Справа № 450/13/21 Провадження № 2-о/450/1/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Покидько Л. Р.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника Кіт Х. І.

заінтересованої особи ОСОБА_3

представника заінтересованої особи Якібчука П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації, про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в :

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно, в якій з урахування клопотання про доповнення вимог від 20.01.2021 року просить суд зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні майном, що є особистою приватною власністю постраждалої особи, ОСОБА_1 , а саме житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалої особи, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою, ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона є власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований її син ОСОБА_3 , проживає його дружина ОСОБА_4 та зареєстровані її діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які спочатку були зареєстровані за адресою реєстрації їхньої матері у с. Шишоровичі, Мостиського району Львівської області. 09 серпня 2019 року заявниця поставила перед сином вимогу про виселення з будинку незареєстрованих дітей та тодішньої співмешканки, оскільки їхнє проживання у будинку заявниці створювало для неї значні незручності та обмежувало її право на користування її майном. Стверджує, що зараз проживання у власному будинку є неможливим. ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 фактично заволоділи будинком, перешкоджають перебуванню заявниці там, вчиняють домашнє насильство, влаштовуючи постійні бійки та сварки. Це триває ще з 2018 року. Кривдники застосовують щодо неї фізичну силу, виганяють з дому, погрожують, принижують, нецензурно лаються. Це підтверджують довідки з травмпункту, висновок судово-медичної експертизи, її звернення за допомогою в поліцію та протоколи - копії цих документів вона долучає до заяви. Окрім цього, ОСОБА_3 виганяє з дому свою повнолітню доньку та онуку позивачки, ОСОБА_7 , хоча ОСОБА_1 виділила ОСОБА_3 окрему кімнату, він виставив меблі та речі заявниці з іншої кімнати та зайняв її. Також він закрив кімнату на другому поверсі та сарай (де знаходяться речі й інструменти заявниці) - до них їй тепер немає доступу. ОСОБА_3 вигнав з будинку потенційного орендаря (заявниці потрібні були гроші на ліки, тому вона планувала здавати одну з кімнат в оренду); неодноразово виганяв потенційних покупців будинку. ОСОБА_4 стверджує, що має такі самі права на будинок, як і заявниця, бо в ньому зареєтровані її діти. Загалом, вона поводить себе дуже агресивно. Так, 29 липня 2020 року ОСОБА_4 нанесла заявниці численні тілесні ушкодження. Доказами цього є висновок судово-медичної експертизи та фотокартки численних синців. Заявниця пережила фізичний біль та сильний стрес. Після цього випадку заявниці ще неодноразово доводилося звертатися в правоохоронні органи. 16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 виявила, що ОСОБА_3 поміняв замки до хвіртки, і тепер вона взагалі не може потрапити на подвір`я свого будинку. Також заявниця не змогла зайти у будинок, бо вхідні двері були зачинені. Після того, як їх через вікно побачила ОСОБА_4 , приїхав її чоловік. Заявниця з внучкою попросили працівника газової служби відвести їх у людне місце, через страх агресії з боку ОСОБА_3 . Заяву в поліцію з цього приводу заявниця написала 19 жовтня 2020 року, однак відповіді на неї досі не отримала. Бачачи свою безкарність та відчуваючи вседозволеність, син та невістка поводять себе ще більш нахабно та агресивно. 04 грудня 2020 року заявниця знову викликала поліцію, адже виявила, що у дверях будинку замінені усі замки. 8 грудня 2020 року ОСОБА_1 подала ще одну заяву в поліцію з приводу вчинення щодо неї домашнього насильства шляхом умисного позбавлення можливості користуватися житлом та просила притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. Останнє звернення в поліцію з цього приводу було 30 грудня 2020 року. Неможливість проживати вдома створює для заявниці значні незручності - їй доводиться мешкати у сторонніх осіб, в онучки ( ОСОБА_7 ) та, зрештою, у притулку для постраждалих від домашнього насильства. Окрім цього, вона не може вжити належних заходів з утримання будинку, проведення необхідного ремонту - сам ОСОБА_3 за будинком не доглядає. Навпаки, син із невісткою нищать майно, у ванній кімнаті побита плитка, на веранді потьоки від дощу (а там проходить електрика), руйнується фасад веранди, у кімнатах пліснява на стелях. Заявниця має усі підстави вважати, що зараз будинок перебуває у ще гіршому стані. Більш того, ОСОБА_3 вирубав майже усі дерева в саду заявниці, чим завдав значних збитків, позбавив можливості вживати власні фрукти та ягоди і спричинив сильні душевні страждання. Через фізичне, психологічне та економічне насильство з боку сина та невістки заявниця не може перебувати у власному домі. Боїться за свою безпеку, життя і здоров`я, адже не здатна самостійно захистити себе. Вона є людиною похилого віку, пенсіонеркою, інвалідом III групи. Домашнє насильство, яке вчиняють син та невістка, спровокували у заявниці два інфаркти, що підтверджують відповідні медичні документи. Вона має право на спокійне життя та вільне користування своїм майном, однак в цьому їй перешкоджають ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ії ОСОБА_3 підпадають щонайменше під 10 пунктів Оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а дії ОСОБА_4 підпадають щонайменше під 8 пунктів.

В судовому засіданні заявниця та її представник - адвокат Кіт Х. І. заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити з підстав викладених в заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_3 на його представник - адвокат Якібчук П. в судовому засіданні заяву заперечили, в обґрунтування надали пояснення аналогічні наведеним у письмовому запереченні, в якому ОСОБА_3 зазначає, що з доводами заяви не згідний, оскільки він проживає у будинку від дня його побудови - від 2010 року, в будівництві якого приймав безпосередню участь, а саме: перебуваючи на заробітках в Португалії, висилав на ім`я матері чималі грошові кошти для зведення фундаменту, стін та накриття їх дахом; після приїзду організував друзів та власноруч і з допомогою товаришів доводив будову до житлового стану, також купуючи будівельні матеріали власним коштом, що можуть підтвердити свідок ОСОБА_8 . Також ним було капітально відремонтоване та впорядковане будинковолодіння за адресою АДРЕСА_2 , котре було успадковане заявницею. Цю обставину можуть підтвердити родичі ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , які проживають за адресою АДРЕСА_2 . Між ОСОБА_3 та заявницею була домовленість, що після виходу на пенсію вона буде проживати у зазначеному будинку в с. Тур`є, а він із сім`єю будуть проживати в будинку АДРЕСА_1 . Однак із незрозумілих йому причин матір не захотіла там проживати та не дозволяє ОСОБА_3 із сім`єю користуватись ні цим будинком ні будинком в с. Тур`є. За згодою матері, на яку оформлено на праві приватної власності спірний будинок, була вселена дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - та їхні малолітні діти - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . При вселенні до спірного житла угод про порядок користування спірним приміщенням нами не укладалось, реєстрація місця проживання проводилась за усною згодою заявниці. Заінтересована особа також зазначив, що звертаючись до суду із вказаною заявою, матір вказувала на те, що він та члени його сім`ї систематично порушують правила співжиття у спірному будинку, не сплачують комунальні послуги та інше. Однак інформація зазначена заявницею не відповідає дійсності. Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щомісячно вноситься плата за користування комунальними послугами, також здійснюються заходи для покращення стану спірного будинку, придбання побутових предметів у будинок, постійний систематичний ремонт та благоустрій будинку та території. Зрізані дерева, які були придбані ОСОБА_3 , ним посаджені і він їх доглядав захворіли, не плодоносили декілька років та, як наслідок - були зрізані ОСОБА_3 . Натомість останнім посаджено нові молоді дерева. Щодо наданих заявницею доказів за фактом її звернення до поліції та про притягнення, ОСОБА_3 та його дружини - ОСОБА_4 , до кримінальної відповідальності не підтверджує наявність систематичного порушення нами правил співжиття, що робить неможливим для заявниці проживання з ними в одному будинку. З наданих заявницею доказів вбачається, що заявницею вчиняються дії для умисного безпідставного звернення до правоохоронних органів з метою тільки фіксації в електронному журналі звернень, що в подальшому за повідомленням самої заявниці лишаються без розгляду. Отже має місце майновий спір та виживання заінтересованих осіб із спірного будинку. Дані обставини свідчать про те, між сторонами часто виникають конфліктні ситуації на побутовому рівні у зв`язку з проживанням у спірному будинку, але обставини наведені заявницею не можуть у достатній мірі підтверджувати наявність підстав для виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з домоволодіння, в якому вони на законних підставах проживають вже тривалий час. Також, заявницею не наведено доводів, що виключно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порушують правила співжиття. 24.07.2020 року заявниця пошкодила вазони, 29.07.2020 року вчинила бійку з ОСОБА_4 , в якій пошкодила їй шию, нанесла травму лівого плеча, забій м`яких тканин гомілки та ссадно лівої щоки і розбила нижньої губи, що підтверджується доданими матеріалами медичного огляду від 29.07.2020 р. та 31.07.2020 року. Твердженням про наявність у ОСОБА_4 власного житла в селі Шишоровичі Мостиського району заявниця свідомо вводить суд в оману, оскільки вказане житло належить ОСОБА_1 - тітці ОСОБА_4 , на вимогу якої вона знялась з реєстрації із вказаного будинку АДРЕСА_3 . Це підтверджується копією будинкової книги на даний будинок. Зазначає, що вказаний будинок знаходиться в аварійному стані та не придатний до житла. Звертає увагу на те, що заявниця, просячи суд про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їхніх малолітніх дітей, - не просить суд залучити до розгляду своєї заяви Службу у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації, та не зрозуміло заінтересовані особи повинні влаштувати своїх малолітніх дітей в разі задоволення судом вимог заявниці. Також звертає увагу суду на наявність спору іншого характеру між заявницею та ним, який начебто заявниця «маскує» під домашнє насильство, а саме про житловий спір, що не може розцінюватись як насильство в сім`ї. Даний спір вирішується Пустомитівським районним судом Львівської області у іншому судовому провадженні - справа №450/3108/20. Беззаперечних доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявниця до суду не надала, а тому підстав вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявниці у зв`язку з відмовою суду у видачі обмежувального припису немає. Просить суд взяти до уваги, що заявницею не надано належних, достатніх та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованими особами щодо неї, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення. Також заявницею не надано доказів розгляду протоколів про адміністративне правопорушення та визнання заінтересованих осіб винними у вчиненні домашнього насильства.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоч була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Представник заінтересованої особи Служби у справа дітей Пустомитівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення заявника, його представника, заінтересованої особи та його представник, пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Із матеріалів справи встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 172370720 від 03.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Із копії довідки Давидівської сільської ради від 04.08.2020 року № 1189 вбачається, що у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , 2013 року народження, та ОСОБА_6 , 2019 року народження.

Визнано учасниками справи, що в у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації проживає дружина сина заявниці - ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .

Окрім того заявником долучено вимоги про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , копії матеріалів по заявах ОСОБА_1 в поліцію від 18.05.2019 року, 09.08.2019 року, 07.09.2019 року, 15.12.2019 року, 09.07.2020 року, 10.07.2020 року, 19.10.2020 року, а також копії заяв від 04.12.2020 року, 08.12.2020 року та 30.12.2020 року.

У ході судового розгляд встановлено, що ОСОБА_1 у лютому, березні 2020 року проживала за адресою реєстрації її внучки, свідка ОСОБА_7 , а у період з 16.12.2020 року по 01.03.2021 року має право проживати у притулку для тимчасового проживання ГО «Центр «Жіночі Перспективи».

Разом з тим, заявником та представником до матеріалів заяви та у ході розгляду справи не долученого належним чином завірених копій постанов про притягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства.

Згідно п.1 ч.1ст.350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд враховує, яким формам домашнього насильства піддавалася заявниця, та оцінює ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначає про вимушений захист себе від насильства з боку її сина та невістки, однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що останніми вчинялося домашнє насильство відносно неї.

Також, враховуючи, що заявник просить винести обмежувальний припис у виді заборони кривдникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , однак враховуючи, що будинок у якому проживають учасники справи є власністю ОСОБА_1 , однак є єдиним місцем проживання заінтересованих осіб, враховуючи що іншого місця проживання у заінтересованих осіб немає, а також разом із ними проживають та зареєстровані за даною адресою їхні неповнолітні діти, а заявниця має інше місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , суд не вправі обмежити право на проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у будинку, в якому вони правомірно набули право на проживання, а тому приходить до висновку, про неприпустимість винесення обмежувального припису.

На підставі наведених приписів закону та даючи оцінку зібраним у справі доказами, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є кривдниками, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису для заявниці, відсутні.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд звертає увагу га наявність між сторонами спору щодо порядку користування житловим приміщенням, яке є власністю заявниці та в якому зареєстровані заінтересовані особи, а тому не вбачає наявності достатніх підстав для винесення обмежувального припису, оскільки заява містить характер цивільно-правового спору та підлягає розгляд в порядку позовного провадження.

Наявність спору щодо користування житловим будинком між учасниками справи, а також неприязних між ними відносин на підставі цього, ствердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Жодних належних, допустимих та достовірних доказів, на підставі яких у відповідності до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України,суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, заявником не надано.

Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши викладені у заяві про видачу обмежувального припису обставини, а також надані заявником для підтвердження заяви докази, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих та доведених підстав для застосування відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обмежувального припису. Натомість судом встановлено наявність між заявником та заінтересованою особою спору про жиле приміщення, що не може розцінюватись як насильство в сім`ї.

Відтак, беззаперечних доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявниця до суду не надала, а тому підстав вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявниці та малолітньої дитини у зв`язку з відмовою суду у видачі обмежувального припису немає.

Керуючись ст.ст.12,13,76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 263-265, 268, 350-1-350-8 ЦПК України, ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 23.01.2021 року.

СуддяІ. І. Мельничук