Провадження № 2/750/202/21
У Х В А Л А

27 січня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

судді секретар Супруна О.П., Дяченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 750/10341/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в :

12 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:

- розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18.10.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1686;

- визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з їх матір`ю ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.12.2020 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволений, розірваний шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 18 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1686.

Ухвалою суду від 28.12.2020 відмовлено у прийнятті визнання ОСОБА_2 позову про визначення місця проживання дітей і продовжено судовий розгляд. Закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 27.01.2021.

У судове засідання сторони не з`явилися, у поданих через канцелярію суду письмових заявах просили справу розглядати без їхньої участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.12.2020 розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За частиною першою статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

За правилом частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до норм ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як убачається зі змісту позовних вимог, позивач просить суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з їхньою матір`ю ОСОБА_2 , відповідачем у справі, яка будь-яких заперечень з цього приводу не висловила, з чого суд робить висновок про відсутність спору між сторонами з цього питання.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Але відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо (постанова Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 686/20582/19-ц).

Оскільки предмет спору щодо місця проживання дітей не існував на час пред`явлення позову, суд доходить висновку про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 255, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей закрити за відсутністю спору.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Суддя