КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/1884/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Слюсар Т. А.

при секретарі Гайворонському В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНСТРИМ" про відмову від позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

06.06.2016 Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором №003-2900/756- 0474 від 16.11.2007 станом на 18.05.2016 в сумі 101 760 швейцарських франків та відшкодувати судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.11.2007 року між ВАТ "Банк Універсальний" (позичальник), правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №003-2900/756-0474, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 170 000 швейцарських франків, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 10 листопада 2037 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 9,95% річних. За користування кредитом понад встановлений кредитним договором строк встановлена підвищена процентна ставка на рівні 29,85% річних.

Позивач виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, а саме в порядку, передбаченому кредитним договором, видав позичальнику кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку.

В подальшому до вказаного кредитного договору були укладені додаткові угоди від 10.03.2009, 25.03.2009, 16.06.2014, якими сторони погоджували зміну розміру плати за користування кредитом.

Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 16 червня 2014 року між ПАТ "Універсал Банк " та ОСОБА_2 укладено договір поруки б/н, за яким остання поручилась перед кредитором за виконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникло з кредитного договору №003-2900/756-0474 від 16 листопада 2007 року та додаткової угоди від 16 червня 2014 року до нього.

В порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України позичальник не виконує взяті на себе зобов`язання в частині своєчасної сплати процентів, повернення кредиту у визначені договором терміни, виконання інших взятих на себе зобов`язань.

27.03.2015 позичальнику була направлена вимога про погашення суми заборгованості, яка виконана не була. Відтак термін повернення кредиту настав достроково.

27.03.2015 поручителю направлена вимога про сплату боргу, яка була вручена 05.04.2015, проте дій, спрямованих на погашення заборгованості, останньою вчинено не було.

Загальна сума заборгованості за кредитним договором №003-2900/756-0474 від 16 листопада 2007 року станом на 18.05.2016 складає 194 043 швейцарських франків 19 сантимів, з яких: заборгованість по кредиту - 163 424,73 швейцарських франків; відсотки - 30 287,42 швейцарських франків; підвищені відсотки - 331,04 швейцарських франків.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором №003-2900/756- 0474 ( на придбання майна) від 16 листопада 2007 року, укладеним між ВАТ "Банк Унівесральний" та ОСОБА_1 , у розмірі 101 760 швейцарських франків, що еквівалентно по курсу НБУ 2 696 015 грн 30 грн. У решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Універсал Банк», назву якого в подальшому змінено на АТ "Універсал Банк", просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року та ухвалити нове, яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором №003-2900/756-0474 від 16 листопада 2007 року станом на 18.05.2016 в сумі 101 760 швейцарських франків та відшкодувати витрати по сплаті судового збору.

Посилається на ті підстави, що банк правомірно надав кредит в іноземній валюті, а тому заборгованість за таким зобов`язанням підлягає стягненню у валюті кредиту, без зазначення її еквіваленту в гривні. Правомірність надання банком кредиту в швейцарських франках підтверджується наявністю в банку банківської ліцензії №92 від 04.12.2001, дозволу № 92-1 від 04.12.2001 та додатку до дозволу №92-1 від 04.12.2001. Суд першої інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №6-190 цс15, що привело до порушення прав та законних інтересів позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Свої доводи мотивує тим, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту видачі 16.11.2007 суми кредиту в розмірі 170 000 швейцарських франків. Виписка з особового рахунку та розрахунок заборгованості не є первинними документами та не можуть бути належними доказами на підтвердження вищевказаної обставини.

Також зазначив, що він отримав від позивача для купівлі квартири грошову одиницю - гривню, а не франки, як вказано в рішенні суду першої інстанції. За таких підстав вважає основний договір недійсним, оскільки його умови вводять споживача в оману стосовно таких істотних характеристик, як дата надання (видачі) кредитних коштів, складу, кількості та порядку їх надання банком. Доказів надання 16.11.2007 ОСОБА_1 170 000 швейцарських франків суду надано не було, а суд першої інстанції визнав дану обставину встановленою.

Крім цього, його не було належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи. Розглянувши справу без його належного повідомлення суд першої інстанції позбавив його права надати суду свої заперечення,докази,клопотання та звернутися до позивача із зустрічним позовом.

Також заперечує проти винесеної судом першої інстанції ухвали від 06 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі. Зазначив, що позивачем без згоди поручителя відстрочив виконання основного зобов`язання, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя та відповідно до ч. 1 ст.559 ЦК України є підставо для визнання договору поруки припиненим. Дані обставини не були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2017 року зупинено апеляційне провадження в даній справі до набрання законної сили рішеннями у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "Універсал Банк" про визнання договору поруки припиненим та за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Універсал Банк" про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2018 року вказану справу прийнято до провадження цього суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 травня 2020 року поновлено апеляційне провадження в даній справі.

23.11.2021 представник АТ "Універсал Банк" - адвокат Шевченко Ю. І. звернувся до суду з заявою про заміну процесуального правонаступництва, в якій просив замінити АТ "Універсал Банк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНСТРИМ" ( далі - ТОВ "ФІНСТРИМ") , з огляду на укладений між ними 04.10.2021 договір про відступлення права вимоги №94/21 та набуття ТОВ "ФІНСТРИМ" права вимоги за кредитним договором №003-2900/756- 0474 від 16.11.2007.

24.11.2021 Київським апеляційним судом вказану заяву задоволено. Позивача АТ "Універсал Банк" замінено на ТОВ "ФІНСТРИМ".

В судовому засіданні представник ТОВ "ФІНСТРИМ" - адвокат Гончар О. М. звернулась до суду з заявою про відмову від позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Мазепа Н. М. проти задоволення вказаної заяви та закриття провадження у справі не заперечувала.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення вказаної заяви з таких підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 2 ст. 373 ЦПК України якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ст. 256 ч.2 ЦПК України).

З огляду на викладене, наявні правові підстави для прийняття відмови позивача від позову та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 206, 373 ЦПК України, суд

ухвалив:

Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНСТРИМ" від позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Визнати нечинним рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНСТРИМ" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 24 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Слюсар