справа 278/2577/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., за участю секретаря Літинського А.С., розглянув скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Коцюруби Ярослава Юрійовича та начальника даного відділу Четвертухи Олега, зацікавлені особи ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" та ОСОБА_2 , --

В С Т А Н О В И В :

Направленою та уточненою в ході розгляду справи скаргою боржник у виконавчому провадженні просила суд визнати неправомірними дії державного виконавця та його начальника щодо реалізації земельної ділянки за рахунок заборгованості. В судовому засіданні представник скаржника заяву підтримав та просив суд її повністю задовольнити, адже дії виконавчої служби прямо суперечать чинному законодавству.

Державний виконавець у судовому засіданні та представники стягувача ТОВ "Фінансова компанія Довіра та гарантія" (правонаступник ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" а.с.71-75) скаргу не визнали та просили відхилити як безпідставну, адже усі дії посадових осіб відповідали нормативно-правовим актам.

Представник заінтересованої особи, яким є колишній чоловік боржника, скаргу підтримав з підстав, викладених у ній.

Заслухав пояснення учасників розгляду та проаналізував надані ними матеріали, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги та наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено та не спростовувалось сторонами, що скаржник є боржником за виконавчим провадженням №54913133 з приводу стягнення на користь ТОВ "Фінансова компанія Довіра та гарантія" заборгованості за кредитним договором в розмірі 86 381, 28 гривень на підставі рішення суду (а.с.43).

Скаржниця, як відповідно до виконавчого листа, так і за актуальними на час розгляду справи даними, має реєстрацію і фактичне місце проживання у буд. АДРЕСА_1 (а.с.1,43). У даному будинку з 19 грудня 2007 року також має реєстрацію ОСОБА_2 . Останній був чоловіком скаржниці у період часу з 9 жовтня 1999 року по початок січня 2020 року (а.с.23-26).

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0812 площею 0,0567 га з цільовим призначенням для будівництва за адресою АДРЕСА_2 (а.с.64,190) належала скаржниці у період часу з 15 лютого 2013 року, як набута за договором купівлі продажу (а.с.106) по 25 березня 2019 року коли була за документацією державної виконавчої служби передана у власність ТОВ "Фінансова компанія Довіра та гарантія" в рахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.142).

На даній земельні ділянці у період часу з 10 червня 2013 року по 22 травня 2014 року збудовано житловий будинок (а.с.180-187).

Матеріальним та процесуальним законом з даного приводу визначено наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (ч. 1-2 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 5 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Згідно зі ст. 57 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що арешт майна боржника направлений насамперед для забезпечення реального виконання рішення, тобто стягнення сум за виконавчим документом на користь стягувана.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), згідно з якими кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У судовому засіданні державний виконавець на запитання представника скаржника повідомив суду, що будь-яких будівель на земельній ділянці станом на момент опису й арешту майна не виявив (постанова про накладення арешту від 22 січня 2019 року), а ідентифікацію земельної ділянки проводив за свідченням місцевих жителів. Так само, державний виконавець повідомив суду, що не здійснював виїзд за місцем проживання боржника з метою встановлення іншого рухомого майна, належного їй, оскільки не було такої можливості в той час коли земельна ділянка та місце проживання скаржника знаходяться по сусідству.

Скаржниця працювала у поліції і перший час погашення заборгованості здійснювалось шляхом відрахувань із заробітної плати.

Матеріали виконавчого провадження містять роздруківку декларації поданої боржником, як особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2018 рік із відображенням відомостей щодо того, що така особа має у власності автомобіль.

Також, у виконавчому провадженні є відомості про те, що боржник звільнилась з поліції, відомостей щодо іншого працевлаштування немає, як і немає повторних запитів щодо іншого місця роботи, наявності іншого рухомого майна, рахунків у банках тобто інших активів крім нерухомості.

Натомість, не здійснив заходів щодо пошуку та опису рухомого майна, державний виконавець одразу виніс постанову про арешт згадуваної раніше земельної ділянки, її оцінки та реалізації на аукціоні. Після декількох невдалих спроб реалізувати таке нерухоме майно, за згодою стягувача земельна ділянка була передана в рахунок погашення залишку заборгованості у власність ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія". Усі останні дії не були доведені до відома боржника. Щонайменше, державним виконавцем у судовому засіданні не було надано документальних підтверджень повідомлення про арешт земельної ділянки, проведення його оцінки, направлення на аукціон та передання у власність стягувачу. Так само, суду навіть не надано на дослідженні акт опису й арешту земельної ділянки, яка, як стверджував державний виконавець і автор такого документу, була вільна від забудов. Останні доводи державного виконавця, суд вважає голослівними та вчиненими вкрай безвідповідально та протиправно і може свідчити про вчинення ним кримінального правопорушення на фоні того, що ділянка забудована та містила майже за п`ять років до проведення таких протиправних дій державного виконавця житлову будівлю. Однак, відсутність акту опису й арешту позбавляють можливості суд ініціювати питання про внесення відомостей до ЄРДР з даного приводу.

Таким чином, порушив порядок, визначений законом щодо проведення виконавчих дій, суд вважає, рішення державного виконавця та його керівника у даному провадженні щодо арешту земельної ділянки, її оцінки, направлення на реалізацію та передачу у власність стягувачу є незаконними та підлягають скасуванню.

Судові витрати скаржником не заявлено.

На підставі вищевикладеного, інші доводи скарги, зокрема, щодо скасування постанови про закриття виконавчого провадження суд відхиляє, адже такого рішення судом не досліджувалось.

Керуючись ст.ст. 447-448, 451 ЦПК України, Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати постанову державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції у виконавчому провадженні № 54913133 від 22 січня 2019 року про опис й арешт майна.

Визнати незаконними дії державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Коцюруби Я.Ю. у виконавчому провадженні № 54913133 щодо організації і проведення оцінки земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0812 за адресою АДРЕСА_2 .

Визнати незаконними дії начальника Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Четвертухи О. у виконавчому провадженні № 54913133 щодо підписання заявки на реалізацію земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0812 за адресою АДРЕСА_2 .

Визнати незаконними дії державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Коцюруби Я.Ю. у виконавчому провадженні № 54913133 постановою від 22 січня 2020 року щодо передачі земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0812 за адресою АДРЕСА_2 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням.

Скасувати акт від 21 січня 2020 року про прийом передачу в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № 54913133 земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0812 за адресою АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 29 січня 2021 року.

Суддя Є.О. Грубіян