Справа № 201/9688/21
Провадження № 2-з/201/267/2021
УХВАЛА

про забезпечення позову

до подання позову

27 вересня 2021 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа - ОСОБА_2 ) про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявниця визначила заінтересованою особою ОСОБА_2 .

Заявниця заявник просить заборонити вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження або зміну у будь-який спосіб права власності 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, номер об`єкта в РПВН 16831393), яка була предметом договору купівлі-продажу від 26.12.12 №1112 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви зазначила, що 26.12.2012р. між нею та ОСОБА_3 укладений договір № 1112 купівлі-продажу за 577 140,00 грн. 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка на праві спільної власності належала ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Право власності було зареєстроване за ОСОБА_3

17.10.2016р. інша 1/2 частки вказаної квартири подарована ОСОБА_3 та ОСОБА_2 своїй малолітній доньці ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 )

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть від 23.11.2017р. № НОМЕР_1 .

16.10.2020р. рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від у цивільній справі № 201/9425/18, яке набрало законної сили 03.08.2021р., договір купівлі-продажу № 1112 визнаний недійсним. При цьому, під час судового розгляду у справі встановлено, що ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 в період з 21.11.2017р. по 30.04.2021р. не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 216 ЦК України, у зв`язку із набранням законної сили рішенням суду у справі № 201/9425/18, сплачені ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу № 1112 грошові кошти у сумі 577 140, 00 грн. мають бути повернуті заявниці спадкоємцями ОСОБА_3 в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З урахуванням того, що ОСОБА_2 і її неповнолітня донька ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги померлого ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 набула статус кредитора спадкодавця ОСОБА_3 після скасування договору купівлі-продажу № 1112, за приписами ст. 1282 ЦК України вказані спадкоємці зобов`язані задовольнити її вимоги та виплатити одноразовим платежем 577 140, 00 грн або іншу суму. 1/2 квартири, з урахуванням рішення суду у справі № 201/9425/18, є частиною спадщини. ОСОБА_2 буде успадковано 75% від вказаної частки квартири в Ѕ квартири (50% як спадкоємцем-співвласником, 25% як спадкоємцем першої черги), донькою ОСОБА_4 буде успадковано 25% від вказаної частки квартири в 1/2 квартири.

ОСОБА_2 виступає є наразі законним представником неповнолітньої доньки, тому у позовній заяві про стягнення на користь ОСОБА_1 суми 577 140,00 грн. вона буде відповідачем.

ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадженні № 65346545 з виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2016р. у справі № 201/7738/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 40 003 396 грн.

Заявниця вважає, що існує потреба у забезпеченні її позову про стягнення зі спадкоємців ОСОБА_3 на її користь 577 140, 00 грн. шляхом заборони відчуження у будь-який спосіб права власності на 1/2 квартири, як спадкової маси після смерті ОСОБА_3 , адже з урахуванням розміру заборгованості у виконавчому провадженні № 65346545 існує ймовірність того, що вказана 1/2 квартири буде використана боржником ОСОБА_2 для погашення боргу у виконавчому провадженні, що істотно ускладнить або навіть унеможливіть виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 , так як ОСОБА_2 не має іншого майна у власності, тобто, не має альтернативного джерела отримання прибутку, окрім продажу квартири або її частки.

При цьому, як законний представник неповнолітньої доньки, ОСОБА_2 зможе використати для погашення заборгованості у виконавчому провадженні не тільки свою частину у спадковому майні (1/2 квартири), але і частину доньки, яка після спадкування буде становити 5/8 від права власності у всій квартирі.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, розглянувши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, захід забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 своєї постанови від 22.12.2006р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Частина 3 ст. 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, оскільки зазначений заявницею вид забезпечення позову стосовно вказаного вище нерухомого майна є неспівмірним із заявленими позовними вимогами.

Окрім того, заявницею не доведено, щоіснує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття вказаного виду забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-155, 157, 353, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (заінтересована особа - ОСОБА_2 ) про забезпечення позову до подання позовної заяви- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Наумова