Номер провадження 2/754/2114/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2021 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Івченка В.А.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача - адвоката Захарченка С.П.

за участю відповідача ОСОБА_2

за участю відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Київського міського громадського формування з охорони громадського порядку «Муніципальна варта» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14.12.2020, відкрито провадження по справі.

12.03.2021 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, яка прийнята судом. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачі постійно створюють перешкоди позивачу, як Голові Обслуговуючого кооперативу Гаражний будівельний кооператив «Атовець», а саме: перешкоджають доступ до робочого місця позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; переміщують транспортні засоби та інші матеріальні цінності; пошкодили автомобіль «Mercedes Vito», а потім автомобіль зник; у червні 2019 року відповідачі вивезли з території будку охоронника. Отже, позивач вважає, що відповідачі порушують його права з жовтня 2019 по березень 2021 року, що призвело до того, що позивач не може виконувати свої обов`язки, як голова кооперативу та отримувати зарплату в сумі 10000,00грн щомісяця. У зв`язку з викладеним позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 190000,00грн, з яких 20000,00грн - витрати за користування екскаватором та 170000,00 - недотриману заробітну пату; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100000,00грн; зобов`язати відповідачів не вчиняти позивачу перешкод по користуванню земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідачів повернути та передати позивачу за актом передачі-приймання автомобіля «Mercedes Vito», будку охоронника.

Відповідно до ухвали внесеної до протоколу судового засідання від 24.03.2021 було вирішено питання про заміну третьої особи Київського міського громадського формування з охорони громадського порядку «Муніципальна варта» на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Захарченко С.П. в судових засіданнях підтримали позовні вимоги. 12.11.2021 до суду надійшла заява позивача та представника позивача про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судових засіданнях заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в повному обсязі. 12.11.2021 відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, місце та час судових засідань повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судових засіданнях заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в повному обсязі. 12.11.2021 відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, місце та час судових засідань повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Відповідач Київське міське громадське формування з охорони громадського порядку «Муніципальна варта» представника в судові засідання не направляли, про день, місце та час судових засіданнях повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток.

Відповідачами у встановлений законом строк до суду не подано відзиву на позовну заяву і будь-яких заяв або клопотань не надходило.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно наказу № 2 від 25.04.2018, виданий Обслуговуючим кооперативом гаражного будівельного кооперативу «Атовець» призначено голову кооперативу ОСОБА_1 .

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станом на 09.03.2021), юридична особа Обслуговуючим кооперативом гаражного будівельного кооперативу «Атовець», ідентифікаційний код: 41529381, організаційно-правова форма юридичної особи: обслуговуючий кооператив, місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_1 , види економічної діяльності: будівництво інших споруд; торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; надання інших індивідуальних послуг; інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; допоміжне обслуговування наземного транспорту; діяльність страхових агентів і брокерів.

ОСОБА_1 обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що відповідачі постійно створюють перешкоди позивачу, як Голові Обслуговуючого кооперативу Гаражний будівельний кооператив «Атовець», а тому позивач вважає, що відповідачі повинні відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду.

Відповідно частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

ОСОБА_1 обґрунтовуючи позовні вимоги надав суду докази, які вважає належними та допустимими, а саме: клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_2 та АДРЕСА_6 у Деснянському районі, лист Департаменту земельних ресурсів щодо проекту землеустрою, наказ № 3від 27.04.2020 про зарахування членів до кооперативу, довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, договір № 01-29/10/19 про надання послуг з введення в експлуатацію самовільно збудованого будинку від 29.10.2019, договір №07/01/02/19 про розроблення проекту землеустрою щодо відведення ділянки за адресою: АДРЕСА_2, АДРЕСА_6 , договір №07/05-19 про виконання інженерно-геодезичних робіт від 07.05.2019, протокол загальних зборів № 2 від 20.10.2019, договір № 71-07/05/21 про розроблення проекту землеустрою щодо відведення ділянки від 07.05.2021.

Однак, суд критично ставиться до вищезазначених доказів, як обґрунтування порушення прав позивача відповідачами, оскільки докази не несуть жодного підтвердження порушених прав позивача та не стосуються предмета спору, а тому не можуть братись до уваги судом, як належні та допустимі докази.

До того ж як установлено судом та підтверджено матеріалами справи, що будь-яких рішень про передачу ОК «Гаражний Будівельний Кооператив «Атовець» земельних ділянок по АДРЕСА_7, АДРЕСА_2 та АДРЕСА_6 у власність чи користування Київська міська рада за поданням Департаменту земельних ресурсів, не приймала. Правовстановлюючі документи на земельні ділянки за зазначеними адресами у ОК «Гаражний Будівельний Кооператив «Атовець» та особисто ОСОБА_1 відсутні.

Також, суд критично ставиться до фотокарток наданих позивачем, оскільки на фотокартках не вказаний день, місце, час, не можливо встановити, яка саме подія розвивалася під час таких зйомок, а тому у суду відсутні можливості встанови дійсність фотокарток та взяти їх до уваги, як доказ по зазначеній справі.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідачі викрали автомобіль «Mercedes Vito» та будку охоронника за адресою: АДРЕСА_1.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, на якій підставі транспортний засіб «Mercedes Vito» та будка охоронника знаходились у володінні/користуванні позивача на зазначеній земельній ділянці, є лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на фізичну особу, яка не встановлювалася судом - ОСОБА_5 . В матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження, що зазначене майно знаходилось у користуванні ОСОБА_1 .

Також в матеріалах справи не містяться докази, що позивач звертався до поліції з заявою про викрадення автомобіля та будки охоронника, є лише звернення зі скаргою на дії ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Головним управління національної поліції у м. Києві Деснянського управління поліції розглянуто скаргу та зазначено, що працівниками Муніципальної варти була проведена бесіда, під час перевірки фактів, викладених у зверненні, підстав для внесення даних до Єдиного реєстру досудового розслідування не здобуто.

Крім того суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо порушення прав позивача відповідачами щодо виконання функції керівника ОК «Гаражний Будівельний Кооператив «Атовець» та отримання ОСОБА_1 заробітної плати.

Термін заробітна плата, визначений у статті 94 КЗпП України, «заробітна плата» - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Крім того, діяльність Голови кооперативу визначена у пунктах 8.6. - 8.9. Статуту ОБ «Гаражний Будівельний кооператив «Атовець», як установлено судом ОСОБА_1 продовжує здійснювати виконання обов`язків Голови кооперативу.

Також з матеріалів справи убачається, що відповідачі не є суб`єктами від яких залежить діяльність Голови кооперативу або виплата заробітної плати ОСОБА_1 як Голові кооперативу.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, про недоведеність позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів, що в силу вимог статті 81 ЦПК України року є процесуальним обов`язком позивача.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд дійшов до такого.

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини.

Отже в обґрунтуваннях позовних вимог, якими саме діями позивачу завдано моральної шкоди, в чому вона полягає, не містить жодних доказів, що підтверджують наявність шкоди, неправомірність діяння відповідачів, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями, а тому суд вважає, що вимоги щодо відшкодування моральної шкоди необґрунтовані і не знайшли свого підтвердження, та задоволенню не підлягають.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що для застосування того чи іншого способу захисту, суд має встановити характер спірних правовідносин, права та інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та факт їх порушення відповідачами.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12,13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 76-79 та 81 ЦПК України.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, оскільки не доведено порушеного права позивача відповідачами.

Позивач ОСОБА_1 віднесений до другої категорії ліквідаторів наслідків аварії ЧАЕС.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

КеруючисьКонституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, статями 5, 11-16, 23, 1166, 1167 ЦК України, статями 7, 10, 76-81, 133, 141, 263-268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Київського міського громадського формування з охорони громадського порядку «Муніципальна варта» про стягнення коштів - відмовити повністю.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання через Деснянський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 .

Відповідачі:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 .

Київське міське громадське формування з охорони громадського порядку «Муніціпальна варта», місце знаходження: м. Київ, проспект Маяковського, 29.

Повний текст рішення складено та підписано 22.11.2021.

Суддя В.В. Бабко