ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1061/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Заставенко М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 до Дарницького районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів переданих у позику у розмірі 10 000 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.06.2019 між позивачем та відповідачем був укладений Договір позики № 1, згідно якого позикодавець передає у власність позичальника грошову суму у розмірі 12 000 дол. США, що становить 318 600, 00 грн., а позичальник зобов`язується повернути позику у вказаному розмірі, в терміни та на умовах, передбачених договором в повному обсязі до 31.12.2019 включно. Місце виконання зобов`язань - м. Київ, вул.. Бориспільська, 26-Д. На підтвердження отримання коштів відповідачем було написано дві розписки: 14.06.2019 на суму 5 000 дол. США, та 20.06.2019 на суму 5 000 дол. США. Відповідач не повернув кошти, не відповідає на телефонні дзвінки, уникає зустрічі, намагання урегулювання спору в досудовому порядку були марні.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 30.09.2020 позовну заяву призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.

При цьому, ухвала про відкриття провадження по справі, матеріали позовної заяви з додатками були направлені відповідачу. Відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, не надав.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пунктів 3, 5, 6, частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений Договір позики № 1, згідно якого позикодавець передає у власність позичальника грошову суму у розмірі 12 000 дол. США, що становить 318 600, 00 грн., а позичальник зобов`язується повернути позику у вказаному розмірі, в терміни та на умовах, передбачених договором в повному обсязі до 31.12.2019 включно.

Місце виконання зобов`язань - АДРЕСА_1 .

На підтвердження отримання коштів відповідачем було написано 14.06.2019 розписку про отримання суми 5 000 дол. США, та 20.06.2019 - суми 5 000 дол. США.

З позовної заяви вбачається, що зобов`язання щодо повернення грошових коштів відповідачем не виконується, відповідачем жодних доказів на спростування цієї обставини суду не надано.

Зважаючи на положення частини 2 статті 1047 ЦК України, розписки ОСОБА_2 , які посвідчують передання йому позивачем грошових коштів і містить вказівку на його зобов`язання повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, розцінюються судом як доказ укладення між сторонами договору позики.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦПК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення матеріального закону вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 коштів наданих у позику у розмірі 10 000 доларів США суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх.

У своєму рішенні Великою Палатою Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №340/385/17 провадження № 14-495цс19, залишаючи в силі рішення судів попередніх інстанції зроблено висновок, що позикодавець за договором позики в іноземній валюті має вільно обрати валюту стягнення, або визначену у договорів позики (розписці) або у національній одиниці - гривні.

ОСОБА_1 в позовних вимогах просить суд стягнути борг у розмірі 10 000 доларів США.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення матеріального закону вимоги позивача суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх.

Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем за подачу позову судовий збір в розмірі 2 835,00 грн. У стягненні витрат на правничу допомогу слід відмовити, оскільки позивачем не надано до суду жодних доказів на їх підтвердження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 76 - 83, 141, 223, 229, 259, 263 - 265, 268, 274 -284, 289, 351-352 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 10 000 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 835,00 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: М.О. Заставенко