ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8720/21 Справа № 211/7548/20 Суддя у 1-й інстанції - Середня Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович, Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая Оксана Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович, Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая Оксана Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09.08.2019 року позивач уклала кредитний договір з АТ «РВС Банк», кредитний ліміт за договором постійно збільшувався. Використовуючи даний кредит за призначенням, нею в певний час було допущено прострочення декількох платежів. Станом на 2020 рік сума простроченої заборгованості становила 32 310,08 грн. Про наявність виконавчого провадження та, відповідно, виконавчого напису вона дізналась при утриманні з неї платежів з заробітної плати та арешту її рахунків. Зі спірним виконавчим написом вона не погоджується, оскільки вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості.

Враховуючи зазначене, просила суд, визнати виконавчий напис № 961, вчинений 08 травня 2020 року приватним нотаріусом Бєлою О.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» заборгованості в сумі 28668,26 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович, Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая Оксана Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.08.2019 року між ОСОБА_1 та АТ «РВС Банк» підписано заяву-договір № 0037606 відповідно до якої, ОСОБА_1 отримала споживчий кредит на термін 24 місяці у розмірі 20 512,82 грн. під 18,00% річних.

На підставі договору про відступлення прав вимоги № 05.03.2020-1 від 05.03.2020, правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «РВС Банк» стало ТОВ «ФК «Паріс», яке набуло в тому числі право грошової вимоги до позивача за кредитним договором № 0037606 від 09.08.2019.

Станом на 05.03.2020 року за вказаним кредитним договором у ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Паріс», виникла заборгованість в сумі 28 668,26 грн., вказана сума підтверджується наданим розрахунком.

ТОВ «ФК «Паріс» звернулося до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлій О.М. із заявою про вчинення виконавчого напису.

08 травня 2020 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Паріс» заборгованості за період з 09 вересня 2019 року по 05 березня 2020 року, в сумі 28 668,26 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту в сумі 20 512,82 грн., 18,00 відсотків річних в сумі 2 117,78 грн., заборгованість за комісією в сумі 4 307,66 грн., пені в сумі 1 730,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ним не встановлені обставини, які б свідчили про порушення процедури вчинення виконавчого напису. На момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник ОСОБА_1 мала безспірну заборгованість перед стягувачем, саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суду не надано доказів того, що розмір заборгованості є меншим від зазначеного у виконавчому написі, та що розмір заборгованості оскаржувався, також не надано доказів, що нотаріусом порушувався порядок винесення виконавчого напису.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Як передбачено ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. за №1172, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При цьому, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно п.3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують спірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 (п. 3.5. Порядку).

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав стягувача шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, а перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Проте, безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року.

Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат».

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі».

Між тим, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивачка посилалася на те, що її не було повідомлено про вчинення напису, що вона не отримувала вимоги відповідача про необхідність погашення заборгованості, тобто що в даному випадку існує спір щодо заборгованості, що судом першої інстанції не встановлено.

Так, судом першої інстанції не було з`ясовано які саме докази були надані нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості позивача ОСОБА_1 , не були спростовані доводи позивачки щодо неотримання нею вимоги відповідача про усунення порушень за кредитним договором.

Крім того, ОСОБА_1 посилалася на те, що оскільки їй не було відомо про вчинення виконавчого напису, то вона не могла повідомити нотаріуса про наявність спору щодо заборгованості.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції належним чином не з`ясовано обставини справи щодо наявності безспірної заборгованості позивачки.

Так, згідно ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання письмової вимоги боржнику про усунення порушень.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, необхідно не обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряти доводи боржника в повному обсязі й встановити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На викладене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, належним чином не перевірив доведеності безспірності заборгованості позивачки перед ТОВ «Фінансова компанія «Паріс», що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович, Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая Оксана Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис, зареєстрований 08 травня 2020 у реєстрі за №961, вчинений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» у розмірі 28668,26 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: