оголошення, опублікованого в газеті «Голос України» (№229 (6984) від 01 грудня 2018 року) щодо створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

В газеті «Голос України» (№42 (7048) від 01 березня 2019 року) опубліковано повідомлення Державної судової адміністрації України, згідно якого відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 28.02.2019 №624/0/15-19 та враховуючи результати обговорення з судами, іншими органами та установами системи правосуддя питання необхідності відтермінування початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), Державна судова адміністрація України повідомила про відкликання оголошення, опублікованого в газеті «Голос України» (№ 229 (6984) від 01 грудня 2018 року).

Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням РСУ від 26 листопада 2019 року №30 (в ред. рішення РСУ від 02 березня 2018 року №17 із змінами), далі - Положення про АСДС, передбачає можливість до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи використання судами в тестовому режимі окремих інструментів електронного правосуддя, серед яких і підсистема «Електронний суд».

Згідно п. 2.3 рішення Ради суддів України від 12 квітня 2018 року №16 визначено, що окремі норми Положення про АСДС, які в тому числі стосуються використання підсистеми «Електронний суд».

Наказом ДСА України від 22.12.2018 №628 «Про проведення тестування підсистеми «Електронний суд» запроваджено тестовий режим експлуатації підсистеми «Електронний суд» у всіх місцевих та апеляційних судах України (пілотних судах).

Отже, починаючи з 22 грудня 2018 року існує можливість прийняття місцевими та апеляційними судами заяв та інших процесуальних документів, поданих особами через підсистему «Електронний суд».

Також вимогами статті 163 ЦПК України не передбачено наявність в додатках до судового наказу його копії та копії долучених документів для направлення боржнику. Однак при цьому, ч. 2 ст. 169 ЦПК України зобов`язує наведені копії разом з судовим наказом надіслати на його адресу.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції по даній категорії справ не має підстав застосувати норми ч. 9 ст. 10 ЦПК України, відповідно до яких, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Так, суд першої інстанції в своєму судовому рішенні зазначив, що обов`язок заявника додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, визначений положеннями ч. 1 ст. 177 ЦПК України.

До своєї заяви про видачу судового наказу акціонерне товариство «Оператор газорозподільних системи «Житомиргаз» не долучив примірник заяв із додатками для надсилання боржнику.

Між тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що ЦПК України не передбачено таких вимог для подачі заяви про видачу судового наказу, як необхідність надання її копії з додатками для боржника, а тому застосовувати до наказного провадження вимоги позовного провадження Розділ ІІІ «Позовне провадження» ( ст.174-188) не є вірним. Оскільки положенням ч. 1 ст. 177 ЦПК України дійсно визначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї. Проте, в наказаному провадженні законодавцем таких вимог як до позовного провадження не зазначено.

Таким чином, оскільки заява про видачу судового наказу була подана в належний спосіб, а не зазначення офіційної електронної пошти боржника ОСОБА_1 , а також не надання доказів того, що останній зареєстровано у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі з використанням власного електронного підпису, а також не надання примірнику заяви про видачу судового наказу та додатків до неї для боржника, не є підставою для повернення її заявникові.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі -Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди повинні дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав і свобод, гарантованих Конвенцією.

У пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. пункт 57 рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), series A, № 93).

За висновками ЄСПЛ, право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції безпідставно повернув заяву про видачу судового наказу заявникові.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367,368,376,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільних системи «Житомиргаз» задовольнити.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2021 року скасувати.

Заяву акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором направити до Житомирського районного суду Житомирської області для продовження її розгляду по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бутиоскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: