Справа № 576/195/21
Провадження № 2/576/118/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Сапона О.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 05.11.2018 року між ОСОБА_3 та відповідачем було укладено договір позики грошей, який посвідчений приватним нотаріусом Глухівського міського нотаріального кругу Сумської області за реєстровим номером 1380. Згідно договору ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 120 000 грн., що в еквіваленті складає 4300 доларів США, та які останній зобов`язується повернути частинами або повною сумою до 01.03.2020 року включно. Також сторони у договорі домовились про те, що у разі прострочення позичальником строку позиченої суми грошових коштів він несе відповідальність перед позикодавцем відповідно до вимог діючого законодавства України, а позичальник має право вимагати при цьому повернення йому позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.

Також мотивує позов тим, що 28.09.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір передачі прав за договором позики грошей від 05.11.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Глухівського міського нотаріального кругу Боряком Д.Ю. за реєстровим номером 1380, згідно якого позивач отримав право вимагати від відповідача виконання грошових зобов`язань. 18.11.2020 року відповідачу ОСОБА_2 надіслано лист, яким його повідомлено про укладення зазначеного договору. Однак, до теперішнього часу відповідач своє зобов`язання не виконав, борг не повернув.

Станом на 20.01.2021 року ОСОБА_2 має заборгованість у розмірі 135 693,09 грн. (120 000 грн. - сума заборгованості, 7 493,99 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань), 4 992 грн. - інфляційні збитки, 3 207, 10 грн. - відсотки за користування грошовими коштами).

За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача 135 693,09 грн. боргу та сплачений ним судовий збір.

Ухвалою суду від 03 лютого 2021 року відкрито спрощене провадження у даній справі з викликом сторін. Наступного дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу були направлені копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

25 лютого 2021 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до того, що фактично укладений між ним та ОСОБА_3 договір позики був спрямований на компенсацію ним Ѕ частки ОСОБА_3 у спільному бізнесі, жодних грошових коштів від нього він не отримував, а лише домовився з ним про виплату його частки у бізнесі. Зазначає, що він не погоджується з розрахунком заборгованості, оскільки в ньому не враховане часткове погашення ним заборгованості в сумі 18018 грн.. Зауважує, що також не отримував жодних повідомлень про переуступку ОСОБА_3 права вимоги до нього ОСОБА_1 , тому він має право не виконувати свого обов`язку новому кредитору до надання доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви у зв`язку з її необгрунтованістю.

16 березня 2021 року позивачем надіслано до суду відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що фактично відповідач визнав договір позики грошей, оскільки у своєму відзиві вказує на те, що почав погашати заборгованість перед ОСОБА_4 та перерахував йому грошові кошти у розмірі 18018 грн., що не відповідає дійсності, оскільки надані ним суду квитанції є лише копіями рахунку офіціанта бару „Гараж", які не можуть виступати доказами повернення грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за договором позики грошей.

Ухвалою суду від 01 липня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача та зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 369/4801/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики.

Ухвалою від 04 жовтня 2021 року провадження у справі відновлено, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, про що відповідача було повідомлено шляхом опублікування оголошення на сайті суду та роз`яснено його право для подання відзиву на позов та наслідки його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин. Наступного дня ухвала про прийняття справи до провадження була також направлена учасникам справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що 05 листопада 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей, який посвідчений приватним нотаріусом Глухівського міського нотаріального кругу Сумської області Боряком Д.Ю. за реєстровим номером 1380, згідно якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 120 000 грн., що в еквіваленті складає 4300 доларів США, та які останній зобов`язався повернути частинами або повною сумою до 01 березня 2020 року включно без сплати відсотків за користування. У разі прострочення позичальником строку позиченої суми грошових коштів він несе відповідальність перед позикодавцем відповідно до вимог діючого законодавства України, а позичальник має право пред`явити вказаний договір до стягнення в строки і порядку, що передбачені чинним законодавством України у разі несвоєчасного повернення суми позичених грошових коштів та вимагати при цьому повернення йому позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення (а.с.9).

28 вересня 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір передачі прав за договором позики грошей від 05.11.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Глухівського міського нотаріального кругу Боряком Д.Ю., згідно якого позивач ОСОБА_1 отримав право вимагати від відповідача ОСОБА_2 виконання грошових зобов`язань у сумі 120 000 грн. за договором позики грошей від 05.11.2018 року (а.с.10,11). ОСОБА_5 (цедент) передав ОСОБА_1 (цесіонарію) всі необхідні документи, що підтверджують права вимоги, які відступаються за цим договором, що підтверджується актом до договору передачі прав за договором позики від 05.11.2018 року (а.с.12).

Відповідачу надіслано повідомлення про відступлення права вимоги за договором позики та повідомлення про зміну кредитора, що підтверджується відповідними квитанціями та накладними ПАТ „Укрпошта" (а.с.13-17).

Таким чином, наявність заборгованості за договором позики від 05.11.2018 року та невиконання ОСОБА_2 зобов`язань щодо повернення заборгованості зумовила звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Статтею 627 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч 1. ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, якщо боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, ОСОБА_6 на підставі договору відступлення прав вимоги (цесії) від 28.09.2020 року набув право вимоги, належне ОСОБА_3 , та став кредитором ОСОБА_2 за договором позики від 05.11.2018 року, який належним чином свої зобов`язання не виконав, у визначені договором строки погашення заборгованості за договором позики не здійснив, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за цим договором, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

В той же час, пунктом 2 Договору позики грошей від 05.11.2018 року обумовлена позика грошових коштів в сумі 120 000 грн. без сплати відсотків за користування, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування грошовими коштами задоволенню не підлягають.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 132 485,99 грн..

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 1356,93 грн..

Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково (132 485,99х100: 135 693,09 = 97,63), то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1324,77 грн. судових витрат по оплаті судового збору (1356,93х 97,63: 100 = 1324,77). Твердження відповідача про те, що між ним та ОСОБА_3 договір позики не укладався, бо насправді цей договір був спрямований на компенсацію ним Ѕ частки ОСОБА_3 у спільному бізнесі, а також твердження про те, що позивач грошових коштів від ОСОБА_3 не отримував суд не приймає до уваги, оскільки жодних належних і допустимих доказів на підтвердження цих обставин відповідач не надав. Навпаки, ці твердження повністю спростовуються представленим позивачем нотаріально посвідченим договором позики, в якому зазначено, що відповідач отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 120 000 грн. до підписання договору ( п.4 договору). Також в цьому договорі немає жодної згадки про те, ці грошові кошти передані в рахунок компенсації частки ОСОБА_3 у спільному бізнесі із відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 178, 247, 274-279, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики від 05 листопада 2018 року у розмірі 132 485 (сто тридцять дві тисячі чотириста вісімдесят п`ять) грн. 99 коп.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1324,77 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Глухівського міськрайонного суду О.В.Сапон