№ 336/522/21
н/п. 2-о/336/58/2021
УХВАЛА

26 січня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєв Є.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, про встановлення факту проживання дітей з матір`ю,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, в якій заявник просить суд: встановити факт проживання її дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з нею (матір`ю) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 7 ст. 19 ЦПК Україн суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

За поясненнями заявника, 25.11.2000 вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 01.10.2015 рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя шлюб між сторонами розірвано. За згодою батьків місце проживання дітей визначено з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, ОСОБА_2 також мешкає та зареєстрований за цією адресою, оскільки на земельній ділянці знаходиться два окремі будинки. У заявника існує необхідність встановлення судом факту проживання її дітей разом з нею як з матір`ю для отримання аліментів з батька, а також для звернення до Управління соціального захисту населення ЗМР по Шевченківському району щодо отримання допомоги як малозабезпеченої родини. На підставі вищевикладеного з метою захисту прав та законних інтересів свої дітей, заявник звертається до суду з заявою про встановлення факту проживання дітей з матір`ю для отримання аліментів та допомоги як малозабезпеченої родини.

Суд зазначає, що згідно із ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989,- держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 161 СК України спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини може вирішуватимся органом та піклування або судом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Матеріали справи свідчать, що фактично між сторонами існує спір про сплату аліментів, крім цього заявниця зазначає, що у сторін наявний спір про місце проживання дітей. Але з матеріалів справи не встановлено, що фактично діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні, в іншому будинку, ніж в якому мешкає батько дітей.

Крім того, при перевірці інформації в Автоматизованій системі документообігу суду було встановлено, що 25.11.2020 та 25.01.2021 ОСОБА_1 подала позовні заяви до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, які перебувають в провадженні судді Галущенко Ю.А. (№ 336/7150/2020, н/п 2/336/1034/2021) та судді Щасливої О.В. (№336/521/21, н/п 2/3361667/2021).

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що питання про визначення аліментів, а також про визначення місця проживання дітей вирішується лише судом. Отже, викладені у заяві ОСОБА_1 питання не підлягають розгляду в порядку окремого провадження шляхом встановлення факту проживання дітей з матір`ю, а розглядаються судом в порядку позовного провадження в межах цивільної справи про стягнення аліментів на дітей або визначення їх місця проживання.

Тому суд, з урахуванням вимог ст.ст. 19, 315 ЦПК України, вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в цивільній справі в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання дітей з матір`ю.

Керуючись ст. ст. 19, 315, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, про встановлення факту проживання дітей з матір`ю.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з її моменту підписання та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Є.С. Боєв