Ухвала

27 січня 2021 року

м. Київ

справа № 365/641/19

провадження № 61-742ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 19 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та просив витребувати у відповідача належне йому на праві власності майно, а саме: станок шиномонтажний «Colibri BL 512», станок балансувальний SBM 130, компресор Vp-150 л. Р-10 бар, 365 л/хв. (380V), домкрат підкатний, 3 т. швидкий підйом, пневмогайкокрут 1/2" 513 N/M, пневмошироховальну машину 22000 об/хв. та передати позивачу.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 19 березня 2020 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року, позов задоволено.

Витребувано у ОСОБА_1 станок шиномонтажний «Colibri BL 512», станок балансувальний SBM 130, компресор Vp-150 л Р-10 бар, 365 л/хв. (380V), домкрат підкатний, 3 т. швидкий підйом, пневмогайкокрут 1/2" 513 N/M, пневмошироховальну машину 22000 об/хв. та передано їх власнику ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 768,40 грн.

11 січня 2021 року ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду на рішення Згурівського районного суду Київської області від 19 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року в указаній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Суд установив, що 17 серпня 2012 року на ім`я ОСОБА_2 , ТОВ «Автомеханіка» виписано рахунок-фактуру № Сч-002338/96 на придбання станка шиномонтажного «Colibri BL 512», станка балансувального SBM 130, компресора Vp-150 л. Р-10 бар, 365 л/хв. (380V), домкрата підкатного, 3 т., швидкій підйом; пневмогайкокрута 1/2" 513 N/M, пневмошироховальної машини 22000 об/хв., на загальну суму з ПДВ - 51 049,61 грн.

Предметом позову є витребування майна із чужого незаконного володіння, ціна позову у даній справі становить 51 049,61 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 19 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко