Провадження №2/523/5154/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2021 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді- Середа І.В.,

за участю секретаря судового засідання Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 ,. про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обгрунтування вимог позивач вказувала на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 02.07.2021р. укладеного між ОСОБА_1 , як обдарованою, та ОСОБА_3 , як дарувальником, що посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Фьодоровим Є.А., та зареєстрований в реєстрі за №1487. На підтвердження цього позивач також надала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З 11.10.1999р. відповідач як дружина батька ОСОБА_3 (колишнього власника) була зареєстрована у вищевказаній квартирі, однак у 2007р. виїхала та з цього часу в ній не проживала, не здійснювала дій, які б вказували на намір користуватися квартирою. ОСОБА_2 добровільно не знімається з реєстраційного обліку, з нею втрачений будь-який зв`язок. Наявність реєстрації відповідача в квартирі призводить до обмежень прав позивача щодо розпорядження та користування належним майном на свій розсуд.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Співробітником «Укрпошти» судову повістку про виклик до суду ОСОБА_2 повернуто з зазначенням, «адресат відсутній за вказаною адресою».

Третя особа ОСОБА_3 подав до суду заяву за змістом якої підтримав позов та вказав на те, що ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не мешкає.

Згідно з нормами ч.10 ст.130 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зі згоди позивача справа розглядається в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.ст.280,281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно договору дарування, укладеного 02.07.2021р. між ОСОБА_3 , як дарувальником, та ОСОБА_1 , як обдарованою, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фьодоровим Є.А, реєстровий номер 1487, дарувальник подарував, а обдарована прийняла у дар квартиру АДРЕСА_1 . (а.с.12).

02.07.2021р. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер :39066675 від 02.07.2021р. приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фьодорова Є.А.. внесено запис про право власності/довірчої власності:42788701, відповідно до якого ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на праві приватної власності належить квартира загальною площею 65,7 квв м , житловою площею 42,4 кв м за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13).

Згідно відомостей №М3-144877/ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27.06.1997р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 05.01.1998р., та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - з 11.10.1999р. (а.с.14).

Згідно з актом про непроживання, складеного сусідами ОСОБА_4 (кв.15), ОСОБА_5 (кв.14) підписи яких завірено КС«Північний» ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , її речі в квартирі відсутні з 2007р.(а.с.15-16).

В добровільному порядку вимоги позивача про зняття з реєстрації по будинку відповідач не виконує, його місцезнаходження на теперішній час не відоме.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст.321 ЦК України, визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються статтею 391 ЦК України «Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння», якою визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з нормою ст.319 ЦК власник володіє,користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Так, відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним в квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди користування цим приміщенням.

Аналізуючи вказані норми, слід дійти висновку, що право користування жилою площею членів сім`ї власника житла та обсяг їх прав на квартиру залежить від виникнення у власника житла (квартири) права власності на житло. Цивільним законодавством не передбачено збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно зареєстрували своє місце проживання, але на час розгляду справи не є членами сім`ї власника квартири.

В зв`язку з чим суд вважає, що з припиненням права власності ОСОБА_3 на спірну квартиру відповідач по справі втратила право на її користування, виникнення та припинення якого є похідним від обсягу права власності особи, яка є членом його сім`ї. Оскільки з новим власником угод щодо користування приміщенням відповідач не укладала, членом її сім`ї не являється, а тому вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76, 81, 89, 258-259, 263-265, 273,279, 280-284, 354-355 ЦПК України,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 , видана 05.03.2018р. органом №5101, місце проживання: АДРЕСА_2 ), такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 , видана 05.03.2018р. органом №5101, місце проживання: АДРЕСА_2 ), з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 19.11. 2021 р.

Суддя: