Справа №150/310/20
Провадження по справі №2/150/1/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 січня 2021 року Чернівецький районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі Николайчук Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 з вище вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не зявився. Представник позивача ОСОБА_3 , скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність довірителя. Вимоги підтримує на умовах, викладених в позовній заяві та просить їх задоволити Не заперечує проти заочного розгляду справи та постановлення по справі заочного рішення.

Відповідачем - виконкомом Березівської сільської ради Чернівецького району подано відзив на позовну заяву, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, клопоче про розгляд справи у його відсутність..

Співвідповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, причини її неявки суду невідомі. Як вбачається із матеріалів справи співвідповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 28.01.2021 постановлено про проведення заочного розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 2005 року користується житловим будинком АДРЕСА_1 . Власником зазначеного будинку була мати позивача - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 03.12.2005 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси (а.с. 6).

Право власності ОСОБА_4 на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 29.08.2006 року Березівською сільською радою Чернівецького району Вінницької області на підставі рішення Могилів Подільського райвиконкому від 01.04.1988 року (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями за заповітом залишилась позивач та її брат (син померлого спадкодавця) ОСОБА_5 , що стверджується копією заповіту, складеного та належним чином посвідченого 24.11.1992 року (зворотній бік а.с. 41).

ОСОБА_5 , будучи спадкоємцем за заповітом майна, що залишилося після смерті матері ОСОБА_4 ,спадщину не оформив, оскільки, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , повторно виданого 22.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с. 7).

3 2005 року після смерті матері позивач відкрито, безперервно володіє даним будинком, підтримує його в належному стані, здійснює ремонтні роботи та під час відпусток проживає у ньому зі своєю сім`єю, постійно сплачує земельний податок та сплачує за користування електроенергією, підтвердженням чого є довідка, видана виконкомом Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 27.08.2019 року за №791 (а.с. 15), а також копії квитанцій, в яких платником значиться ОСОБА_1 (а.с. 11, 12, 13).

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Набувальна давність одна з підстав набуття права власності.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 3 ст. 344 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Частиною 1 статті 398 ЦК України встановлено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Володільцем може бути будь яка фізична чи юридична особа, яка може бути суб`єктом права власності. Фактичне володіння може виникнути в тієї чи іншої особи на підставі різних фактичних обставин. Це може бути будь яке придбання речей (майна) на підставі фактів, що не породжують правових наслідків, наприклад, придбання майна без належного правового оформлення (нотаріального посвідчення, державної реєстрації тощо).

Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

У пункті 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, №5 зазначається, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, №5 встановлено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України).

Враховуючи положення статтей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України).

За останніх п`ятнадцять років (з 2005 року) фактичного володіння ОСОБА_1 житловим будинком АДРЕСА_1 , ніхто як власник зазначеного майна, не звертався до неї із вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, що є самостійною підставою вважати ОСОБА_1 добросовісним набувачем вище вказаного житлового будинку.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року (пункт 11 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року, №5). При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Суд вважає обґрунтованими обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною власністю.

На підставі вище викладеного, суд в силу статті 89 ЦПК України, беручи до уваги роз`яснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, №5, приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

На підставі ст., ст. 328, 344, 397 ЦК України, керуючись ст., ст.10, 11, 81, 263 - 265, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 38,9 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Л.П. Цимбалюк