Справа № 638/1976/21
Провадження № 4-с/638/188/21
УХВАЛА

Іменем України

24 листопада 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря Котельнікової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та зобов`язання вчинити дії у виконавчому провадженні щодо виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить суд визнати поважними причини пропуску та поновити строк звернення до суду із заявою про зняття арешту з банківського рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 , зупинити виконавче провадження №66603437 від 25.08.2021 року, визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мирної Т.В. від 25.08.2021 року у ВП №66603437 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зобов`язати державного виконавця Мирну Т.В. повернути на банківський рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 , незаконно списанні грошові кошти в розмірі 2048,25 грн, визнати неправомірними дії державного виконавця Мирної Т.В. під час здійснення виконавчого провадження.

Скарга мотивована тим, що 30 серпня 2021 року ОСОБА_1 дізналася, що 25 серпня 2021 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мирною Т.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66603437 з виконання виконавчого листа №638/1976/21, виданим Дзержинським районним судом міста Харкова 14 липня 2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 11350 грн у справі № 638/1976/21 про визнання майна особистою приватною власністю.

Постановою державного виконавця Мирної Т.В. від 25 серпня 2021 року у даному провадженні накладено арешт на банківський рахунок боржника № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 , зокрема на грошові кошти, які надходять зі сплати соціальної допомоги та аліментів на дітей.

31 серпня 2021 року вона звернулася із заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з банківського рахунку, оскільки на вказаний рахунок надходять грошові кошти зі сплати аліментів на утримання дітей та соціальні кошти, однак 07 вересня 2021 року державним виконавцем Мирною Т.В. була надана відповідь на звернення, якою роз`яснено перелік підстав для зняття арешту з належного мені рахунку та зазначено про відсутність підстав, встановлених ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» для зняття арешту з рахунку.

14 вересня 2021 року скаржник була присутня на особистому прийомі громадян начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), після чого надала копію виписки по картці/рахунку, яка підтверджує, що дійсно цей рахунок є рахунком із зарахованими на ньому соціальними та аліментними коштами.

16 вересня 2021 року вона була повторно присутня на особистому прийомі громадян начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та просила зняти арешт зазначеного вище рахунку, однак 28 вересня 2021 року державний виконавець Мирна Т.В., достовірно знаючи, що на рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», знаходяться тільки соціальні та аліментні кошти, незаконно списала їх з рахунку в розмірі 2048,25 грн.

Скаржник зазначає, що з моменту накладення арешту її діти обмеженні у здійсненні права власності на аліменти, оскільки накладення арешту автоматично заблокувало рух грошових коштів та порушило права на отримання виплат зі сплати аліментів і позбавило її можливості розпоряджатися аліментами в інтересах дітей.

ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених під час судового засідання вимог, просила суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мирної Т.В. від 25 серпня 2021 року у ВП №66603437 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ) відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зупинити виконавче провадження у зв`язку з оскарженням рішення суду в апеляційному порядку.

Разом зі скаргою ОСОБА_1 просила поновити строк на подання даної скарги, зазначивши, що строк на подання скарги було пропущено з поважних причин, а саме що вона двічі була на особистому прийому у начальника відділу державної виконавчої служби з метою позасудового зняття арешту з рахунку, а також те, що її син ОСОБА_3 з 30 вересня 2021 року до 19 жовтня 2021 року хворів на гостру респіраторну інфекцію, двобічний отит та потребував особистого догляду матері.

Дослідивши клопотання та додано до нього документи, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на подання даної скарги з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи, органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як зазначає скаржник, копію постанови вона отримала 30 серпня 2021 року.

З долучених до скарги доказів вбачається, що боржник намагалася вживати заходи з метою вирішення питання про зняття арешту з банківського рахунку, про що свідчить копія заяви від 31 серпня 2021 року з додатками, копія заяви від 14 вересня 2021 року з додатками. Окрім того, згідно з лікарською довідкою №6 від 19 жовтня 2021 року син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 з 30 вересня 2021 року до 19 жовтня 2021 р.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 з поважних причин було пропущено строк на подання даної скарги, у зв`язку з чим суд поновлює пропущений строк на подання цієї скарги.

В судове засідання стягувач та державний виконавець не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. Причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, дослідивши в межах заявлених вимог матеріали цивільної справи №638/1976/21, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги з наступних підстав.

Судом встановлено обставини, що рішенням Дзержинського районного суду від 07 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю задоволено. Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2 автомобіль марки «Lexus» GX460, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , та квартиру АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 11350 грн.

14 липня 2021 року на виконання даного рішення в частині стягнення судового збору Дзержинським районним судом м. Харкова видано ОСОБА_2 виконавчий лист №638/1976/21 від 14 липня 2021 року.

25 серпня 2021 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мирною Т.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66603437 з виконання виконавчого листа №638/1976/21, виданим Дзержинським районним судом міста Харкова 14.07.2021 року, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 11350 грн у справі № 638/1976/21 про визнання майна особистою приватною власністю.

Постановою державного виконавця Мирної Т.В. від 25 серпня 2021 року у ВП №66603437 накладено арешт на банківський рахунок боржника № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 30 серпня 2021 року, ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) отримує соціальні виплати.

З виписки по рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) встановлено, що протягом періоду за період з 01 березня 2021 року по 14 вересня 2021 року на вказаний рахунок Київським відділом державної виконавчої служби міста Харкова здійснювалося перерахування аліментів, стягнутих з боржника ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі орган і в і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 цього Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в т.ч., шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до положень ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину є власністю дитини.

Кошти, які сплачуються у формі аліментів на користь одного з батьків, мають цільове призначення - використання в інтересах дитини. Відповідно, накладення на них арешту (як і звернення стягнення) навіть для забезпечення виконання судового рішення є протиправним.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 березня 2018 року у справі 682/690/16-ц.

У постанові від 04 березня 2020 року у справі №752/22214/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що під цільовим призначенням потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Згідно пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження того, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та /або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до копії заяви від 05 жовтня 2021 року боржник ОСОБА_1 зверталася до виконавця з клопотанням про скасування арешту коштів на рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), долучивши до клопотання виписку по рахунку, яка підтверджує спеціальний статус рахунку, однак матеріали справи не містять відомостей щодо скасування державним виконавцем арешту коштів боржника.

Встановивши, що державний виконавець, який отримав документальне підтвердження того, що рахунок боржника має спеціальний режим використання, не зняв арешт з коштів боржника, розміщених на відповідному рахунку, суд дійшов висновку, що права боржника у виконавчому провадженні підлягають захисту в судовому порядку.

Враховуючи, що грошові кошти на даному рахунку є власністю дітей, на утримання яких стягуються аліменти, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Окрім того, відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності. Право власності є непорушним.

Таким чином, оскільки з моменту накладення арешту на банківський рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) діти обмеженні у здійсненні права власності на аліменти, оскільки накладення арешту автоматично заблокувало рух грошових коштів і призвело до порушення їх прав на отримання виплат зі сплати аліментів, суд вважає, що накладення арешту на рахунок, який призначений для виплати соціальної допомоги, порушує права не тільки боржника, а і її дітей.

Досліджені в судовому засіданні докази достовірно вказують на те, що грошові кошти на картковому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на які державним виконавцем накладено арешт, одержані боржником як аліменти на дітей та соціальні виплати, у зв`язку з цим постанова державного виконавця Мирної Т.В. від 25 серпня 2021 року про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на даному картковому рахунку, є протиправною та підлягає скасуванню.

Вимоги скарги про зупинення виконавчого провадження у зв`язку з відкриттям апеляційного провадження щодо оскарження рішення суду від 07 червня 2021 року, суд вважає передчасними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

При цьому, суду не надано доказів того, чи розглянута заява ОСОБА_1 від 17 листопада 2021 року про зупинення виконавчого провадження та чи відмовлено останній у зупиненні виконавчого провадження.

Таким чином вимоги скаржника ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, ст. 32, 121-2 Закону України «Про виконавче провадження», суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду з даною скаргою задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги на постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та зобов`язання вчинити дії.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та зобов`язання вчинити дії у виконавчому провадженні щодо виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мирної Т.В. від 25 серпня 2021 року у ВП №66603437 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ) відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 26 листопада 2021 року.

Суддя І.П. Латка