справа № 2-3793/10
№ провадження 4-с/208/5/21
УХВАЛА

Іменем України

15 листопада 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого, судді Івченко Т.П.,

за участю: секретаря судового засідання Задьори В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 , поданої представником скаржника адвокатом Бундюк Єлизаветою Володимирівною, на постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М., в межах виконавчого провадження ВП № 56912323 за дублікатом виконавчого листа № 2-3793/10 виданого 01 серпня 2018 року, від 27 листопада 2020 року «про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами», -

встановив:

1.Зміст скарги та вимог заявника.

03 вересня 2021 року адвокат Бундюк Єлизавета Володимирівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області зі скаргою на постанову державного виконавця, в порядку ст. 447 ЦПК України, в якій просить суд:

- визнати Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 27 листопада 2020 року державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Кам`янське Південно-Східного МУ МЮ (м. Дніпро) Максютенко А.М. винесену в межах виконавчого провадження № 56912323 неправомірною і скасувати її.

Скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є батьком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 31.05.2010 року було винесено рішення Заводським районним судом м. Дніпродзержинська у справі № 2-3793/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки. 05.02.2011 року судом було видано виконавчий лист. 01.08.2018 року судом був виданий дублікат виконавчого листа. На підставі дублікату ВЛ від 01.08.2018 р. державний виконавець Максютенко A.M. відкрила виконавче провадження № 56912323 у Заводському відділі ДВС у м. Кам`янське Південно-Східного МУ МЮ (м. Дніпро). 27.11.2020 року в межах провадження була винесена Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Про наявність постанови від 27.11.2020 року ОСОБА_1 дізнався лише під час складання відносно нього у серпні 2021 року протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 126 ч. 3 КУпАП, згідно якої передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобам.

31.08.2021 року, адвокат Бундюк Є.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 ознайомилася у суді з матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 208/7083/21 та ознайомилася, безпосередньо, з текстом Постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 27.11.2020 р.

До теперішнього часу, в порушення вимог передбачених ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 постанова до відома не направлялася.

02.09.2021 року від імені ОСОБА_1 направлена заява до Державного виконавця про надання копії вказаної постанови від 27.11.2020 р.

Для того, щоб не затягувати процедуру оскарження, користуючись фотокопією Постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 27.11.2020 р. (отриманої 31.08.2021р. представником ОСОБА_1 ), надають суду скаргу в теперішній час, не чекаючи відповіді від державного виконавця - направлення безпосередньо копії постанови від 27.11.2020 року. 10-денний строк на оскарження просить вираховувати саме від 31.08.2021 року, коли представник ОСОБА_4 , ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне провадження, ознайомився з текстом Постанови державного виконавця від 27.11.2020 року та зробив фотокопію. Таким чином просить вважати, не сповіщення боржника про винесену Постанову, поважною причиною пропуску строку та поновити строк для оскарження, вважати останнім днем подачі скарги -10.09.2021 р.

В порушення ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» Постанова від 27.11.2020 року ОСОБА_1 не направлялася, про її наявність йому не було відомо.

2.Позиція особи дії/рішення якої оскаржуються.

Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Дніпропетровської області Максютенко А. подано клопотання про проведення розгляду в порядку ст. 447 ЦПК України. В подальшому державний виконавець Заводського ДВС у м. Кам`янське Дніпропетровської області Максютенко А. своїм правом на участь у розгляді скарги, або надання відповідного відзиву, письмових пояснень тощо не скористалась. Будучи належним чином сповіщеною про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибула, заяв і клопотань не подала, причину неявки не повідомила.

3.Заяви клопотання та процесуальні питання.

03 вересня 2021 року адвокатом Бундюк Є.В. подано скаргу в інтересах скаржника ОСОБА_1 до провадження суду (а.с. 63).

03 вересня 2021 року відкрито провадження за скаргою.

24 вересня 2021 року від державного виконавця Максютенко А. подано клопотання про направлення матеріалів скарги з додатками на адресу ДВС.

30 вересня 2021 року представником скаржника подано додаткові докази.

11 жовтня 2021 року від представника позивача подана заява про проведення розгляду скарги за відсутності скаржника та представника скаржника.

11 листопада 2021 року повторно скеровано на електронну адресу ДВС для державного виконавця Максютенко А. судовий виклик з додатками у виді матеріалів скарги.

З врахуванням належного сповіщення сторони про дату, час та місце судового розгляду, та їх неприбуття до суду, керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути вказану скаргу за відсутністю сторін, на підставі наявних матеріалів та доказів поданих до справи.

4.Фактичні обставини встановлені судом.

31 травня 2010 року ухвалено рішення Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у цивільній справі № 2-3793/10, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини з усіх виді його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

25 січня 2011 року ухвалено рішення Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , працюючого Охоронне агентство «Грифон» на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 на підстав рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.05.2010 року з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття ОСОБА_2 .

03 серпня 2018 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське відкрито виконавче провадження ВП № 56912323 за дублікатом виконавчого листа № 2-3793/10 виданого 01 серпня 2018 року.

За період з 01 січня 2019 року по 03 листопада 2020 року у ОСОБА_1 , в межах виконавчого провадження ВП № 56912323 за дублікатом виконавчого листа № 2-3793/10 виданого 01 серпня 2018 року, виникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 52560,00 гривень згідно до розрахунку від 27 листопада 2020 року.

27 листопада 2020 року Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М., в межах виконавчого провадження ВП № 56912323 за дублікатом виконавчого листа № 2-3793/10 виданого 01 серпня 2018 року, згідно до ст.ст. 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження, розділу VII Порядку взаємодії МВС України, НПУ та органів і осіб які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженого наказом МВС України, МЮУ від 30 січня 2018 року № 64/261/15, зареєстрованого в МЮУ 05.02.2018 року за № 140/31592, постановлено:

«…1. Встановити тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчий лист (дублікат) № 2-3793/10 виданий 01.08.2018.

2. Постанову надіслати сторонам виконавчого провадження до відома.

3. Постанову направити Головному сервісному центру Міністерства внутрішніх справ України для виконання після закінчення строку визначеного ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» для її оскарження, якщо постанова не була оскаржена у разі оскарження постанови після розгляду справи відповідним судом, якщо постанова не скасована…».

Згідно до позиції сторони скаржника, зі змістом постанови від 27 листопада 2020 року державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М., в межах виконавчого провадження ВП № 56912323, ознайомилися лише 31 серпня 2021 року.

03 вересня 2021 року скаржник ОСОБА_1 , через представника скаржника адвоката Бундюк Є.В. подано до провадження суду дану скаргу.

5.Норми права застосовані судом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

П. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України - Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи (ч. 1 ст. 447 ЦПК України).

Ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VII, Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VII, Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VII, За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VII, Тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

6.Висновки та мотиви прийнятого рішення.

Враховуючи що як зазначає представник скаржника, зі змістом постанови державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М., в межах виконавчого провадження ВП № 56912323 за дублікатом виконавчого листа № 2-3793/10 виданого 01 серпня 2018 року, від 27 листопада 2020 року «про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами», представник скаржника адвокат Бундюк Є.В. ознайомилася лише 31 серпня 2021 року, боржник ОСОБА_1 про існування заявленої постанови дізнався станом на серпень 2021 року.

Згідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи що заявлені обставини скаржником щодо поважності пропуску для подання скарги не оспорені та не спростовані, а тому суд вважає наявними підстави для поновлення заявленого строку на звернення зі скаргою, як пропущений з поважних причин, який визначений п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України.

Судом встановлено наявність у боржника - ОСОБА_1 , станом на 27 листопада 2020 року заборгованості зі сплати аліментів в межах виконавчого провадження ВП № 56912323 за дублікатом виконавчого листа № 2-3793/10 виданого 01 серпня 2018 року, за період з 01 січня 2019 року по 03 листопада 2020 року у ОСОБА_1 , заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 52560,00 гривень згідно до розрахунку від 27 листопада 2020 року, за аліментними зобов`язаннями на підставі Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 січня 2011 року.

Також судом встановлено, що станом на 27 листопада 2020 року дана сума заборгованості боржника ОСОБА_1 , в межах виконавчого провадження ВП № 56912323 за дублікатом виконавчого листа № 2-3793/10 виданого 01 серпня 2018 року, у розмірі 52560,00 гривень сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, що є підставою для винесення постанови про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, що узгоджується із приписами п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VII.

Звертаючись зі скаргою та обґрунтовуючи її безпідставність та незаконність, скаржник крім незгоди з оскаржуваною постанови, повинен довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зазначений обов`язок визначений ст. 81 ЦПК України.

Як вбачається з боку скаржника як підстави для скасування оскаржуваної постанови заявлено про те, що боржник ОСОБА_1 на теперішній час працює за трудовим договором водієм таксі у службі таксі ОПТІ, на автомобілі марки «Шевролет АВЕО» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить його матері, ОСОБА_6 , у підтвердження цього надано дві фотографії автомобіля марки «Шевролет АВЕО» д.н.з. НОМЕР_2 на якому є наліпка наступного змісту: «opti O579ti, при цьому крім фото авто до скарги не долучено підтверджень на наявність у скаржника трудового договору (а.с. 54) , і що він є не є особою з інвалідністю, що підтверджено довідкою № 377 обласної МСЕК № 5 станом на 02.11.2016 року (а.с. 55).

Надана довідка про те, що ОСОБА_7 , 1958 року народження, перебуває у черзі на забезпечення пільговим автомобілем станом на 21.09.2021 року, що підтверджено довідкою Департаменту соціальної політики КМР Заводського управління соціального захисту населення (а.с. 81), не підтверджує родинних стосунків зі скаржником, статусу заявленої особи що має інвалідності (довідки МСЕК, посвідчення, тощо…), не підтверджує факту того, що скаржник є особою у якого перебуває особі з інвалідністю 1 або 2- ої групи на утримання, та у своїй сукупності не підтверджує підстави для не застосування до боржника тимчасових обмежень передбачених ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VII.

Таким чином, боржник не довів наявності обставин, передбачених ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VII, за наявності яких обмеження у праві керування транспортними засобами не може бути застосовано.

Посилання на те, що встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування, а саме: праці водієм таксі, з врахування відсутності такого обґрунтування, так як фото автомобіля з написом таксі не є доказом в розумінні ст. 81 ЦПК України, на підтвердження наявності того, що боржник на час застосування тимчасових обмежень працював або працює водієм служби таксі, та що це є його основного законного джерела засобів для існування.

Крім того, посилання скаржника на те, що постанова не підлягає застосуванню в той же час з підстав не направлення державним виконавцем даної постанови від 27 листопада 2020 року на адресу боржника, не узгоджується із фактичними даними відображеними у самій постанові в п. 2 резолютивної частини «…Постанову надіслати сторонам виконавчого провадження до відома…».

Стороною боржника не спростований факт не виконання постанови в даній частині, та жодного доказу на підтвердження заявлених обставин не надано, заяв та клопотань про витребування доказів не заявлено.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином судом встановлено, що боржником належним чином не виконуються свої зобов`язання щодо сплати аліментів, а розмір заборгованості боржника ОСОБА_1 , в межах виконавчого провадження ВП № 56912323 за дублікатом виконавчого листа № 2-3793/10 виданого 01 серпня 2018 року, на час ухвалення рішення про тимчасове його обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості з спалти аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа (дублікату) № 2-3793/10 виданого 91.08.2018 року, який становить 52560,00 гривень станом на 27 листопада 2020 року, сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а тому оскаржувана постанова є такою, що прийнята державним виконавцем в межах своїх повноважень, та є законною, так як узгоджується із приписами п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VII, так як підстав для застосування ч. 10 ст. 71 даного закону, під час розгляду скарги судом не встановлено, а скаржником заявлені обставини не доведені та не обґрунтовані.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином із норм чинного законодавства вбачається, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч. 1ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Нормами ст.ст.12,13,81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд констатує, що ані адвокатом, а ні самим скаржником не було доведено жодним належним та допустимим доказом факту порушення державним виконавцем норм ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо підстав застосування до нього вказаних тимчасових обмежень.

Суд зазначає, що закон спрямований на забезпечення належного виконання рішень щодо стягнення аліментів з метою зменшення заборгованості зі сплати аліментів, а також забезпечення захисту інтересів та належного утримання осіб, які отримують аліменти.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, виходячи із системного аналізу норм права та доказів вивчених судом у судовому засіданні, з урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що вказана скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 259, 260, 450, 451 ЦПК України, суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення зі скаргою, визнав причини пропуску строку на зверненні зі скаргою пропущеними скаржником з поважних причин.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , поданої представником скаржника адвокатом Бундюк Єлизаветою Володимирівною, на постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М., в межах виконавчого провадження ВП № 56912323 за дублікатом виконавчого листа № 2-3793/10 виданого 01 серпня 2018 року, від 27 листопада 2020 року «про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами» - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Дніпровського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Суддя Івченко Т. П.