РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі :

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Крайнюк А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м.Херсоні в залі суду позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у загальному розмірі 41 607,14 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн. та судові витрати (а.с. 3-8).

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22.09.2020 року о 16:15 годині в місті Херсоні по вулиці Полякова сталася дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом Mazda, державний номер НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулиці Робоча не надала переваги в русі транспортному засобу Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїла зіткнення, чим порушила п.16.11 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. Внаслідок ДТП автомобілю Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 26.11.2015 року, завдано механічних пошкоджень та матеріальних збитків. Вина ОСОБА_4 встановлена постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.10.2020 року у справі №766/15026/20, прийнятої на підставі Протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №256897 від 22.09.2020 року, якою відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно висновку № АВє-341 експертного автотоварознавчого дослідження від 08.10.2020 року, вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача становить 294852,67 грн. АТ «Страхова група «ТАС» позивачеві виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 118698,94 грн. Загальний розмір понесених позивачем витрат становить 160306,08 грн. Позивач зазначає, що розмір майнової шкоди, який підлягає відшкодуванню відповідачем, як особою, винною у ДТП, становить 41607,14 грн., яка складається з: 700 грн. - витрати на експлуатацію автомобіля; 2201,00 грн. витрати на проведення автотоварознавчого дослідження; вартість, понесених позивачем витрат на відновлювальний ремонт за вирахуванням суми сплаченої страховою компанією - 38322,91 грн.; 383,23 грн. комісія банку. Позивач також зазначає, що йому завдано моральної шкоди, яка полягає у пережитому у ДТП переляку, нервовому стресі, моральних стражданнях та переживаннях за стан здоров`я постраждалої пасажирки ОСОБА_5 , яка перебувала в автомобілі на момент ДТП та отримала тілесні ушкодження, а також через пошкодження власного майна, погіршення його технічного та естетичного стану, у неможливості користування ним. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 15000,00 грн.

27.07.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28.10.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість (а.с 56-58).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засідання проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у наданому до суду відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши вступне слово учасників справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

29.09.2020 року о 16:15 годині в місті Херсоні по вулиці Полякова ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом Mazda, державний номер НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулиці Робоча не надала переваги в русі транспортному засобу Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїла зіткнення, чим порушила п.16.11 ПДР. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.10.2020 року у справі №766/15026/20, яка набрала законної сили 27.10.2020 року, ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 9).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суд в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 08.10.2020 року № АВє-341 вартість відновлюваного ремонту автомобіля Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження 22.09.2020 року в результаті ДТП становить 294852,67 грн.; ринкова вартість легкового автомобілю марки Santa FE, державний номер НОМЕР_2 , на дату пошкодження становить 431390,61 грн.; вартість матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору власнику автомобіля марки Santa FE, державний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження 22.09.2020 року в результаті ДТП, складає 121198,94 грн. (а.с. 16-40).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №498 від 25.09.2020 року ОСОБА_6 сплачено грошові кошти у розмірі 2201,00 грн. на проведення автотоварознавчої експертизи автомобіля Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_2 , після ДТП (22.09.2020 року). (а.с. 13)

З наданого представником відповідача відзиву на позовну заяву убачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована АТ «Страхова група «ТАС», згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР 7211949 від 16.04.2020 року, розмір франшизи - 2500, 00 грн.

АТ «Страхова група «ТАС» на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 08.10.2020 року № АВє-341 перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 118698,94 грн. з урахуванням зменшення на суму франшизи - 2500, 00 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_7 для проведення ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_2 .

Зазначені обставини справи сторонами не оспорювалися.

Згідно рахунку на оплату № 14 від 28.01.2021 року ФОП ОСОБА_7 вартість ремонту автомобіля Hyundai Santa FE, згідно з актом виконаних робіт становить 157021,85 грн. (а.с. 14-15)

Згідно квитанцій АТ «КБ Приват Банк» від 04.02.2021 року позивачем на рахунок ФОП ОСОБА_7 сплачено 38322,91 грн., призначення платежу - доплата за ремонт автомобіля, згідно рахунку 14 від 128.01.2021 року та 383,23 грн., призначення платежу -комісія банку (а.с. 13).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до пункту 22.1статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цимЗакономпорядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28,29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та сплати страховиком суми страхового відшкодування у розмірі 118698,94 грн.

Предметом спору є недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правилстатті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_3 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, тому з ОСОБА_4 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Судом враховано, що різниця між виплаченою страховиком АТ «Страхова група «ТАС» сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана, у тому числі, законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу, що узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

Суд зазначає, що позивач як особа, потерпіла від протиправних дій відповідача, має право на повне відшкодування завданої їй шкоди. Майновою шкодою є, зокрема, завдані потерпілій особі матеріальні збитки (витрати на усунення шкоди).

Одним з видів визначення майнової шкоди є проведення експертної оцінки розміру шкоди, яка визначається спеціалістом, виходячи з наявних пошкоджень та обсягу робіт і матеріалів, необхідних для виконання ремонту і відновлення автомобіля до попереднього стану (так званий розрахований розмір шкоди як визначена вартість пошкодженого або втраченого майна або як вартість необхідного для відновлення пошкодженої речі ремонту). Така шкода визначається наперед за розрахунками, виконаними за спеціальною методикою, і може бути визначена з урахуванням зносу транспортного засобу, та/або без урахування зносу.

Другим видом визначення заподіяної шкоди є обчислення реально понесених потерпілою особою матеріальних збитків, тобто дійсних витрат на відновлення пошкодженого майна (реальні збитки). Реальними збитками є матеріальні витрати потерпілого, які він вимушений понести і вже поніс для відновлення пошкодженого майна, і які б він не ніс у разі, якби майно не було пошкоджене.

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача суд виходить з наданих позивачем належних та допустимих доказів про фактичне здійснення ремонту автомобіля та понесених ним витрат в сумі 40907,14 грн. (38322,91 грн. - доплата за ремонт автомобіля, згідно рахунку № 14 від 128.01.2021 року +383,23 грн. комісія банку + 2201,00 грн. - витрати на проведення автотоварознавчої експертизи автомобіля Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_2 ).

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на евакуацію транспортного засобу Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_2 , в сумі 700 грн., то суд зазначає наступне.

Згідно ст. 29Закону № 1961-IVу зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

На підтвердження понесених витрат позивач надав чек № 2209 на суму 700,00 грн. датований 22.09.2021 року, який містить виправлення з «2021 рік» на «2020 рік», на думку суду зазначений доказ є недостовірним, отже вимоги позивача про стягнення на його користь 700,00 грн. в якості відшкодування витрат на евакуацію належного йому транспортного засобу, задоволенню не підлягають.

Щодо доводів представника відповідача стосовно меж відповідальності відповідача, як заподіювача шкоди, і її страховика АТ «СГ «ТАС» суд зазначає наступне.

Аналіз наведених вище приписів законодавства свідчить про те, що у відповідача, як заподіювача шкоди, виникло перед позивачем деліктне (не договірне) зобов`язання по відшкодуванню завданої нею шкоди, яке існує у неї до повного виконання даного зобов`язання - тобто до повного відшкодування завданої шкоди, в тому числі всіх збитків, пов`язаних з усуненням шкоди, у даному випадку, всіх витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом пошкодженого автомобіля.

У АТ «СГ «ТАС», як страховика водія, на підставі укладеного договору страхування на користь третьої особи (потерпілого) виникло зобов`язання відшкодувати завдану страхувальником шкоду на умовах і в межах, передбачених договором страхування і спеціальним законом, що регулює даний вид страхування.

Разом з тим, суд виходить з того, що обов`язком страховика є відшкодувати позивачу шкоду з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що узгоджується з положеннями ст. 29 Закону №1961-IV, а різницю між таким розміром і реальними збитками позивача (які він поніс, без урахування зносу автомобіля) має відшкодувати відповідач згідно до положень ст.ст.1192,1194 ЦК України.

Суд не приймає доводи відповідача стосовно обов`язку страховика на відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, оскільки Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено відшкодування страховиком витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, тому з урахуванням зазначених вище положень ЦК України такі витрат підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, як заподіювача шкоди.

Стосовно заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 3 частини 2 цієї ж статті визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», регламентовано, що розмір відшкодування такої шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, духовних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В силу ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнала душевних страждань у зв`язку із пошкодженням належного їй автомобіля, неможливістю його експлуатації та використання за призначенням, необхідністю проведення ремонту пошкодженого майна, а також звернення до суду за захистом своїх порушених прав, чим був порушений уклад її життя.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, час і зусилля, необхідні для відновлення його попереднього стану та виходить при цьому із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статті 77-59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними, допустимими та достовірними.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, враховуючи пояснення учасників справи, в їх сукупності, суд дійшов до висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позову

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 736,36 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11,76-82, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279-281, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) майнову шкоду у розмірі 40907 грн. 14 коп., та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 )судовий збір у розмірі 736,36грн.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції до Херсонського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Ю.М.Єпішин