Номер провадження: 22-ц/813/1983/21
Номер справи місцевого суду: 504/3347/19
Головуючий у першій інстанції Добров П.В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

21.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І.,

суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

дослідивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2020 року про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення Ѕ частини вартості спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення Ѕ частини вартості спільного майна подружжя (в.м. а.с 1-32).

ОСОБА_2 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, зареєстрованим власником якого є ОСОБА_1 , а саме: на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; на 500/1000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ; на автомобіль Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 .

01 жовтня 2019 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області (головуючий-суддя Добров П.В.) заяву про забезпечення позову ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення Ѕ частини вартості спільного майна подружжя задоволено. Накладено арешт на майно, а саме: на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; на 500/1000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ; на автомобіль Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 .

08 липня 2020 року засобами Укрпошти ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2019 року про забезпечення позову. Анпелянт не погоджується з вказаною ухвалою, вважає що вона прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт пояснює, суд нічого не вказав про відомості, які були подані суду відповідачем, та не роз`яснив у своєму рішенні чому такі відомості він приймає як докази, та чому вони не спростовуються. На думку апелянта, рішення про арешт її майна є таким, що не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Тому просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2019 року. Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_2

04 вересня 2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду (головуючий-суддя Дрішлюк А.І.) вказану апеляційну скаргу було залишено без руху та надано апелянту строк на усунення недоліків, а саме, для сплати судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що апелянту направлялася копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху на адресу, яка була вказана в апеляційній скарзі апелянтом та була повернута на адресу суду без вручення із поміткою працівника пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Недобросовісним користування процесуальними правами вважається, зокрема, заявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез`явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, подання зустрічних позовів без дотримання вимог ЦПК, одночасного оскарження судових рішень в різних видах проваджень, подання апеляційних та касаційних скарг на судові акти, які не можуть бути оскаржені тощо. Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, в пункті 41 рішення Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року по справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03) зазначено, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Аналогічна позиція висловлена також в пункті 27 рішення Європейського Суду з прав людини від 26 квітня 2007 року по справі "Шевченко проти України" (Заява N 8371/02). Європейський Суд, де зазначив, що заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки між вереснем 2002 року та груднем 2003 року та після 2 червня 2004 року, щоб довідатись про стан провадження у його справі.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що апелянт належним чином сповіщена про залишення апеляційної скарги без руху, неотримання нею копії ухвал про залишення апеляційної скарги без руху є зловживанням наданими правами. Враховуючи, що апелянт, як ініціатор провадження на цій стадії, повинен проявляти процесуальну зацікавленість рухом своєї скарги, і крім надісланої копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, має можливість отримати інформацію щодо руху апеляційної скарги в мережі Інтернет, а саме на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Таким чином, є всі правові підстави вважати доставленою скаржнику копію ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом.

Відповідно до ч.2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Апелянтом у встановлений судом строк та станом на момент постановлення ухвали про повернення апеляційної скарги не були усуненні недоліки апеляційної скарги зазначені в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, а саме апелянтом не надано до суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, відповідно до закону.

Таким чином, зважаючи на те, що в апелянта було достатньо часу для усунення недоліків апеляційної скарги, а також, що апелянт, як ініціатор процесу на даній стадії, повинен цікавитися рухом даної апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції визнає апеляційну скаргу неподаною та повертає апелянту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 356, 357, 381 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2020 року про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення Ѕ частини вартості спільного майна подружжя визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький