ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9618/21 Справа № 215/7013/20 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 215/7013/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони:

позивач - Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради на заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року, яке ухвалене суддею Демиденком Ю.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 17 вересня 2021 року -,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та передачу малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 органу опіки та піклування Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_1 є матір`ю - одиначкою малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22.08.2020 року відповідачку ОСОБА_1 було госпіталізовано на лікування до КНП «Криворізька інфекційна лікарня №1» КМР, а її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №8» КМР на обстеження. Згодом, 01.09.2020 року влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР, як такого, що опинився у складних життєвих обставинах.

08.10.2020 року відповідачка ОСОБА_1 була переведена на стаціонар КНП «Криворізька міська лікарня №10» КМР, але долікуватись відмовилась та самовільно покинула лікарню.

За інформацією Металургійного ВП КВП відповідачка постійно залишала сина одного вдома, дитина з балкону просила про допомогу у перехожих. Матір дитини веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, порушує громадський порядок, вихованням та утриманням дитини не займається, профілактичні бесіди співробітниками районного відділення поліції належного результату не дали.

На теперішній час місцеперебування відповідачки не відоме. Свого малолітнього сина в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР вона не відвідує, не підтримує з ним зв`язок, його здоров`ям та подальшою долею не цікавиться, матеріальної допомоги не надає.

У зв`язку з чим, позивач просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати останнього органу опіки та піклування Виконкому Тернівської районної у місті ради для вирішення питання подальшого його улаштування до сімейних форм виховання або до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення, а також стягувати з ОСОБА_1 щомісяця аліменти на користь майбутнього опікуна або дитячого державного закладу де перебуватиме дитина, на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року позов Виконкому Металургійної районної у місті ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задоволено частково.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В частині позову про стягнення аліментів та передання дитини для подальшого улаштування Виконкому Металургійної районної у місті ради - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзіпозивач Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови у стягненні аліментів з ОСОБА_1 на користь майбутнього опікуна або дитячого державного закладу де перебуватиме дитина, на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цієї вимоги.

Вважає, що відмова суду першої інстанції у задоволенні позову в частині стягнення аліментів є порушенням права малолітнього на утримання його матір`ю.

Вказує, що надати малолітньому ОСОБА_2 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, з метою подальшого влаштування його в сім`ю громадян України (на усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу) орган опіки та піклування за місцем його знаходження, може тільки після отримання рішення суду про позбавлення матері - відповідачки по справі, батьківських прав. Тому наразі неможливо зазначити конкретну особу або установу на чию користь слід стягувати аліменти.

КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР є закладом тимчасового влаштування дітей, а тому не має змоги подати до суду позов про стягнення аліментів на своє юридичне ім`я.

Крім того, навіть після отримання малолітнім ОСОБА_2 статусу дитини, яка позбавлена батьківського піклування і поміщенням його до відповідного заклад, в майбутньому форми влаштування можуть змінюватись до моменту його повноліття.

Отже, висновок суду першої інстанції, на думку позивача, про те, що позивачем не зазначено конкретну особу або установу на чию користь слід стягувати аліменти є помилковим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про передачу малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 органу опіки та піклування Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради в апеляційному порядку не оскаржено, у зв`язку з чим колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради Казакову М.І., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, відповідачку ОСОБА_1 , яка не заперечувала сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не зазначено конкретно особу або установу на чию користь слід стягувати аліменти, суд позбавлений можливості в подальшому видати виконавчий лист, який буде відповідати вимогам закону.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 статті 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно з ч. 3 вказаної норми, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Частиною 2 статті 179 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

У відповідності до ч. 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з положеннями статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини ;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 статті 181 СК України врегульовує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Але суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5, 7).

З 22.08.2020 року по 25.08.2020 року відповідачка ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні до КНП «Криворізька інфекційна лікарня №1» КМР (а.с.8).

З 01.09.2020 року по теперішній час малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР. Малолітню дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР відповідачка не відвідує, не підтримує з ним зв`язок, його здоров`ям та подальшою долею не цікавиться, матеріальної допомоги не надає (а.с.10).

Колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини є 1/4 частина всіх видів заробітку відповідачки, з урахуванням вимог ст. 182 СК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв`язку з чим скасовує рішення суду в частині відмови у стягненні аліментів з ОСОБА_1 на користь майбутнього опікуна або дитячого державного закладу де перебуватиме дитина, на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, та ухвалює в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради - задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради до ОСОБА_1 про стягнення аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з 15 грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття на користь майбутнього опікуна або дитячого державного закладу де перебуватиме дитина.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 24 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: