Справа № 548/98/17
Провадження №2/548/280/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2021 року м. Хорол Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді- Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання - Калініченко А.В.,

адвокатів Трембача В.В., Любченка О.О., Антоненка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Хорольська міська лікарня» Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області за участю третьої особи - ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивували тим, що ухвалою Хорольського районного суду від 26.12.2016 року по кримінальній справі № 548/1312/16-к було звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.140 ч.1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000704 від 11.11.2013 року - закрито.

Вищевказане кримінальне провадження закрито на підставі заяви обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката Винниченко Л.П. про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в зв`язку з закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності, яку мотивовано тим, що обвинувачений ОСОБА_3 визнає себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 140 ч.1 КК України, відповідно до обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті від 19.08.2016 року, яким йому інкримінується вчинення злочину, передбаченого ст. 140 ч.1 КК України, а саме те, що він, працюючи на підставі наказу головного лікаря Хорольської ЦРЛ № 69 від 01.08.2012 року на посаді лікаря анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії Хорольської центральної районної лікарні, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , будучи медичним працівником, всупереч п. а ст. 78 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», в якому вказано, що медичні працівники зобов`язані сприяти охороні та зміцненню здоров`я людей, запобігати та лікувати захворювання, подавати своєчасну і кваліфіковану медичну допомогу, 01.11.2013 року, перебуваючи на робочому місці, після доставлення до лікувального закладу о 04 годині тяжкохворого ОСОБА_4 неналежно виконав свої професійні обов`язки, що виразилося в відмові своєчасно госпіталізувати цього хворого в реанімаційне відділення, з призначенням противірусних препаратів, патогенетичного лікування та симптоматичного лікування, не врахував належним чином тяжкість симптомів захворювання ОСОБА_4 , не прийняв вичерпних заходів до встановлення вірного діагнозу, своєчасно не призначив відповідне противірусне лікування, що призвело вподальшому до смерті хворого ОСОБА_4 .

Позивачі вказують, що оскільки третя особа - ОСОБА_3 визнав вину у неналежному виконанні своїх професійних обов`язків, що призвело в подальшому до смерті їхнього єдиного сина ОСОБА_4 , то відповідач - Комунальне некомерційне підприємство «Хорольська міська лікарня» Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, як працедавець третьої особи ОСОБА_3 повинен: відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України відшкодувати їм матеріальну шкоду в розмірі 22 888, 44 грн., що включає витрати на поховання ОСОБА_4 , обстеження та лікування позивача ОСОБА_2 внаслідок передчасної смерті сина та відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України відшкодувати їм моральну шкоду в розмірі по 400 000, 00 грн. кожному.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 30.01.2017 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду.

Ухвалою суду від 18.08.2017 року провадження по справі зупинено та призначено повторну судово - медичну експертизу.

Ухвалою суду від 23.04.2019 року провадження по даній справі відновлено в зв`язку з поверненням матеріалів справи без виконання експертизи, вирішено розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 06.11.2019 року провадження по справі зупинено та призначено повторну комісійну судово - медичну експертизу

Ухвалою суду від 19.02.2020 року провадження по даній справі відновлено в зв`язку з необхідністю витребування додаткових матеріалів для проведення експертизи.

Ухвалою суду від 21.09.2020 року провадження по справі зупинено та витребувано у Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області увесь гістологічний матеріал, відібраний паталогоанатомом Хорольської ЦРЛ при розтині трупу померлого ОСОБА_4 , включаючи всі парафінові блоки упакований належним чином (підписаний, опечатаний та завірений підписом того, хто пакував з супровідним листом де вказано нумерацію та перелік всіх об`єктів, що надсилаються). Надано дозвіл Державній установі «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України» залучати до складу комісії лікарів інших спеціальностей.

Ухвалою суду від 03.08.2021 року провадження по даній справі відновлено.

Ухвалою суду від 02.09.2021 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 08.11.2021 року замінено первісного відповідача по справі Хорольську центральну лікарню належним відповідачем - Комунальне некомерційне підприємство «Хорольська міська лікарня» Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області.

Ухвалою суду від 08.11.2021 року залучено до цієї справи спеціаліста головного спеціаліста-терапевта Департаменту охорони здоров`я Полтавської ОДА Шумейка Івана Федоровича.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Трембач В.В. позов підтримав повністю та просив його задоволити з наведених у ньому підстав, просив розглянути справу за відсутності позивачів.

У судовому засіданні представники відповідача - Комунального некомерційного підприємства «Хорольська міська лікарня» Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Любченко О.О., ОСОБА_5 , Ладур О.В. просили відмовити в задоволенні позову в зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

У судовому засіданні третя особа - ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на позов представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, так як вина третьої особи - ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_4 не доведена, оскільки відсутній відповідний обвинувальний вирок.

Суд, з`ясувавши позицію представників сторін та третьої особи, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 (т.1 а.с.12) є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01.11.2013 року після доставлення близько 4 години ранку до лікувального закладу Хорольської ЦРЛ (на даний час Комунальне некомерційне підприємство «Хорольська міська лікарня» Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області), близько 8 години ранку хворий ОСОБА_4 помер, що доводиться копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 (т.1 а.с.14).

За вищевказаним фактом 11.11.2013 року було порушено кримінальне провадження №0000704 по обвинуваченню по ч.1 ст.140 КК України лікаря анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії Хорольської центральної районної лікарні Бажан С.М., який є третьою особою по справі - ОСОБА_3 .

Ухвалою Хорольського районного суду від 26.12.2016 року, яка набрала законної сили 03.01.2017 року, по кримінальній справі №548/1312/16-к (т.1 а.с. 4,5) було звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ст. 140 ч.1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000704 від 11.11.2013 року - закрито.

Дане кримінальне провадження закрите на підставі заяви обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката Винниченко Л.П. про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в зв`язку з закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності, яка мотивована тим, що обвинувачений ОСОБА_3 визнає себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 140 ч.1 КК України, відповідно до обвинувачення викладеного в обвинувальному акті від 19.08.2016 року.

У вищевказаній ухвалі суду єдиною підставою звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття вищевказаного кримінального провадження вказано закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що лише обвинувальним вироком суду може бути доведена вина особи у вчиненні кримінального правопорушення, тому вищевказана ухвала Хорольського районного суду від 26.12.2016 року не доводить вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 140 ч.1 КК України.

Крім того згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що

шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно абз.2 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року слідує, що в відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З аналізу вищевказаного слідує, що для задоволення позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди обов`язковими умовами є вина заподіювача в заподіянні шкоди та встановлення судом причинного зв`язку між діяннями винної особи та суспільно небезпечними наслідками.

Питання щодо наявності чи відсутності причинного зв`язку між діями лікарів Хорольської ЦРЛ та смертю хворого ОСОБА_4 двічі ставилося перед експертною установою КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Так, з висновку експерта Комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 39-к від 26.03.2014 року 13.10.2014 року (т.2 аркуші кримінального провадження 196-209) за наслідками проведення комісійної судово-медичної експертизи, а саме відповіді на питання №25 слідує, що дії лікарів не перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_4 .

В той же час з висновку експерта Комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 21-к від 03.02.2015 року 10.04.2015 року (т.2 аркуші кримінального провадження 215-226) за наслідками проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи, а саме з відповіді на питання №5 слідує, що між настанням смерті ОСОБА_4 та діями лікарів Хорольської ЦРЛ є непрямий (опосередкований, «косвенный»-рос.) причинний зв`язок.

Крім того, з висновку експерта Комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 39-к від 26.03.2014 року 13.10.2014 року (т.2 аркуші кримінального провадження 196-209) за наслідками проведення комісійної судово-медичної експертизи, а саме відповіді на питання №23,34 слідує, що навіть своєчасне повне діагностування та відповідне надання медичної допомоги не гарантувало б збереження життя ОСОБА_4 .

В той же час з висновку експерта Комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 21-к від 03.02.2015 року 10.04.2015 року (т.2 аркуші кримінального провадження 215-226) за наслідками проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи, а саме відповіді на питання №5 слідує, що неповне обстеження гр. ОСОБА_4 та призначення йому невідповідного лікування не запобігло настанню його смерті від захворювання.

Враховуючи вищевказані певні суперечності та неузгодженості у відповідях експертів на одні і ті ж питання в обох висновках, судом було призначено 06.11.2019 року повторну комісійну судово - медичну експертизу, проведення якої доручено Державній спеціалізованій установі «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України».

У висновку експертів Державної спеціалізованої установи «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України»№ 134-20 від 10.12.2020 року 15.12.2021 року (т.3 а.с. 44-49) за наслідками проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи гістологічного архіву встановлено:

1) Вплив інфекційного чинника (найбільш ймовірно вірусного генезу) з ураженням:

-м`яких мозкових оболонок та речовин кори мозку (гострий серозний менінго-енцефаліт);

-тканин легень (серозно-десквамативний бронхіт, вогнищева серозна бронхо-пневмонія);

-тканин серця (дрібно-вогнищевий серозний інтерстиційний міокардит);

-тканин печінки (інтерстиційний гепатит);

-шлунково-кишкового тракту (серозний гастро-ентеро-коліт) (абз. 2 резолютивної частини висновку (стор. 10 експертизи).

2) Виражений геморагічний синдром: … крововиливи у тканину одного з наднирників, … ДВС-синдром.

З висновку експертів Державної спеціалізованої установи «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України»№ 413-19 від 27.11.2020 року 08.02.2021 року (т.3 а.с. 147-216) за наслідками проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи, а саме відповіді на питання №6, 7 слідує, що настання смерті ОСОБА_4 обумовлене важкістю самого захворювання. Причинно-наслідкового зв`язку між наданням медичної допомоги ОСОБА_4 лікарями Хорольської ЦРЛ не вбачається. Летальність «…при крововиливах у наднирники…» складає 100%.

Крім того, вищевказаним висновком експертів № 413-19 від 27.11.2020 року 08.02.2021 року вирішено питання щодо розбіжності декількох різних діагнозів, які стали причиною смерті хворого ОСОБА_4 .

Так, висновком експертів Державної спеціалізованої установи «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України»№ 413-19 від 27.11.2020 року 08.02.2021 року встановлено, що характер захворювання у ОСОБА_4 , клінічні прояви його перебігу дають підстави вважати, що в даному випадку мала місце блискавична форма менінгоенцефаліту, найімовірніше вірусного походження з важким перебігом, розвитком інфекційно-токсичного шоку та ДВЗ-синдрому з крововиливами в шкіру, слизові оболонки, тканини внутрішніх органів, в тому числі в паренхіму наднирників, що і стало причиною його смерті.

Даним висновком повністю спростовано діагноз захворювання ОСОБА_4 - криптогенний сепсис, що ускладнився гіповолемічним шоком, синдромом диссемінованого внітрішньо-судинного згортання крові та крововиливом в наднирники, що проявилось гострою наднирниковою недостатністю,- встановлений у висновку експерта Комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 39-к від 26.03.2014 року 13.10.2014 року (т.2 аркуші кримінального провадження 196-209) та підтверджено діагноз- блискавична форма гострого серозного менінгоенцефаліту, крововиливи у наднирники з розвитком ДВЗ-синдрому, гостра наднирникова недостатність встановлений експертиним висновком Харківської медичної академії післядипломної освіти у своєму експертному висновку (т.2 аркуші кримінального провадження 57, 58).

Враховуючи вищевикладене, сукупність встановлених даних у висновку експертів Державної спеціалізованої установи «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України»№ 413-19 від 27.11.2020 року 08.02.2021 року, не дає об`єктивної можливості визнати висновок експерта Комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 39-к від 26.03.2014 року 13.10.2014 року достовірними та об`єктивним.

Крім того судом враховано, що висновок № 413-19 від 27.11.2020 року 08.02.2021 року, зроблений Державною спеціалізованою установою «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України»за результатами повторної комісійної судово-медичної експертизи, враховує питання поставленні при проведенні Комунальною установою «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» комісійної судово-медичної експертизи та додаткової комісійної судово-медичної експертизи, цей висновок зроблено вищим за рангом бюро судово-медичної експертизи, ніж Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи і до складу судово-медичної експертної комісії входять доктори та кандидати медичних наук.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є безпідставним та необґрунтованим, не підкріплений належною доказовою базою, так як відсутній юридичний склад правопорушення, оскільки вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення не доведена вироком суду, між певними неправомірними діями останнього і шкодою завданою позивачам немає безпосереднього причинного зв`язку, а тому позов є таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 1-14, 76-81, 141, 209-211, 213, 216, 221, 228, 229, 235, 240-242, 258, 259,263-265,268, 354,355 ЦПК України, ст.ст. 1168, 1172 ЦК України, п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №6 від 31.03.1995 року, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Хорольська міська лікарня» Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області за участю третьої особи - ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

Позивач ОСОБА_2 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

Представник позивачів адвокат Трембач Вячеслав Володимирович, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 ,

Відповідач - Комунальне некомерційне підприємство «Хорольська міська лікарня» Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, що знаходиться за адресою 37800, м.Хорол Лубенськогорайону Полтавської області, вул. М.Полонського, 11/1

Представник відповідача адвокат Любченко Олексій Олександрович,що знаходиться за адресою 36000, м.Полтава, вул. Пушкіна,10,

Представник відповідача адвокат Антоненко Володимир Олександрович,що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 ,

Представник відповідача ОСОБА_6 ,що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 ,

Третя особа ОСОБА_3 , що проживає за адресою АДРЕСА_6 .

Повний текст судового рішення складено 25.11.2021 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна