Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/481/21

Провадження №2/377/306/21

19 листопада 2021 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретарів судового засідання - Щуковської А.М., Ричок Х.В.,

представника позивача - адвоката Прокопенка О.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, про усунення перешкод у здійсненні прав власника нерухомого майна шляхом визначення порядку користування житловим приміщенням, -

У С Т А Н О В И В:

10 серпня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила усунути перешкоди у здійсненні нею прав власника 1/2 частки нерухомого майна, встановивши наступний порядок користування житловим будинком (окремим домоволодінням) за номером АДРЕСА_1 :

- виділити їй, ОСОБА_3 , у користування одну ізольовану жилу кімнату площею 17,2 метрів квадратних (позиція 8 згідно технічного плану); дві ізольовані жилі кімнати площею 12,0 та 11,9 метрів квадратних (позиції 3,7 згідно технічного плану), залишити у користуванні ОСОБА_1 та його дочки ОСОБА_4 ;

- інші приміщення загального користування: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, передпокій, вбудовану шафу (позиції 1, 2, 4, 5, 6, 9, 10, 11, 12 згідно технічного плану), веранду, терасу та підвал (позиції 1,11,111 згідно технічного плану) залишити в спільному користуванні.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Славутичі Київської області помер батько позивача та відповідача - ОСОБА_5 , після смерті якого залишилося спадкове майно, до складу якого входить в тому числі індивідуальний житловий будинок (окреме домоволодіння) за номером АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_5 він належав йому на праві власності - 1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВО «Чорнобильська АЕС» 09.02.1994 року, право власності на яке зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.10.2019 року за № 33556105; 2/3 частки на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Славутицькою міською державною нотаріальною конторою Київської області 13.05.2014 року за Р. № 762, право власності на яке зареєстровано 13.05.2014 року за № 5630597. За життя ОСОБА_5 заповіту не залишав. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України до кола спадкоємців першої черги за законом, які залишилися після смерті ОСОБА_5 , є ОСОБА_3 , його дочка - позивач у справі, та ОСОБА_1 , його син - відповідач у справі. На підставі поданих позивачем та відповідачем заяв, державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа № 15/2020, спадкодавець ОСОБА_5 .. 22 серпня 2020 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області було посвідчено право позивача на спадщину - 1/2 частку індивідуального житлового будинку (окремого домоволодіння) за номером АДРЕСА_1 , зареєстроване в реєстрі за № 588. 22 серпня 2020 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області було зареєстровано право власності на 1/2 частку вищевказаного об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 37873386. Відповідач та його дочка ОСОБА_4 зареєстровані за даною адресою з 2018 року, де вони і мешкають разом. В зв`язку з їх реєстрацією у даному будинку та наявністю у відповідача права на оформлення спадщини на 1/2 його частку, він та його дочка є особами, які мають право на проживання у будинку. В той же час, відповідач, за відсутності згоди позивача як спадкоємця та співвласника житлового будинку, заселив до нього також свою дружину ОСОБА_6 та її сина від першого шлюбу ОСОБА_7 , які безпідставно проживають та користуються цим будинком. Внаслідок цього, позивач, коли приїжджає до м. Славутича, незважаючи на наявне у неї право власності на 1/2 частку будинку, не може потрапити до нього і проживати там, хоча вона має наміри приїжджати систематично і на тривалий час, можливо навіть певний період працювати в м. Славутичі або м. Чернігові. Незважаючи на те, що у позивача є ключі від вхідних дверей до будинку, відповідач не бажає звільнити для неї кімнату, яку вона могла б використовувати для свого проживання. З метою врегулювання між позивачем та відповідачем стосунків щодо користування житловим будинком, позивач пропонувала відповідачу звільнити від його речей одну жилу кімнату у межах її частки у праві власності, навіть в добровільному порядку укласти договір про порядок користування цим житлом. Однак, домовитися сторонам та вирішити спірне питання не вдалося, внаслідок чого позивач змушена звернутися до суду. Встановлення порядку користування житловим приміщенням, запропонованим позивачем в позовній заяві, не порушує права жодного зі співвласників житлового будинку. Запропонований порядок користування будинком не порушує і прав відповідача та його дочки на отримання у користування певної частини житлового приміщення у межах розміру його ідеальної частки кожного з них, а навпаки є більшим. Посилаючись на ст. ст. 11, 15-16, 319, 358, 364, 367, 386, 391 ЦК України, позивач просить встановити порядок користування житловим приміщенням на підставі рішення суду.

Ухвалою судді від 19 серпня 2021 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14 вересня 2021 року.

14 вересня 2021 року підготовче засідання було відкладено на 01 жовтня 2021 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21 жовтня 2021 року.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року було залучено до участі у справі Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у зв`язку з чим було оголошено перерву у судовому засіданні до 10 листопада 2021 року.

10 листопада 2021 року було оголошено перерву у судовому засіданні до 19 листопада 2021 року у зв`язку з наданням часу Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області для підготовки висновку щодо розв`язання спору.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем виник спір щодо користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їм на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному. Користуючись своїми правами співвласника спірного житлового будинку, позивач просить захистити її права шляхом встановлення порядку користування цим будинком на підставі рішення суду. Запропонований позивачем порядок користування житловим будинком не порушує права сторін, виділення у користування відповідача та його малолітньої дочки запропонованої позивачем частини житлового приміщення є навіть більшим за розмір його ідеальної частки.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив суду, що він є рідним братом позивача. Після смерті їх батька ОСОБА_5 йому та сестрі у спадок залишився житловий будинок. На даний час в будинку проживає він, його дружина та дочка. Коли сестра приїжджала до м. Славутича, то він запропонував їй виділити у користування дві менші кімнати, однак позивач не погодилась та виявила бажання, аби їй було виділено одну більшу кімнату, в якій на даний час проживає він зі своєю сім`єю. Він не погодився на запропонований позивачем порядок, оскільки в великій кімнаті він проживає разом з дружиною та дочкою, дитина звикла проживати в даній кімнаті, йому та його сім`ї не буде зручно проживати в двох менших кімнатах.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що оскільки у вказаному житловому будинку має право проживання дитина ОСОБА_4 , то працівниками Служби у справах дітей та сім`ї було проведено обстеження умов проживання у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Обстеженням умов проживання було встановлено, що дитина разом з батьками проживає у великій кімнаті в комфортних для неї умовах, у дитини є все необхідне. Дитина повідомила членам комісії, що їй подобається проживати у даній кімнаті. Проте, орган опіки та піклування дійшов думки, що запропонований позивачем порядок користування житловим приміщенням не порушує прав малолітньої дитини, оскільки площа кімнати, в якій проживає дитина є меншою, ніж площа двох кімнат, які позивач пропонує виділити у користування відповідачу, а дитині з часом необхідно окрему житлову кімнату.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що індивідуальний житловий будинок (окреме домоволодіння), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав на праві приватної власності ОСОБА_5 : 1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н, виданого 09.02.1994 року ВО «Чорнобильська АЕС» та 2/3 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 762, виданого 13.05.2014 року Славутицькою міською державною нотаріальною конторою Київської області, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 220320350 від 14.08.2020 року (а. с. 23-24).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 05 лютого 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Славутич, Київської області, Україна, про що 05 лютого 2020 року складено відповідний актовий запис № 16 (а. с. 21).

Як вбачається з свідоцтва про народження, виданого 26 червня 1962 року Жовтневою сільською радою Панінського району Воронезької області, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Воронеж, батьком якої записаний ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_9 (а. с. 19).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 29 травня 1985 року Відділом ЗАГС м. Сосновий бор Ленінградської області, 29 червня 1985 року ОСОБА_10 та ОСОБА_8 уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 29 червня 1985 року зроблений запис за № 250. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_3 , дружині ОСОБА_3 (а. с. 20).

В паспорті громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 ОСОБА_3 зазначено, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 11-13).

Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 15/2020, ОСОБА_5 за життя заповіту не залишив. Позивач ОСОБА_3 13 лютого 2020 року подала заяву про прийняття спадщини за законом до Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, на підставі якої 13.02.2020 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області було відкрито спадкову справу № 15/2020, номер у Спадковому реєстрі 65505589. 26 травня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини за законом до Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області. 22 серпня 2020 року позивачу ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 588 на 1/2 частку індивідуального житлового будинку (окреме домоволодіння) розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 19 серпня 2021 року відповідачу ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 764 на 1/2 частку індивідуального житлового будинку (окреме домоволодіння) розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 58-65).

Відповідно до п.10 ч.1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 року у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 є співвласниками індивідуального житлового будинку (окреме домоволодіння) розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , частка кожного з них складає 1/2.

Спільної домовленості щодо користування індивідуальним житловим будинком (окреме домоволодіння), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками досягнуто не було.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади (стаття 356 ЦК України).

Стаття 358 ЦК України визначає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. При виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Поняття реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Спір між сторонами виник з приводу встановлення порядку спільного користування квартирою. Вирішуючи спір, суд виділяє в користування сторонам спору частини житлового приміщення, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти у незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року і підтримана Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16-ц (провадження № 61-24395св18).

Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР визначено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно довідки, виданої 02.08.2021 року Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач у справі, та його дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 29).

Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 29 липня 2021 року, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 107,1 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м. складається з: кімнати площею 12,0 кв.м. (позиція 3), кімнати площею 11,9 кв.м. (позиція 7), кімнати площею 17,2 кв.м. (позиція 8), коридорів площею 2,0 та 9,8 кв.м. (позиції 1, 9), кухні площею 11,7 кв.м. (позиція 2), комори площею 1,3 та 3,9 кв.м. (позиції 4, 13), туалету площею 1,2 кв.м (позиція 5), ванної площею 2,5 кв.м. (позиція 6), шафи площею 0,6 та 0,8 кв.м. (позиції 10, 11), веранди площею 12,9 кв.м. (позиція 12), тамбура площею 2,1 кв.м. (позиція 14), прибудоби-тамбура площею 2,6 кв.м. (позиція 15), прибудови веранди, площею 14,6 кв.м. (позиція 16) та приміщення 1,2 підвалу загальною площею 28,1 кв.м. (а. с. 50-55).

В акті обстеження умов проживання № 01-22/77 від 04.11.2021 року, затвердженого начальником Служби у справах дітей та сім`ї 05 листопада 2021 року, зазначено, що з метою з`ясування умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , яким встановлено, що житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку: трикімнатний котедж, який складається із великої кімнати - зали, двох менших кімнат - одна спальня, друга- обладнана як робочий кабінет, облаштована відповідними меблями, а також кухні, санвузлу, передпокою, веранди, тераси, із централізованим опаленням, водо- та електропостачанням. Санітарно-гігієнічні умови проживання на час обстеження задовільні, будинок облаштований меблями: дивани, шафи, тумбочки для речей особистого вжитку, побутовою технікою. Малолітня дитина ОСОБА_4 проживає разом із батьками: ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_6 у великій кімнаті - залі, для дитини є спальне місце, облаштований ігровий куточок, у наявності іграшки, дитяча література, сезонний одяг, взуття, речі першої необхідності. У результаті обстеження комісія визнала задовільними житлово-побутові умови за адресою: : АДРЕСА_1 . Службою у справах дітей та сім`ї Славутицького МВК не вбачаються ознаки порушень прав та законних інтересів малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вона мешкає у комфортних умовах, має все необхідне для проживання, виховання та розвитку (а. с. 97).

Згідно висновку органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, погодженого рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради від 18.11.2021 року № 541 щодо розв`язання спору між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні прав власника нерухомого майна, шляхом визначення порядку користування житловим приміщенням, з метою захисту житлових та майнових прав малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає та має право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , керуючись ст. ст. 19, 177 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області підтримує позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні прав власника 1/2 частки нерухомого майна шляхом визначення порядку користування житловим приміщенням (окремим домоволодінням) за номером АДРЕСА_1 , та рекомендує розв`язати спір наступним чином: виділити у житловому приміщенні за вищевказаною адресою ОСОБА_3 у користування одну ізольовану жилу кімнату площею 17,2 метрів квадратних, дві ізольовані жилі кімнати площею 12,0 та 11,9 метрів квадратних залишити у користуванні ОСОБА_1 та його малолітньої дочки ОСОБА_4 (а. с. 94-96).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що у спірному житловому будинку фактично проживають відповідач та його члени сім`ї - дружина та малолітня дочка, позивач не проживає у вказаному житловому будинку.

При цьому, суд враховує житлову площу наявну у спірному житловому будинку 41,1 кв. м, тобто на кожного із співвласників з урахуванням їх часток припадає по 20,55 кв.м. кожному. Кімнат вказаної площі у спірному житловому будинку немає.

Позивач просить виділити їй у користування кімнату площею 17,2 кв.м. (позиція 8 згідно плану технічного паспорту), розмір площі не відповідає її частці та є меншою від належної частки на 3,35 кв.м.. Разом із тим, у користуванні відповідача та його малолітньої дочки позивач просить залишити кімнати площею 12,0 кв. м. та 11,9 кв.м відповідно (позиції 3,7 згідно плану технічного паспорту), загальний розмір площі яких перевищує його частку у спірному житловому будинку на 3,35 кв.м.

Таким чином, порядок користування спірним житловим будинком, запропонований позивачем, не призводить до обмеження прав осіб, які фактично проживають у ньому та є членами сім`ї співвласника ОСОБА_1 , зокрема малолітньої дочки відповідача.

Зазначені обставини підтверджені також і висновком органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, погодженого рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради від 18.11.2021 року № 541. Слід зазначити, що права дітей на користування житловим приміщенням не можуть обмежувати права співвласника на користування житловим будинком. Встановлення порядку користування будинком з незначним відхиленням від ідеальних часток співвласників на 3,35 кв.м. житлової площі із урахуванням планування будинку є єдиним оптимальним способом вирішення спору між співвласниками житлового будинку. Надання кожному із співвласників будинку у користування кімнат житловою площею 20,55 кв.м. є неможливим.

За таких обставин позов необхідно задовольнити в повному обсязі, усунувши перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 прав власника 1/2 частки нерухомого майна, встановивши наступний порядок користування житловим будинком (окремим домоволодінням) за номером АДРЕСА_1 : виділити ОСОБА_3 у користування одну ізольовану жилу кімнату площею 17,2 метрів квадратних (позиція 8 згідно плану технічного паспорту); дві ізольовані жилі кімнати площею 12,0 та 11,9 метрів квадратних (позиції 3,7 згідно плану технічного паспорту), залишити у користуванні ОСОБА_1 та його дочки ОСОБА_4 .

Інші приміщення загального користування, які зазначені у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 29 липня 2021 року: коридори, кухня, комори, туалет, ванну, шафи, веранду, тамбур, прибудову-тамбур, прибудову-веранду (позиції 1, 9, 2, 4, 13, 5, 6, 10, 11, 12, 14, 15, 16 (згідно плану технічного паспорту ), підвал ( приміщення 1, 2 згідно плану технічного паспорту) необхідно залишити в спільному користуванні.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 прав власника 1/2 частки нерухомого майна, встановивши наступний порядок користування житловим будинком (окремим домоволодінням) за номером АДРЕСА_1 :

- виділити ОСОБА_3 у користування одну ізольовану жилу кімнату площею 17,2 метрів квадратних (позиція 8 згідно плану технічного паспорту); дві ізольовані жилі кімнати площею 12,0 та 11,9 метрів квадратних (позиції 3,7 згідно плану технічного паспорту), залишити у користуванні ОСОБА_1 та його дочки ОСОБА_4 ;

- інші приміщення загального користування: коридори, кухня, комори, туалет, ванну, шафи, веранду, тамбур, прибудову-тамбур, прибудову-веранду (позиції 1, 9, 2, 4, 13, 5, 6, 10, 11, 12, 14, 15, 16 (згідно плану технічного паспорту ), підвал ( приміщення 1, 2 згідно плану технічного паспорту) залишити в спільному користуванні.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; адреса тимчасового проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, адреса місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, м. Славутич, Центральна площа, 7.

Повне рішення суду складено 25 листопада 2021 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька