Провадження 2/127/5283/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа» про стягнення заборгованості за договором оренди,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області з Соломянського районного суду м. Києва надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Група Електроюа» про стягнення заборгованості за договором оренди.

Як вбачається зі змісту позовної заяви предметом спору являється стягнення з відповідача на користь позивача коштів (заборгованості) за зобов`язанням, яке виникло з Договору оренди обладнання з обов`язковим викупом від 05.05.2020 № 05-05-2020-2/2 в сумі 109 360,00 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.06.2021 матеріали позовної заяви з додатками передано до Вінницького міського суду Вінницької області за правилами виключної підсудності (ч. 1 ст. 30 ЦПК України). Справа до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла 24.11.2021.

Підставою для передачі справи стало те, що за договором оренди обладнання з обов`язковим викупом від 05.05.2020, за яким позивач просить стягнути заборгованість, є нерухоме майно - станція заряджання електромобілів змінного типу струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00» клас 1, тип системи заземлення TN-S, номер станції 2491, модель eUA1/2, адреса знаходження якої: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали позовної заяви суд дійшов висновку, що дана справа не належить до територіальної підсудності Вінницького міського суду Вінницької області з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивач, відповідно до встановленої ч. 2 ст. 27 ЦПК України підсудності звернувся до суду з позовом за місцезнаходженням відповідача згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, яким є м. Київ, вул. Пітерська, будинок 5 А.

Як визначено ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

З цього приводу суд зазначає, що у розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Зі змісту вимог позовної заяви ОСОБА_1 слідує, що позивач просить стягнути з відповідача кошти (заборгованість) за договором оренди обладнання від 05.05.2020, що і є в розумінні цивільного процесуального закону вимогою позивача, що звернена до відповідача.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» у п. 42 роз`яснив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни призначення.

Станція заряджання електромобілів змінного типу струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00» клас 1, тип системи заземлення TN-S, номер станції 2491, модель eUA1/2, адресою розміщення якої є АДРЕСА_1 , в розумінні закону не є нерухомим майном, воно не наділено такими, визначеними законом, специфічними рисами, як сталий зв`язок із землею, особливою цінністю, неможливістю переміщення без знецінення та зміни її призначення. Після її виготовлення та надання в оренду, вказану станцію успішно доставлено до м. Вінниці та встановлено. Так само наявна можливість і її переміщення в будь яке інше місце без зміни її цільового призначення та знецінення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спір виник не з приводу нерухомого майна, а з правовідносин щодо виконання договірного зобов`язання, щодо майна, яке за своїми характеристиками та певними специфічними особливостями в розумінні закону не є нерухомим.

Як зазначалось вище, відповідно до ч. 2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно доводів позовної заяви відповідач у справі ТОВ «Група Електроюа» , знаходиться у м. Київ по вул. Пітерська, буд. 5А.

Враховуючи викладене приходжу до висновку про відсутність підстав вважати, що подана позовна заява, на підставі ст. 30 ЦПК України, підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області.

Так само відсутні підстави вважати, що вказана справа підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області відповідно до ч. 8 ст. 28 ЦПК України, тобто як суду, який розташований за місцем виконання договору, оскільки положення договору від 05.05.2020 не містять положень щодо місця його виконання.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Учасникам справи (позивачу та відповідачу) слід врахувати, що розгляд і вирішення справи неповноважним судом,зокрема внаслідок порушення правил визначення підвідомчості та підсудності, є підставою для скасування навіть правильного за суттю рішення суду. (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Статтею 187 ЦПК України визначено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, на підставі частини 9 цієї ж статті, суд надсилає справу за підсудністю в порядку встановленому статтею 31 ЦПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що справа на підставі ч. 2 ст. 27 ЦПК України, належить до підсудності Солом`янського районного суду м. Києва, тобто за місцезнаходженням юридичної особи відповідача, тому даний позов підлягає передачі за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Згідно ч.ч.1-2 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Передаючи вказану справу (матеріали позовної заяви з додатками) на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва, суд не допускає спору про підсудність, оскільки передача справи до Вінницького міського суду Вінницької області за всією вірогідністю та обставинами справи здійснена помилково без урахування обраної позивачем, та визначеної процесуальним законом (ч. 2 ст. 27 ЦПК України) підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27-28, 31- 32, 187, 260- 261, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа» про стягнення заборгованості за договором орендипередати за підсудністю до Соломянського районного суду м. Києва (03113, м. Київ, вул. П. Шутова 1).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: