Справа № 715/2616/21
Провадження № 2/715/760/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого-судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , свої вимоги мотивує тим, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.10.2018 року № 347 солдата ОСОБА_2 , з 04 жовтня 2018 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, він посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Однак, 25.09.2020 року солдат ОСОБА_2 самовільно залишив військову частину (наказ командира в/ч НОМЕР_1 №441 від 25.09.2020 року, чим скоїв кримінальний проступок. Вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 23.02.2021 року №726/264/21 був засуджений до позбавлення волі з випробувальним терміном. Після засудження солдат ОСОБА_2 повернувся до військової частини про що свідчить наказ командира в/ч НОМЕР_1 №412 від 02.09.2021 року.

На підставі вироку суду, солдат ОСОБА_2 , згідно чинного законодавства підпадав під звільнення з військової служби як такий, що засуджений судом. Вході звільнення та здачі закріпленого за ним під час проходження військової служби майна, начальником речової служби було виявлено нестачу інвентарного майна виданого в тимчасове користування та нанесену шкоду державі у вигляді не доносу форми одягу терміни носіння якої не вийшли.

Станом на день подачі позову до суду, загальна сума заборгованості 14 035 грн. 17 коп., яка рахується за ОСОБА_2 на розрахунковий рахунок військової частини НОМЕР_1 не поступила.

Тому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь Військової частини НОМЕР_1 , шкоду завдану державі внаслідок втрати військового інвентарного майна речової служби в розмірі 14035,17 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтвердив обставини викладені в позові, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в позові, не заперечував проти задоволення позовної заяви.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.10.2018 року № 347 солдата ОСОБА_2 , з 04 жовтня 2018 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, він посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Однак 25.09.2020 року солдат ОСОБА_2 , самовільно залишив військову частину (наказ командира в/ч НОМЕР_1 №441 від 25.09.2020 року, чим скоїв кримінальний проступок. Вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 23.02.2021 року №726/264/21 був засуджений до позбавлення волі з випробувальним терміном. Після засудження солдат ОСОБА_2 повернувся до військової частини про що свідчить наказ командира в/ч НОМЕР_1 №412 від 02.09.2021 року.

На підставі вироку суду, солдат ОСОБА_2 , згідно чинного законодавства підпадав під звільнення з військової служби як такий що засуджений судом. Вході звільнення та здачі закріпленого за ним під час проходження військової служби майна, начальником речової служби було виявлено нестачу інвентарного майна виданого в тимчасове користування та нанесену шкоду державі у вигляді не доносу форми одягу терміни носіння якої не вийшли.

На підставі рапорту начальника речової служби військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_3 від 02.09.2021 року вх. №3524, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2021 року №221 було призначено службове розслідування по факту втрати майна речової служби та встановлення заборгованості у солдата ОСОБА_2 .

Відповідно до акту проведення службового розслідування від 03.09.2021 року, встановлено, що солдат ОСОБА_2 , під час здавань майна, наніс шкоду державі Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 у вигляді втрати інвентарного речового військового майна особистого користування, яке ним не було здане (Відомість залишкової вартості №45 від 03.09.2021 року), на суму 14 256 грн. 78 коп.

Та відшкодування вартості речового майна особистого користування терміни носіння якого не вийшли на день звільнення (Відомість залишкової вартості №44 від 03.09.2021 року) на суму 7661 грн. 05 коп.

Загальна вартість завданої ОСОБА_2 шкоди державі згідно книги втрат та нестач за речовою службою становить 21 917 грн.83 коп.

В ході службового розслідування солдат ОСОБА_2 в своєму поясненні від 02.09.2021 року, свою вину визнав та пообіцяв відшкодувати завдані державі збитки.

Також в своєму рапорті від 02.09.2021 року солдат ОСОБА_2 , доповів на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про те, що свою провину втрати майна та заборгованості за не донос майна визнає, та зобов`язується відшкодувати завдані державі збитки.

При звільненні з військової служби із належного до виплати ОСОБА_2 грошового забезпечення, було вирахувано суму відшкодування вартості речового майна особистого користування терміни носіння якого не вийшли на день звільнення в повному обсязі та частково вартість інвентарного майна, на суму 7 882,66 грн.

Однак згідно рапорту начальника речової служби військової частини НОМЕР_1 вх. №4649 від 16.10.2021 року, невідшкодованою на цей час залишається сума в розмірі:

- згідно відомості залишкової вартості №6 від 11.10.2021 року, вартості інвентарного речового військового майна особистого користування, яке ним не було здане на суму, що становить 14 035 грн. 17 коп.

- Загальна сума невідшкодованої ОСОБА_2 шкоди на цей час складає 14 035 грн.17 коп.

Проте, станом на сьогоднішній день, загальна сума заборгованості 14 035 грн. 17 коп., яка рахується за ОСОБА_2 на розрахунковий рахунок військової частини НОМЕР_1 не поступила.

Незважаючи на вищевикладене, солдат ОСОБА_2 знехтував вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 року №548-XIV, зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, берегти державне майно, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, тощо.

Отже, своїми діями солдат ОСОБА_2 порушив вимоги ст.ст.11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 №551-XIV.

Причинами та умовами, що сприяли настанню даної події стало неналежне виконання солдатом ОСОБА_2 службових обов`язків. Пом`якшуючих обставин в ході проведення даного службового розслідування - не виявлено.

Таким чином, неналежне виконання службових обов`язків солдатом ОСОБА_2 , призвело до втрати майна.

Згідно абз.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі-Закон), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч.1 ст.9-1 Закону, продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за нестримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2 Розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898 (надалі - Інструкція), основним завданням речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили) в обмундируванні, взутті, натільній і теплій білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, спеціальному одязі та спорядженні для виконання спеціальних завдань, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні, що сприяють успішному веденню військами (силами) бойових дій та виконанню інших завдань, як у мирний час, так і в особливий період.

Відповідно до абз.12 п.4 Розділу III Інструкції, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на кожного військовослужбовця покладені обов`язки щодо знання та утримання в готовності до застосування закріпленого озброєння, бойової та іншої техніки, збереження державного майна; кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначені Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-ІХ (далі - Закон № 160-ІХ).

Відповідно до ст.3 Закону № 160-ІХ, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Згідно ст. 1 пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

В ст.1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 № 1075-XIV зазначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Вимогами п. 3 ст. З Закону № 160-ІХ, передбачено, що притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону № 160-ІХ, особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.

Відповідно до статті 4, розділу І Закону № 160-ІХ, особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

У відповідності до ст.6 Закону № 160-ІХ, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Таким чином, ОСОБА_2 , згідно вимог вищевказаних нормативно-правових актів, зобов`язаний відшкодувати завдані державі збитки внаслідок втрати військового майна та не доносу майна, на загальну суму, що становлять 14 035 гривень 17 копійок.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) шкоду завдану державі внаслідок втрати військового інвентарного майна речової служби в розмірі 14 035 (чотирнадцять тисяч тридцять п`ять) гривень, 17 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь держави суму судового збору у розмірі 2270,00 гривень.

Повний текст рішення виготовлений 25 листопада 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: