ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7637/21 Справа № 205/94/20 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року по справі за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року Департамент патрульної поліції Національної поліції України (далі-ДПП НП України) звернулись до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що відповідача ОСОБА_1 наказом ДПП від 21 січня 2016 року було призначено на посаду інспектора УПП у м. Дніпрі ДПП, яке наказом № 1265 від 08 грудня 2017 року було перейменовано на УПП у Дніпропетровській області. 19 листопада 2018 року екіпаж 0412 у складі лейтенанта поліції Федотенка В.В. і лейтенанта поліції ОСОБА_2 заступив на денне чергування на службовому автомобілі Тойота Пріус, держномер НОМЕР_1 . 19 листопада 2018 року близько 11 години 23 хвилин відповідач ОСОБА_1 , керуючи службовим автомобілем Тойота Пріус, держномер НОМЕР_1 , біля буд. 1-д по пр. Івана Мазепи у м. Дніпрі, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, допустивши зіткнення з транспортним засобом Шевроле, держномер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень, розмір матеріальних збитків, згідно з висновком експертного дослідження № 22/12.2/14 від 14 серпня 2019 року, становить 28 999 грн. 83 коп. За фактом ДТП відносно відповідача ОСОБА_1 було складено протокол ст. 124 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2019 року ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого правопорушення. На час виникнення правовідносин між сторонами, такого виду як матеріальна відповідальність не існувала, оскільки закон набрав чинності після того, як сталася дорожньо-транспортна пригода, тому матеріальна відповідальність до відповідача не може бути застосована і відповідач має нести цивільно-правову відповідальність за завдані збитки. ОСОБА_1 є посадовою особою органу поліції, що виключає можливість застосування до нього положень ст. 132 КЗпП України. Статтею 130 КЗпП України, на яку посилається відповідач, встановлено наявність матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок порушення покладених на працівника трудових обов`язків. Крім того, вперше з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди Департамент звернувся 12 листопада 2019 року засобами поштового зв`язку, яку було повернуто у зв`язку із не усуненням недоліків. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 28 999 гривень 83 коп., а також судовий збір. Представник позивача у своїй заяві позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року провадження у справі закрито.

Ухвала суду мотивована тим, що спірні правовідносини виникли з приводу відшкодування збитків, завданих особою державі під час проходження публічної служби, є публічно-правовими, тому спір підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

В апеляційній скарзі ДПП НП України просять ухвалу скасувати, справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно та не всебічно з`ясовано обставини справи, а тому ухвалу суду є незаконною та необґрунтованою.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційні скарги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що відповідно до наказу № 9 о/с від 16 січня 2016 року по особовому складу сержанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора роти № 2 батальйону № 4 УПП у м. Дніпропетровську (а.с. 6).

Наказом № 1265 від 08 грудня 2017 року УПП в м. Дніпрі було перейменовано на УПП в Дніпропетровській області.

Згідно з розстановкою сил та засобів 4 батальйону УПП у м. Дніпрі ДПП з 08 години 00 хвилин 19 листопада 2018 року до 20 години 00 хвилин 19 листопада 2018 року відповідач, лейтенант поліції ОСОБА_1 , заступив на денне чергування (а.с. 7).

19 листопада 2018 року о 15 годині 00 хвилин в районі буд. 1-д по пр. Івана Мазепи у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Шевроле, держномер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , і автомобіля Тойота Пріус, держномер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2019 року ОСОБА_1 звільнено від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП (а.с. 8).

Право власності на автомобіль Тойота Пріус, держномер НОМЕР_1 , зареєстровано за Департаментом патрульної поліції (а.с. 9).

Закриваючи провадження по справі, районний суд обґрунтовано виходив з того, що спірні правовідносини виникли з приводу відшкодування збитків, завданих особою державі під час проходження публічної служби, є публічно-правовими, тому спір підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Частиною четвертою статті 5 КАС України визначено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Із матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу проходження відповідачем публічної служби, під час якої, у результаті неналежного виконання останнім своїх службових обов`язків, завдано матеріальну шкоду державі в особі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України шляхом пошкодження колісного транспортного засобу автомобіля марки «Toyota Prius», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням № 243/95-ВР. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України. Дія цього положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати (пункти 1, 2 Положення № 243/95-ВР).

Відповідно статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 60 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Зазначеними нормами права прямо передбачено, що служба у Департаменті патрульної поліції є публічною службою.

Таким чином відповідач, перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, завдав шкоду державі в особі Департаменту патрульної поліції шляхом пошкодження майна у період здійснення ним повноважень, пов`язаних із виконанням його службових обов`язків.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 23 січня 2019 року в справі № 825/730/16 (провадження № 11-934апп18) та від 13 лютого 2019 року в справі № 636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) і підстав для відступу від вказаної правової позиції не вбачається.

Отже, у справі, що переглядається, спірні правовідносини виникли з приводу відшкодування збитків, завданих особою державі під час проходження публічної служби, є публічно-правовими, тому спір підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

Вказане узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 199/160/19 (провадження № 61-7126св20).

Доводи апеляційної скарги про те, що за своїм суб`єктним складом, предметом спору, обраним позивачем способом захисту порушених справ та характером спірних правовідносин даний спір є приватноправовим та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, колегія суддів відхиляє з мотивів, наведених вище.

В рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якої охоплюються питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питанням реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питання відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвело до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з викладеного, колегія приходить до висновку, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків.

Колегія звертає увагу, що позивач, на захист своїх прав та законних інтересів, має можливість звернутись з відповідним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко