Справа № 139/812/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Коломійцевої В.І.,

за участі секретаря судового засідання Боржемської І.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вони з відповідачем з 11.09.2010 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 30.10.2014. Від шлюбу у них є двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 16.12.2014 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дітей в розмір по 500 грн щомісяця на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття. На сьогоднішній день у зв`язку з погіршенням матеріального становища через економічну ситуацію в країні вказаних коштів їй не вистачає, а тому вона просила зміни розмір аліментів, які стягуються з відповідача, шляхом зміни способу їх стягнення та стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі по 1/6 частки від його доходу але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою від 28.10.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 25.11.2021.

Позивач та її представник адвокат Радамовський М.М. в судове засідання не з`явилися, направивши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.22-24).

Відповідач позов визнав, не заперечує щодо зміни розміру стягуваних аліментів. При цьому пояснив, що заборгованості по аліментах у нього немає, аліменти сплачує навіть у більшому розмірі ніж визначено судом.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що сторони з 11.09.2010 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області № 139/8884/14-ц від 30.10.2014 (рішення набрало чинності 11.11.2014) (а.с. 6-7).

Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження останніх (а.с. 4-5).

23 лютого 2015 року Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області позивачу видано виконавчий лист на підставі рішення суду № 139/1015/14-ц, що набрало законної сили 16.01.2015, згідно якого вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця с. Кадубівці Заставницького району Чернівецької області, українця, громадянина України, місце роботи не відоме, на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 (п`ятсот) грн на кожну дитину щомісяця, починаючи з 17.11.2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 9).

Також, з відповідача на користь позивача до 01.06.2015 стягувалися аліменти на утримання останньої в розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно, що підтверджується копією відповідного виконавчого листа (а.с. 8).

Згідно довідки старости № 335 від 13.09.2021, неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжують перебувати на утриманні матері ОСОБА_2 (а.с. 11).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно Постанови Верховного Суду № 61-2698св21 від 16.06.2021, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду № 61-20737св19 від 05.02.2020, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

При цьому, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

В даному випадку, суд вважає встановленим, що позивач бажаючи змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів фактично заявила вимогу змінити спосіб такого стягнення та просила стягувати з ОСОБА_1 аліменти у частці від його доходу, що у повній мірі узгоджується чинним законодавством та практикою Верховного Суду.

При цьому, як слідує з позовних вимог ОСОБА_2 просила стягувати з відповідача мінімально визначений законодавством розмір аліментів на двох дітей, а саме по 1/6 частині його доходу на кожну дитину, що становить 1/3 частини доходу на двох дітей.

Крім того, судом встановлено, що з 01.06.2015 з відповідача на користь позивача уже не стягуються щомісячно аліменти на її утримання в розмірі 400 грн щомісячно, що свідчить про погіршення майнового становища позивача та його покращення у відповідача.

В свою чергу ОСОБА_2 згідно довідки старости № 336 від 13.09.2021 на території старостинського округу ніде не працює (а.с. 10).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог позивача в частині зміни способу стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, а тому вважає за необхідне їх задоволити у повному обсязі.

Разом з тим, у позові ОСОБА_2 новий розмір аліментів просила стягувати з відповідача з дня подання позовної заяви до суду.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У зв`язку з цим, у цій справі новий розмір аліментів повинний стягуватися з відповідача саме з часу набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача в сумі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191-192 СК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір стягуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 16.12.2014 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінивши спосіб такого стягнення, визначивши їх в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу набрання даним рішенням суду законної сили до досягнення старшою дитиною повноліття.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 16.12.2014.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 гривень на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення складено 25.11.2021.

Суддя: