ПОСТАНОВА

Іменем України

04 листопада 2021 року м. Кропивницький

справа № 404/3334/21

провадження № 22-ц/4809/1327/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Карпенко О. Л., Письменний О. А.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним майна подружжя, визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 червня 2021 року (суддя Кулінка Л. Д.),-

В С Т А Н О В И В

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

7 травня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вишня-Чижова Г.В. звернувся до суду з позовом про визнання спільним майном подружжя сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова НОМЕР_1 , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об`єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державний номерний знак НОМЕР_2 . Визнання за ОСОБА_1 право власності на сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова НОМЕР_1 , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об`єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державний номерний знак НОМЕР_2 , та припинення права власності ОСОБА_2 ; усунення перешкод ОСОБА_1 в користуванні власністю, а саме: сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова НОМЕР_1 , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об`єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 травня 2021 року відкрито провадження у справі.

Представником позивача, адвокатом Вишнею-Чижовою Г.В. 15 червня 2021 року подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль, сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова НОМЕР_1 , повна маса 13500, маса без навантеження 7200, об`єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державний номерний знак НОМЕР_2 , право власності було зареєстровано 28.02.2013 року за ОСОБА_3 в Департаменті Територіального сервісного центу 3541.

В обґрунтування заяви вказано, що сторони за період спільного проживання в шлюбі за 17 878,00 грн придбали сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова НОМЕР_1 , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об`єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державний номерний знак НОМЕР_2 , право власності було зареєстровано за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу. Згідно акту приймання передачі майна, зазначено, що уповноважений представник Державного підприємства "Рівненський АРЗ" місто Рівне зав. складом ГП і РФ Андрусь В. І., на підставі наряду МО України №181/2/93 АГ від 28.02.2013р., передав, а представник Концерну "Техвоєнсервіс" Мазур Марія Олександрівна на підставі довіреності №ТВС 3360093 від 28.02.2013 року прийняла сідельний тягач ЗІЛ-4401, ш. НОМЕР_1 . За даний транспортний засіб ЗІЛ-4401 оплата проводилась в сумі 7 578,00 грн, що підтверджується наряд №181/2/93 АГ від 28.02.2013 року. Згідно акту приймання передачі майна, зазначено, що уповноважений представник Концерну "Техносервіс" Дубенко Василь Петрович передав, а фізична особа ОСОБА_4 на підставі Рахунку-фактури №58 від 17.01.2013 року прийняла нижчезазначене майно, а саме Сідельний тягач ЗІЛ- 4401, ш. 886797. На даний транспортний засіб ЗІЛ-4401 оплата була здійснена в сумі 10 300,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 213 від 01.03.2013 року Згідно страхового полісу №А 2863008 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який укладено з 22.02.2017 по 21.02.2018 року, страхувальником є ОСОБА_1 . За даний транспортний засіб ЗІЛ-4401 оплата проводилась двома частинами, що підтверджується наряд №181/2/93 АГ в сумі 7578 грн. Даний транспортний засіб купувався, для використання в лісівництві, оскільки ОСОБА_1 , є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову при визнанні спільним майном подружжя, порушує права позивача та виставлений на продаж, з посиланням на роздруківку із сайту про продаж автомобіля, просить вжити відповідні заходи забезпечення позову та накласти арешт на вищевказаний транспортний засіб. Відповідач має намір продати даний транспортний засіб, що підтверджується роздруківкою РСТ із сайту про продаж автомобіля, не вжиття заходів щодо забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду в подальшому. До певного часу даний транспортний засіб був в спільному користуванні, але відповідач став чинити перешкоди в користуванні майном. Саме відповідач є титульним власником, що свідчить про відсутність перешкоди в продажі, перереєстрації на інших осіб, що для позивача фактично призведе до втрати майнових прав, безрезультатність звернення до суду, відсутність предмету в наявності. Створить нові витрати на нові способи захисту про витребування майна з незаконного володіння у добросовісних набувачів або інші варіанти звернень до суду, що призведе до судової тяганини, витрат, зупинень справ і інших довготривалих дій, процесів, що фактично перевищать вартість предмету спору.

Короткий зміст ухвали суду

Ухвалою суду від 17 червня 2021 року в задоволенні заяви №404/3334/21, номер провадження 2-з/404/97/21 (вх. №22796 від 15.06.2021 року), позивача ОСОБА_1 та його представника, адвоката Вишні-Чижової Г.В у цивільній справі № 404/3334/21, номер провадження 2/404/931/21, про забезпечення позову, відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з наступного.

У поданій заяві представник позивача просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно: сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова НОМЕР_1 , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об`єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державний номерний знак НОМЕР_2 право власності якого було зареєстровано 28.02.2013 року за ОСОБА_3 в Департаменті Територіального сервісного центру № 3541, водночас доказів належності права власності на спірне майно відповідачеві суду не надано.

Наявний в матеріалах справи акт прийому передачі майна, в якому зазначено, що уповноважений представник Дрежавного підприємства «Рівненський АРЗ» місто Рівне зав. складом ГП і РФ Андрусь В. І., на підставі наряду МО України №181/2/93 АГ від 28.02.2013р., передав, а представник Концерну " Техвоєнсервіс" Мазур Марія Олександрівна на підставі довіреності №ТВС 3360093 від 28.02.2013 року прийняла нижчезазначене майно: сідельний тягач ЗІЛ-4401, ш.886797, суд сприймає критично, так як акт складено 28 лютого 2013 року, а заява про забезпечення позову подана позивачем 15 червня 2021 року. Отже відсутні докази того, хто станом на дату подання зазначеної заяви є власником майна, при цьому акт не є правовстановлюючим документом.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а представником позивача не надано суду будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві. Належність права власності відповідача на спірне майно суду не надано, відомості про наявність спору щодо поділу майна подружжя представником не підтверджено, дані про особу відповідача не з`ясовані, відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам не обґрунтована, що унеможливлює з`ясування співмірності обраного позивачем заходу забезпечення позову пред`явленим позовним вимогам, забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Судом не встановлено розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно за відсутності даних щодо його належності відповідачеві і даних про знаходження цього майна у відповідача та особи відповідача.

Суд звернув увагу, що вже двічі ухвалами Кіровського районного суду міста Кіровограда було відмовлено представнику позивача в забезпеченні позову шляхом накладення арешту на майно, у зв`язку з ненаданням належних доказів на підтвердження обґрунтування заяви про забезпечення позову.

Проте, представником позивача, адвокатом Г.В. Вишнею-Чижовою втретє подана заява аналогічного змісту (що й дві попередні заяви), без належних та допустимих доказів на обґрунтування вчинення такого забезпечення. До заяви про забезпечення позову знову ж таки не долучено доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, доказів того що між сторонами дійсно виник спір щодо поділу майна подружжя, доказів належності права власності на рухоме майно будь-кому із сторін.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги, а також заперечень на апеляційну скаргу

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, представник позивача адвокат Вишня-Чижова Г.В. подала апеляційну скаргу, якою просить скасувати ухвалу суду та забезпечити позов: накласти арешт на автомобіль сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова НОМЕР_1 , повна маса 13500,

маса без навантаження 7200, обсм двигуна 6000, категорія С, тип пального

в, колір зелений, державно номерний знак НОМЕР_2 , право власності

було зареєстровано 28.02.2013 року, за

ОСОБА_3 в Департаменті Територіального сервісного центру 3541.

Вказує, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, є незаконною та необґрунтованою.

Між позивачем та відповідачем виник спір щодо визнання спільним майном подружжя, визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за № 553.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано, рішення набрало законної сили 05.05.2016 року та факт перебування сторін підтверджується самим рішенням суду, яке судом першої інстанції не береться до уваги, та розгляд справи про розірвання шлюбу справи здійснювала суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Кулінка Л. Д.

Щодо доказів того, що між сторонами дійсно виник спір щодо поділу майна подружжя, суд першої інстанції для повноти та об`єктивності розгляду заяви про забезпечення позову, не витребував матеріали цивільної справи № 404/3394/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним майна подружжя, визнання права.

Висновок суду, що матеріали не доводять власність відповідача на спірне майно, не відповідають дійсності. Так як згідно акту приймання передачі майна, зазначено, що уповноважений представник ДП «Рівненський АРЗ» м. Рівне зав. складом ГП і РФ Андрусь В. І. на підставі наряду МО України №181/2/93 АТ від 28.02.2013р., передав, а представник Концерну Техвоєнсервіс Мазур Марія Олександрівна на підставі довіреності №ТВС 3360093 від28.02.2013 р. прийняла сідельний тягач ЗІЛ-4401 ш. НОМЕР_1 . За даний транспортний засіб оплата проводилась в сумі 7 578 грн, що підтверджує наряд №181/2/93 АТ від 28.02.2013 року.

Згідно акту приймання передачі майна, зазначено, що уповноважений представник Концерну Техносервіс Дубенко Василь Петрович передав, а фізична особа ОСОБА_4 на підставі Рахунку- фактури №58 від 17.01.2013 року прийняла нижчезазначене майно, а саме Сідельний тягач ЗІЛ- 4401, ш. 886797.3а даний транспортний засіб ЗІЛ-4401 оплата була здійснена в сумі 10300 грн, що підтверджується видатковою накладною №213 від 01.03.2013 року.

Оскільки документ, що свідчить про прийом-передачу автомобіля від однієї особи до іншої на підставі угоди між ними, називається актом прийому-передачі. Залежно від предмету договору, що укладається між сторонами, можна виділити наступні види документу: акт прийому-передачі автомобіля, що складається при купівлі-продажу та при його оренді.

Згідно страхового полісу №А 2863008 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який укладено з 22.02.2017 по 21.02.2018 року, страхувальником є ОСОБА_1 . За даний транспортний засіб ЗІЛ-4401 оплата проводилась двома частинами, що підтверджується наряд №181/2/93 АТ в сумі 7 578.

Даний транспортний засіб купувався, для використання в лісівництві, оскільки ОСОБА_1 , є фізичною-особою підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову при визнанні спільним майном подружжя, порушує права позивача та виставлений на продаж, що підтверджується роздруківкою із сайту про продаж автомобіля, є об`єктивна загроза продажу автомобіля.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга подана 2 липня 2021 року. 28 липня 2021 року надійшли до Кропивницького апеляційного суду виділені матеріали цивільної справи. Ухвалою від 29 липня 2021 року матеріали оскарження ухвали суду від 17 червня 2021 року повернуті до суду першої інстанції для усунення недоліків в оформленні.

Матеріали справи надійшли за наслідком виконання вимог суду, визначені в ухвалі 29 липня 2021 року, 10 серпня 2021 року. Головуючий суддя перебував у щорічній плановій відпустці.

Ухвалою від 6 вересня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху, з підстав в ній викладених.

Ухвалою від 11 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження, наданий строк для подачі відзиву.

Ухвалою від 21 жовтня 2021 року підготовчі дії у справі закінчені. Справу призначено до розгляду на 4 листопада 2021 року о 14.00 годині.

Ухвалою від 4 листопада 2021 року продовжено строк розгляду справи.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про судове слухання, заяв, клопотань по суті та процедури розгляду, не подавали (а.с.74-75).

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши підстави оскарження, обставини, на які вказують сторони, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 367 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як унормовано ч.ч. 2, 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За вимогами ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Колегія суддів зауважує, що обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та подання на підтвердження своїх доводів відповідних доказів є процесуальним обов`язком заявника.

У заяві про забезпечення позову скаржник стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову при визнанні спільним майном подружжя транспорту, щодо якого виник спір, може порушити права позивача. Так як відповідач є власником транспорту, який виставлений на продаж, що підтверджується роздруківкою із сайту про продаж автомобіля, тому немає перешкод здійснити відчуження майна.

Відмовляючи в задоволенні звернення, суд першої інстанції дійшов висновку що звернення є необґрунтованим. Так як відсутні належні та допустимі докази належності майна відповідачеві, неможливо встановити, що між сторонами дійсно виник спір щодо поділу майна подружжя за наслідком наданих документів. Статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а представником позивача не надано суду будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві. Належність права власності відповідача на спірне майно суду не надано, відомості про наявність спору щодо поділу майна подружжя представником не підтверджено, дані про особу відповідача не з`ясовані, відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам не обґрунтована, що унеможливлює з`ясування співмірності обраного позивачем заходу забезпечення позову пред`явленим позовним вимогам, забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції.

Так як встановлюючи наявність або відсутність фактів, обставин, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п. 11 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»). Суд не може припускати, що певні обставини доведено. Якщо у суду виникають сумніви, застосовуються правила про тягар доведення. В даному зверненні про забезпечення позову сторона, не долучила і заздалегідь не реалізувала право здобуття актуальних доказів на підтвердження факту належності транспортного засобу. Тому, зазначені обставини належності спірного майна та його статус по відношенню до сторін, вважається таким, що не доведений на даній стадії процесу та не може бути врахований навіть при розгляду клопотання про забезпечення позову.

Стороні достатньо продемонструвати, що існують розумні підозри вважати, що шкода від відчуження транспорту буде завдана. Заявник не надав докази, які переконують що є загроза продажу спірного майна. Більш того, не довів взагалі використання транспортного засобу відповідачем.

Не є достатнім доказом долучена до заяви ОСОБА_1 інформація про продаж спірного майна. Яку доводить сторона копією оголошення, зробленого зі скріншот телефона. На якому не можливо ідентифікувати, що це саме те майно, на яке претендує позивач, немає даних відношення до відповідача. Більш того вказано, що оголошення видалено та не бере участі у пошуку».

Апеляційний суд наголошує, що обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та подання на підтвердження своїх доводів відповідних доказів є процесуальним обов`язком заявника.

Колегією суддів також акцентовано увагу на наступному. В межах даної цивільної справи, станом на час апеляційного провадження по матеріалам забезпечення позову виходить, що ОСОБА_1 чотири рази подавав заяви про забезпечення позову. По всім заявам вимоги не задоволені. Судові ухвали оскаржені і згідно встановленого нормативного порядку розподілу справ, перебувають в провадженні головуючого судді Дьомич Л.М.

В одній зі справ, а саме справа № 404/3334/21 провадження № 22-ц/4809/1208/21, по якій постановлена ухвала апеляційним судом 20 жовтня 2021 року (оскарження судової ухвали від 3 червня 2021 року), за наслідком подачі відзиву адвокатом відповідача Міхальової В.В. та пояснень в судовому засіданні у вказаному судовому провадженні встановлено, що в межах порушеної кримінальної справи, постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області від 14.07.2020 р. у кримінальному провадженні № 0000600 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України: визначено місцем зберігання речових доказів, вилучених 13.11.2019 р. вантажного автомобіля марки ЗІЛ, модель 4401, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , пробіг 12924, з вантажним маніпулятором (краном) № НОМЕР_3 , в кузові якого знаходяться 3 стовбури дерева породи дуб - авто майданчик. Передано речові докази, вказані в постанові, на відповідальне зберігання ОСОБА_2 . Попереджено ОСОБА_2 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та обґрунтовано відмовив у задоволенні даного звернення.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у апеляційного суду відсутні.

Стосовно процесуальних порушень, на які звертала увагу адвокат Чижова-Вишня Г.В., що заява сторони розглянута без матеріалів справи, знаходиться в провадженні іншого судді. Суд апеляційної інстанції вказує наступне. Об`єктивних даних, що справа не передавалась в провадження судді Кулінки Л.Д., апеляційному суду не надано, навпаки для розгляду надіслані виділені матеріали цивільної справи. Організація в суді першої інстанції порядку розподілу заяв/клопотань, передача справ, не входить в повноваження надання оцінки апеляційним судом.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням норм права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Карпенко

О. А. Письменний