Справа №: 653/3346/21
Провадження № 2-з/653/59/21
У Х В А Л А

іменем України

25 листопада 2021 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд

Херсонської області у складі:

головуючого судді Мотонок Т.Я.,

при секретарі судових засідань Шулежко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Генічеськ заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 653/3346/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Генічеського районного суду Херсонської області на розгляді перебуває цивільна справа№ 653/3346/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу.

09.11.2021 року по даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання.

22.11.2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 653/3346/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову зазначено:

В липні 2021 р. позивач і ОСОБА_2 , власник житлового будинку по АДРЕСА_1 , домовились про те, що відповідач продає, а позивач купує належний відповідачу житловий будинок за 26 000 доларів США. В підтвердження домовленості, позивач передав, а відповідач отримав аванс в сумі 1000 доларів США, про що надав розписку.

Після отримання від позивача вказаної суми, відповідач почав ухилятися від нотаріального оформлення угоди. Незважаючи на те, що у позивача з відповідачем відбулась попередня домовленість про купівлю житла, вже після отримання від ОСОБА_1 1000 доларів США, він продовжував публікацію у місцевій пресі оголошень про продаж ним вказаного житлового будинку. Такі об`яви відповідач продовжував публікувати в місцевій газеті «Вісник Приазов`я». Зокрема, оголошення були розміщені в газеті №28 від 29.07.2021 р. в № 29 від 29.07.2021 р., а також в № 31 від 12.08.2021 р.

11.10.2021 р. позивач направив ОСОБА_2 письмову вимогу про повернення 1000 доларів США, але ніякої відповіді від нього не отримав, у зв`язку з чим він подав до суду позов про стягнення авансу.

Позивач зазначає, що відповідач, отримавши від нього аванс у розмірі 1000 доларів США в односторонньому порядку відмовився від укладення угоди купівлі продажу належного йому житлового будинку та намагається продати житло іншій особі, що тягне за собою зміну місця проживання, намагаючись таким чином уникнути матеріальної відповідальності за невиконання зобов`язань по поверненню 1000 доларів США. На думку позивача існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Тому, ОСОБА_1 просить суд забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 , який проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , (паспорт НОМЕР_1 виданий Генічеським РВ УМВС 27.07.2012 р.) вчиняти дії по відчуженню житлового будинку (укладати договори купівлі продажу, дарування та інші), який розташований в АДРЕСА_1 .

У відповідності до вимог ст. 153 ч.1 ЦПК України заяву про забезпечення позову призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.

Отже, за відсутності учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та долучені до неї документи, суд приходить до наступного висновку:

Питання забезпечення позову врегульовано у Главі 10 Розділу І ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається:1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки доводів наданих позивачем щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

В заяві про забезпечення позову позивач просить суд заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії по відчуженню житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 . Але, до заяви не долучено жодного доказу на підтвердження того факту, що вказаний житловий будинок є власністю ОСОБА_2 .

Також вобгрунтування заяви про забезпечення позову позивачем вказано, що відповідач ніби-то планує відчужувати житловий будинок який розташований в АДРЕСА_1 . Жодного доказу на підтвердження даного факту позивачем до матеріалів справи не долучено. Оскільки, з оголошень в газетах про продаж двух будинків відсутнє посилання на житловий будинок АДРЕСА_1 . Продавець також не зазначений. Є лише номер мобільного телефону який нібито належить відповідачеві, але жодного доказу на підтвердження цього факту не має.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними з позовними вимогами, але сума, яка є предметом позову не є співмірною із вартістю житлового будинку.

Під час розгляду питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси обох сторін, а також інтереси третіх осіб, на яких може вплинути прийняте судом рішення, враховуючи що ОСОБА_1 не навів достатніх правових підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, не надано переконливих доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, тому суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 653/3346/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вр учена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Генічеського районного суду Т. Я. Мотонок