ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2021 року м. Кропивницький

справа № 388/1914/18

провадження № 22-ц/4809/68/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.

за участі секретаря Тимошенко Т.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційними скаргами адвоката Чуприни Сергія Павловича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2020 року та на додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2020 року у складі судді Степанова С. В. і

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог просила:

-стягнути з ОСОБА_2 на свою користь орендну плату за 2017 рік в розмірі 3 374 грн 36 коп та орендну плату за 2018 рік в розмірі 5 874 грн 36 коп, згідно договору оренди землі від 10 липня 2011 року, укладеного з ОСОБА_3 , зареєстрованого у відділі Держкомзему у Долинському району 02 квітня 2012 року за № 00102;

-розірвати договір оренди землі від 10 липня 2011 року, укладений між померлою 13 листопада 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований у відділі Держкомзему у Долинському районі 02 квітня 2012 року за № 00102.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 .

За життя, 10 липня 2011 року, матір позивача уклала з ОСОБА_2 договір оренди належної їй земельної ділянки площею 6,3809 га, кадастровий номер № :02:000:0705, що розташована на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, строком на 10 років (далі Договір), який був зареєстрований 02 квітня 2012 роу у відділі Держкомзему в Долинському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 00102.

24 жовтня 2017 року позивач успадкувала після ОСОБА_3 зазначену земельну ділянку та після отримання правовстановлюючого документу на земельну ділянку, відповідні копії документів надала відповідачеві для подальших розрахунків по орендній платі.

За умовами Договору орендна плата вноситься орендарем 30 жовтня поточного року оренди у формі та розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на момент здійснення плати.

В порушення істотних умов Договору, ОСОБА_2 у визначені строки не сплатив позивачу частково орендну плату за 2017 рік в ромірі 3 374 грн 36 коп та орендну плату за 2018 рік в розмірі 5 874 грн 36 коп.

На неодноразові усні вимоги ОСОБА_1 сплатити орендну плату у повному обсязі відповідач не реагує, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 з вказаним позовом до суду.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 874,36 грн орендної плати за 2018 рік за договором оренди землі від 10.07.2011 укладеного з ОСОБА_3 зареєстрованого 02.04.2011 за № 00102.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пропорційно ступеню задоволення вимог частину сплаченого судового збору у розмірі 704,8 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пропорційно ступеню задоволення вимог частину витрат на правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що згідно розписки позивачем отримано кошти в рахунок орендної плати за 2017 рік, а несвоєчасність оплати орендної плати за 2018 рік виникла внаслідок відсутності повідомлення правонаступником відомостей необхідних для перерахування йому орендної плати.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутня така обов`язкова для розірвання договору ознака, як систематичність невиконання обов`язків, тому позовні вимоги є обґрунтованими лише в частині стягнення орендної плати за 2018 рік, а саме в розмірі 5 874,36 грн.

Суд першої інстанції також вважав за необхідне стягнути пропорційно ступtню задоволених вимог частину понесених та підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2020 року в задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь орендної плати за 2017 рік за договором оренди землі від 10.07.2011 зареєстрованого у відділі держкомзему у Долинському районі 02.04.2012 та про розірвання вказаного договору оренди відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пропорційно ступеню задоволених вимог, частину понесених позивачем та підтверджених розрахунковою квитанцією № 1-18/09/2018 від 18.09.2018 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.

Додаткове рішення суду мотивоване тим, що згідно мотивувальної частини рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2020 року, відсутні підстави для задоволення решти невирішених судом першої інстанції вимог, проте резолютивна частина рішення не містить розв`язання цього питання.

Суд першої інстанції також, враховуючи постанову Кропивницького апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року, якою було скасовано ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2020, вважав за необхідне стягнути, пропорційно ступеню задоволених вимог, частину понесених позивачем та підтверджених розрахунковою квитанцією № 1-18/09/2018 18.09.2018 судових витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційних скаргах адвокат Чуприна С. П., який представляє інтереси ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2020 року та додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2020 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що оскаржувані рішення суду першої інстанції ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а суд першої інстанції не надав відповідної правової оцінки в сукупності усім, зібраним та наявним у матеріалах судової справи письмовим доказам, внаслідок чого зробив хибні висновки.

Позивач зазначає, що 24 жовтня 2017 року вона зверталась до ОСОБА_2 по питанню виплати орендної плати та надавала йому копію свідоцтва про право на спадщину від 24 жовтня 2017 року та копію витягу з Державного реєсту речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповіно до яких вона є власником земельної ділянки, що є предметом Договору.

Заперечення відповідача, про те, що він не отримував правовстановлюючі документи, не кореспондуються із наданими суду доказами та спростовуються розпискою від 24.10.2017 про отримання кошів, видавши яку, ОСОБА_2 фактично підтвердив свою обізнаність, щодо переходу права власності на земельну ділянку від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , та отримання необхідних документів.

Отримавши документи, що підтверджують перехід права власності, відповідач вчинив дії, спрямовані на викнання своїх зобов`язань за Договором та частково виплатив ОСОБА_1 орендну плату за 2017 рік в розмірі 2 500 грн.

За змістом розписки від 24.10.2017, 3 500 грн, які ОСОБА_4 надав на поховання ОСОБА_3 не є орендною платою за землю за 2017 рік.

Після виплати частково орендної плати за 2017 рік позивачу, ОСОБА_2 не мав жодних перешкод для виплати орендної плати за 2018 рік, шляхом виплати нарахованих сум позивачу, в той час як остання приїздила та усно просила провести з нею розрахунки за користування ділянкою або направити кошти поштовим переказом на її адресу, яка міститься в правовстановлюючих документах, чи шляхом внесення належних орендодавцю грошей у депозит нотаріуса.

Після відкриття провадження у справі, відповідач 12.02.2019 направив поштовим переказом на адресу ОСОБА_1 кошти в сумі 5 954 грн 43 коп, але в силу тимчасової відсутності, позивач за місцем проживання, вказаний переказ не отримала, внаслідок чого він був повернутий відповідачеві.

З огляду на викладене ОСОБА_1 вважає, що нею доведено систематичність невиплати ОСОБА_2 орендної плати за 2017 та 2018 роки, проте суд першої інстанції дійшов висновків, які не кореспондуються з матеріалами справи.

Позивач зазначає, що обґрунтування оскаржуваного рішення міститься лише в одному абзаці мотивувальної частини рішення, з якого вбачається, що згідно з розписки позивачем отримано кошти в рахунок орендної плати за 2017 рік, проте з якої саме не зазначено.

Необгрунтованим та невмотивованим є висновок суду першої інстанції щодо несвоєчасності повідомлення ОСОБА_2 відомостей необхідних для подальшого перерахування ОСОБА_1 орендної плати за 2018 рік.

Підставою для скасування додаткового рішення, позивач зазначає ті ж самі підстави, що й підстави, наведені в апеляційній скарзі на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2020 року, оскільки додаткове рішення не містить жодних інших обґрунтувань, ніж ті, що були зазначені у рішенні.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили, що згідно вимог частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Чуприна С. П., який представляє інтереси ОСОБА_1 , підтримав доводи апеляційних скарг.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглянути справу без його участі, що відповідає положенням статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2020 року та додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2020 року в повній мірі не відповідають.

Судом першої інстанції встановлено, що із копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМТ 881055 від 24.10.2017 та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності слідує, що ОСОБА_1 успадкувала після смерті матері ОСОБА_3 земельну ділянку площею 6,3809 гектарів, кадастровий № :02:000:0705, що розташована на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області (а. с. 6-7).

З копії договору оренди землі від 10.07.2011 підтверджено його укладання між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 6,3809 гектарів, кадастровий № :02:000:0705 строком на 10 років (а. с. 8-9).

З копії уточненого розрахунку нормативно грошової оцінки земельної ділянки кадастровий № :02:000:0705 слідує, що проіндексована грошова оцінка на 01.01.2017 становить 195 812 гривень (а. с.10).

Із копії розписки від 24.10.2017 слідує, що позивач ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти за користування земельним паєм ОСОБА_3 за 2017 рік в сумі 2 500 грн, а також на поховання ОСОБА_3 3 500 грн а всього отримала 6 000 грн (а. с. 30).

Копією квитанції № 12 від 12.02.2019 про приймання поштового переказу слідує, що гр. ОСОБА_1 були переказані кошти (оплата за земельний пай) в сумі 5 954,43 грн (а. с. 33).

Копією квитанції 1/0106 від 02.04.2019 підтверджується повернення вказаних коштів відповідачу.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Статтями 627, 629 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» (далі - Закон).

Статтею 2 Закону передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону (у редакції, чинній на момент укладання договору), істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

За змістом ст. 21 Закону, орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Підставою для припинення права користування земельною ділянкою, в тому числі, є систематична несплата орендної плати (п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України).

Відповідно до положень частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати.

Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплати у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначила, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Матеріалами справи підтверджується, що 10 липня 2011 року між ОСОБА_3 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди землі, зареєстрований у відділі Держкомзему у Долинському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.04.2012 за № (а. с. 8-9).

Відповідно до вказаного договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 6,38 га кадастровий номер :02:000:0705, яка розташована на території Богданівської сільської ради (п. 1-2 Договору).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 74 384 грн (п. 5 Договору).

Договір укладено на 10 років, а після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк, не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомивши орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 Договору).

Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 % нормативної грошової оцінки 2 252 грн або зерном без виконання будь-яких інших робіт (п. 9 Договору).

Орендна плата вноситься у строки 30 жовтня поточного року (п. 11 Договору).

Розмір орендної плати переглядається один раз в три роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом (п. 13 Договору).

Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (п. 28 Договору).

Дія договору припиняється шляхом розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п. 38 Договору).

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору (п. 40 Договору).

За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору (п. 41 Договору).

Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини (п. 42 Договору).

Копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМТ 881055 від 24.10.2017 та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджується, що ОСОБА_1 успадкувала після смерті матері ОСОБА_3 земельну ділянку площею 6,3809 гектарів, кадастровий № :02:000:0705, що розташована на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області (а. с. 6-7).

Відповідно до копії уточненого розрахунку нормативно-грошової оцінки земельної ділянки кадастровий № :02:000:0705 слідує, що проіндексована грошова оцінка станом на 01.01.2017 становить 195 812 грн (а. с.10).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що згідно розписки позивачем отримано кошти в рахунок орендної плати за 2017 рік.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Згідно з копією розписки від 24.10.2017 вбачається, що позивач ОСОБА_1 отримала від відповідача ОСОБА_2 грошові кошти за користування земельним паєм ОСОБА_3 в сумі 2 500 грн, а також на поховання ОСОБА_3 3 500 грн, а всього отримала 6 000 грн за 2017 рік (а. с. 32).

З аналізу вказаної розписки вбачається, що позивачем було отриманов рахунок орендної плати 2 500 грн, в той час як вона мала отримати 5 874 грн 36 коп (195 812грн*3%).

Суд першої інстанції не врахував, що за змістом розписки від 24.10.2017, кошти в розмірі 3 500 грн, були призначені для виплати на поховання ОСОБА_3 , а не для сплати в рахунок виплати орендної плати за 2017 рік відповідно до Договору, тому дійшов помилкового висновку про відмову в задоволені позовних вимог про стягнення орендної плати за 2017 рік в розмірі 3 374 грн 36 коп.

З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт сплати ОСОБА_2 ОСОБА_1 орендну плату згідно Договору за 2018 рік, правильними є висновки суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати за 2018 рік згідно Договору в розмірі 5 874 грн 36 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розрівання Договору оренди від 10 липня 2011 року, суд першої інстанції виходив з того, що відсутня систематичність невиконання обов`язків щодо сплати орендної плати з огляду на те, що несвоєчасність оплати орендної плати за 2018 рік виникла внаслідок відсутності повідомлення правонаступником відомостей необхідних для перерахування йому орендної плати.

Відповідно до абзацу 5 статті 31 Закону особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 148-1 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням:

кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки;

найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника;

місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси;

платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).

Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 після отримання у спадщину земельної ділянки, що є предметом Договору, у встановленому законом порядку повідомила про перехід права власності орендаря.

З огляду на викладене, прострочення орендної плати за умовами Догвору за 2018 рік виникло не з вини орендаря, оскільки ОСОБА_1 після переходу права власності на земельну ділянку, що є предметом Договору, не виконала зобов`язання, визначене законом щодо повідомлення орендаря про зміну власника, тому правильними є висновку суду першої інстанції щодо відсутності систематичності несплати орендної плати та, як наслідок, відсутності підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України, рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2020 року та додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення орендної плати за 2017 рік підлягає сказуванню з ухваленням нового про задоволення позвоних вимог в цій частині.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2020 року та додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди землі та в частині задоволених позовних вимог про стягнення орендної плати за 2018 рік ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відповідно до статті 375 ЦПК підялагє залишенню без змін.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційних скарг рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до задоволених позовних вимог (1 409,60 грн * 50 %) та задоволених вимог апеляційної скаги (2 114,40 грн * 18,24 %) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам та вимогам апеляційної скарги, що становить 1 090 грн 47 коп.

За змістом пункту першо частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Враховуючи складність справи, витрачений час та обсяг виконаних адвокатами робіт і послуг, а також те, що представником позивача та представником відповідача подано докази понесення таких витрат, клопотання позивача та відповідача про стягнення понесених ними судових витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню пропорційно до задоволених вимог, а саме з ОСОБА_1 підлягає стягнуненню на користь ОСОБА_2 3 500 грн (7 000 грн * 50%), а з ОСОБА_2 а користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2 500 грн (5 000 грн * 50 %).

Шляхом проведення взаємозаліку, остаточно з ОСОБА_1 необхідно стягнутина користь ОСОБА_2 1 000 грн (3 500 грн - 2 500 грн) на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги адвоката Чуприни Сергія Павловича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2020 року та додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення орендної плати за 2017 рік та в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 3 374 грн (три тисячі триста сімдесят чотири) грн 36 коп орендної плати за 2017 рік та 1 090 (одна тисяча дев`яносто) грн 47 коп судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1 000 (одна тисяча) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2020 року та додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди землі та в частині задоволених позовних вимог про стягнення орендної плати за 2018 рік залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26.01.2021.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко