КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 753/4826/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Олійник Оксани Василівни на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 березня 2021 року в складі судді Українця В. В.,

встановив:

12.03.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доход) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною 23 років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 03 вересня 1999 року.

В період перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з позивачем.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 березня 2006 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2006 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2013 року розмір аліментів збільшено, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 всіх його доходів щомісяця, починаючи з 09.09.2013 і до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 виповниться 18 років.

ОСОБА_4 навчається в "Державній школі електротехніки, інформаційних технологій та хімії, гімназія за професійним спрямуванням, середня школа 2-го ступеня" м. Дюссельдорф, проходить програму освіти з 28.08.2019 до 31.07.2022.

З огляду на те, що син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, у відповідності до ст. 199 СК України просила позов задовольнити.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2020 року ОСОБА_3 залучено до участі в справі в якості третьої особи.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30 березня 2021 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів - ОСОБА_2 щомісяця, починаючи з 13 березня 2020 року та до закінчення ОСОБА_3 навчання - 31 липня 2023 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

20.08.2021 представник ОСОБА_2 - адвокат Олійник О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 березня 2021 року.

Вважає рішення суду першої інстанції таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, порушенням прав відповідача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 .

Зазначила, що судом порушено строки розгляду справи у порядку спрощеного позовної провадження. Клопотання про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, яке було направлено разом з відзивом на позовну заяву та повторне клопотання від 28 листопада 2020 року було розглянуто судом 30 березня 2021 року, в день ухвалення судового рішення, без обґрунтування підстав відмови в його задоволенні.

Третя особа ОСОБА_3 в особі адвоката Комлєва С.В. подав клопотання про залучення його третьою особою та просив повідомити про дату та час розгляду справи для особистої присутності в судовому засіданні під час розгляду справи та надання пояснень, які мають вкрай важливе значення для вирішення справи, проте вказане клопотання було судом проігноровано.

Суд першої інстанції прийняв до уваги докази позивача, які не були перекладені з німецької на українську мову, чим порушено права відповідача, який не володіє німецькою мовою.

Стягуючи аліменти на утримання сина ОСОБА_3 починаючи з 13 березня 2020 року, суд першої інстанції не врахував, що це приведе до подвійного стягнення, з огляду на наявність судового рішення від 14 листопада 2013 року про стягнення аліментів до досягнення ОСОБА_3 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначила, що ОСОБА_3 дійсно навчається в Державній школі електротехніки, інформаційних технологій та хімії. Гімназія за професійним спрямуванням середня школа 2-го ступеня. Навчання у вказаному начальному закладі безкоштовне. ОСОБА_3 щомісяця упродовж всього навчання отримує грошові кошти від даного навчального закладу у якості державної стипендії в сумі 247 євро на місяць, що підтверджується випискою з банку «Комерцбанк» ФРН по міжнародному банківському рахунку на ім`я ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 повідомляв батьку, що крім щомісячної стипендії він отримує все необхідне приладдя для навчання: ручки, блокноти, зошити, проїзний документ на безкоштовний проїзд у громадському транспорті.

ОСОБА_3 не перебував та не перебуває на утриманні своєї матері ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки Федеральної служби зайнятості від 15 липня 2021 року, ОСОБА_1 отримувала грошову допомогу на ОСОБА_3 згідно Закону ФРН "Про податок на доходи фізичних осіб" в розмірі 219 євро щомісячно. Після досягнення ОСОБА_3 повноліття вказані кошти він буде отримувати особисто. Також у довідці зазначено, що ОСОБА_3 має право на отримання грошової допомоги у 2021 році.

Додатково зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають у квартирі, яка надана як соціальне житло, орендна плата та витрати на комунальні послуги сплачуються державою.

Позивачем не надано суду доказів, що після досягнення ОСОБА_2 повноліття вона продовжує його фінансово утримувати, та які витрати здійснюються нею щомісячно.

Звертає увагу, що між сином та батьком склалися теплі стосунки та ОСОБА_2 допомагає фінансово сину, на його прохання надсилає грошові перекази на його особистий банківський рахунок.

Вважає, що позов подано позивачем з метою отримання додаткових коштів для власного збагачення, задоволення своїх фінансових потреб.

До апеляційної скарги додано клопотання ОСОБА_3 від 18.08.2021 про відмову в задоволенні позову про стягнення аліментів та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суд у м. Києва від 30 березня 2021 року.

ОСОБА_3 зазначив, що з часу прибуття на постійне місце проживання до ФРН, його мати ОСОБА_1 отримувала на нього соціальну допомогу, вони проживали в квартирі, орендну плату за яку здійснює соціальна служба м. Дюссельдорф, вони не несуть витрат по сплаті комунальних послуг. На даний час він навчається в гімназії безкоштовно, щомісячно отримує державну стипендію у розмірі 247 євро. Школа забезпечує його необхідним шкільним приладдям. Соціальною установою йому надається безкоштовний проїзний абонемент для користування міським транспортом. Жодних витрат на навчання він не несе. Також він отримує соціальну допомогу у розмірі 219 євро щомісячно. Батько давав йому кошти на придбання комп`ютера, телефону, оплачував білети на літак. До України він прилетів, щоб побачити батька та написати це клопотання, щоб повідомити суд, що він заперечує проти стягнення аліментів на своє утримання на користь його матері, оскільки цих коштів він все одно не отримає. Просить суд врахувати його думку. 30.03.2020 він став повнолітнім. Він не бажає і не потребує коштів на своє утримання, відмовляється від їх стягнення. Стягнення аліментів на його утримання призведе до порушення його конституційних прав, як громадянина України.

24.11.2021 на адресу суду надійшло клопотання відповідача, в якому він повідомив, що його син ОСОБА_3 офіційно влаштувався на роботу, про що свідчить копія трудового договору на виконання дрібних робіт, укладеного 20.09.2021 між ОСОБА_3 та ТОВ "Тейкевей Експресс".

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - адвокат Комлєв С.В. зазначив, що судом першої інстанції при вирішенні справи не було з`ясовано думку особи, в інтересах якої було подано позов. Повністю підтримує апеляційну скаргу, просить рішення суду скасувати, а позовну заяву залишити без розгляду.

23.11.2021 на електронну адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Можаєва М. О., в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вважає, що відповідач намагається ввести суд в оману, перекручує факти, вільно трактує норми чинного законодавства, робить оцінку наданих позивачем доказів, не надаючи власних доказів, які б спростували позицію позивача.

Зазначив, що додане до апеляційної скарги клопотання, нібито підписане ОСОБА_3 , не може бути використано в якості доказу, оскільки датоване 18.08.2021, коли сама апеляційна скарга підписана 20.08.2021.

Так само критично слід віднестися до доданою ОСОБА_3 переписки з батьком, оскільки з неї неможливо встановити абонентів та дати такого листування, вона не підтверджує систематичну виплату коштів (аліментів) на утримання дитини з боку батька.

Син сторін ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , навчається повний день, не працює, заробітної плати не отримує, не має власних коштів для купівлі одягу, навчальних предметів, харчування тощо, повністю знаходиться на утриманні своєї матері, яка також несе витрати на оплату комунальних послуг: газ, світло, мобільних зв`язок, Інтернет, орендна плата за квартиру, проїзний для дитини. 03.09.2020 позивачка придбала сину мобільний телефон, що підтверджується рахунком на її ім`я і свідчить про те, що дитина не має власних коштів для купівлі майна і що платіж було здійснено матір`ю.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про відсутність потреби його сина в майновій допомозі у зв`язку з навчанням. Посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також мати, яка потребує постійного лікування, не можуть слугувати підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів. Відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею двадцяти трьох років, за умови, що він може надавати матеріальну допомогу. Оскільки ОСОБА_3 продовжує навчання, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача на утримання сина аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 13 березня 2020 року та до закінчення навчального закладу - 31 липня 2023 року.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки останні ґрунтуються на неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Конструкція даної статті передбачає обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, надавати таку допомогу до досягнення ними двадцяти трьох років або до припинення навчання.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 03 вересня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

У період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2006 року шлюб між сторонами розірвано.

На час розгляду справи повнолітній син сторін проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно довідки класного керівника професійного коледжу ім. Генріха Герца, столиця землі Дюссельдорф, Державна школа електротехніки, інформаційних технологій та хімії, гімназія за професійним спрямуванням, середня школа 2-го степеня від 31.01.2020, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , з 28.08.2019 проходить програму освіти: Асистент в галузі інформаційних технологій; програма на одержання атестата професійної зрілості. Навчання триватиме орієнтовно до 31.07.2022 р. (а.с.11).

Заперечуючи проти стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, на користь позивача, відповідач посилався на те, що остання не надала доказів того, що саме вона здійснює витрати на його утримання, а також те, що за своїм матеріальним становищем син потребує матеріальної допомоги батька, з огляду на наявність самостійного доходу у виді стипендії та отримуваної ним державної соціальної допомоги.

14.07.2020 адвокат Комлєв С. В. звернувся з клопотанням про залучення повнолітнього сина сторін ОСОБА_3 до участі в справі в якості третьої особи, оскільки результати розгляду справи можуть вплинути на його права та законні інтереси. Зазначав, що необхідно заслухати думку ОСОБА_3 , який досяг повноліття. Також посилався на відсутність підстав для стягнення аліментів на користь позивача (а.с.33, 34).

Відповідно до ч.6 ст.53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право:

1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень;

2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;

3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;

4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти;

5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках;

6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Ухвалою від 17 серпня 2020 року суд першої інстанції залучив ОСОБА_3 до участі в справі в якості третьої особи.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 було повідомлено про задоволення клопотання його представника та залучення його до участі в справі в якості третьої особи, що йому було роз`яснено процесуальні права та обов`язки, передбачені ст.43 ЦПК України, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Розгляд справи без з`ясування думки повнолітнього сина сторін щодо заявленого позову, який прямо стосується його прав та законних інтересів, не може бути визнаний таким, що відбувся з дотриманням норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів враховує при вирішенні даного спору пояснення ОСОБА_3 , які були надані ним до апеляційної скарги, поданої відповідачем.

Відповідно до вказаних письмових пояснень, ОСОБА_3 не потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, оскільки щомісячно отримує державну стипендію у розмірі 247 євро, школа забезпечує його всім необхідним шкільним приладдям, соціальною установою йому надається безкоштовний проїзний абонемент для користування міським транспортом, він отримує соціальну допомогу у розмірі 219 євро щомісячно. Останній категорично заперечує проти стягнення аліментів на його утримання, оскільки такої матеріальної допомоги він не потребує.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

На підтвердження тієї обставини, що повнолітній син сторін не потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, суду надано: лист Федеральної служби зайнятості від 15.07.2021 про отримання ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 219,00 євро, виписку по банківському рахунку ОСОБА_3 за період з 12.07.2020 по 12.07.2021, відповідно до якого починаючи з 30.11.2020 по 30.06.2021 на його рахунок зараховуються кошти по 247 євро щомісячно як державна стипендія; квитанції про переказ грошових коштів відповідачем сину ОСОБА_3 ..

Підстави для обґрунтованого сумніву щодо тверджень ОСОБА_3 про відсутність потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання у суду відсутні.

Доказів протилежного суду надано не було.

Позивачем також не надано належних доказів на підтвердження тієї обставини, що повнолітній син сторін повністю знаходиться на утриманні своєї матері, а також доказів на підтвердження розміру таких витрат.

Надані позивачем докази до відповіді на відзив (а.с.68-80), без здійснення відповідного перекладу на мову, якою ведеться цивільне судочинство, такими доказами не є.

Враховуючи викладені обставини, висновок суду першої інстанції щодо доведеності потреби ОСОБА_3 у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання не відповідає обставинам справи та зібраним по справі доказам.

Апеляційний суд також вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині строків розгляду справи у порядку спрощеного позовної провадження, прийняття до уваги доказів позивача, які не були перекладені з німецької на українську мову, а також стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 починаючи з 13 березня 2020 року, з огляду на наявність судового рішення від 14 листопада 2013 року про стягнення аліментів до досягнення ОСОБА_3 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Олійник Оксани Василівни задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 березня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк