Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду

м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно, з моменту звернення і до осягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 04 вересня 2012 року між сторонами укладено шлюб, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що спільне життя між сторонами не склалось, через зловживання відповідачем спиртними напоями позивач була змушена разом з дитиною переїхати до орендованого житла, дитина знаходиться на повному її утриманні, відповідач не допомагає у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, ухиляється від своїх прямих обов`язків. Відповідач є працездатним, проте не має постійного місця роботи, його дохід має мінливий характер, на утриманні непрацездатних осіб або інших неповнолітніх дітей не має. На думку позивача відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини в зазначеному розмірі.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 серпня 2020 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 9-10).

Копію даної ухвали суду позивачем отримано не було, направлений на її адресу конверт разом з копією ухвали суду про відкриття провадження повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Копію вищевказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано 28 вересня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

13 жовтня 2020 року відповідачем ОСОБА_2 до суду направлено відзив на позовну заяву з додатками на його обґрунтування, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Посилається на те, що позивачем не надано будь-яких доказів зловживання відповідачем алкогольними напоями та оренди житла позивачем. Зазначає, що він проживає разом з батьками, які досягли непрацездатного віку та перебувають на обліку в ГУ ПФ України у м.Києві, отримують пенсію в розмірі по 1712,00 грн кожний, утримання яких є обов`язком відповідача. Також зазначає, що він довгий час не може знайти роботу, є безробітнім та не має постійного доходу. Будь-які майнові права, грошові кошти, інші джерела доходу у відповідача відсутні. Крім того, вважає безпідставним та недоведеним визначений позивачем розмір аліментів у сумі 3000,00 грн, оскільки позивачем не надано доказів понесених нею витрат, а також доказів спроможності відповідача сплачувати зазначену суму.

Позивач не скористалась своїм правом на надання відповіді на відзив.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннямист.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що надані позивачем та відповідачем докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 04 вересня 2012 року між сторонами укладено шлюб (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), що не заперечується відповідачем.

Як убачається зі змісту позовної заяви дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утримані, що також не спростовано відповідачем.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У даному випадку спосіб стягнення аліментів було визначено позивачем, що узгоджується з положеннями ч.3 ст. 181 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження дійсного розміру щомісячних витрат на дитину, а також доказів отримання відповідачем доходу в розмірі, що свідчив би по його спроможність сплачувати аліменти в сумі 3000,00 грн.

Щодо посилань відповідача на те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, суд зазначає, що саме по собі досягнення особами пенсійного віку та отримання ними пенсійного забезпечення не свідчить про їх потребу в утриманні з боку відповідача. Доказів надання відповідачем такого утримання батькам, стягнення з нього аліментів на їх утримання, матеріали справи не містять.

Крім того, суд звертає увагу на те, що обов`язок батьків по утриманню дитини не може ставитись в залежність від наявності у них будь-яких витрат.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України)

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька

(ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд враховуючи як матеріальне становище позивача, яка проживає з дитиною, що знаходиться на її повному утриманні, так і матеріальне становище відповідача, який згідно викладених у відзиві тверджень, є безробітним, проте є особою працездатного віку, наявності у нього хронічних захворювань, які б суттєво впливали на його фізичний стан та перешкоджали працевлаштуванню а також сплаті аліментів, судом не встановлено, зважаючи на перекладення відповідачем всього тягаря утримання дитини на позивача, вважає, що розмір аліментів який буде стягуватись на утримання дитини повинен бути встановлений у твердій грошовій сумі, та беручи до уваги щоденну потребу дитини, в харчуванні, в забезпеченні предметами вжитку та дозвілля необхідних для достатнього гармонійного розвитку дитини, приходить до висновку, що розмір аліментів який буде стягуватись на утримання дитини сторін повинен бути встановлений у розмірі 2500,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів, суд враховуючи насамперед інтереси дитини, її право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності, виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням подальшого утримання дитини з боку позивача, для забезпечення належного матеріального утримання сина сторін та його гармонійного розвитку.

Також суд враховує, що аліменти на утримання дитини стягуються до її повноліття, при цьому розмір прожиткового мінімуму щороку зростає.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що батьки зобов`язані брати участь й у додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо), стягнення яких в судовому порядку передбачено ст.185 СК України.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 19 серпня 2020 року.

Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн, від сплати якого при зверненні до суду позивач була звільнена.

На підставі викладеного, статтями 180-182, 184, 191 СК України, Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 10, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти наутримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2500,00 грн щомісячно, починаючи з 19 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: