Справа № 159/4649/19 Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю.
Провадження № 22-ц/802/1348/21 Категорія: 8 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

з участю:

секретаря судового засідання Савчук О. В.,

особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 ,

представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 ,

представника відповідача Гаврилюк М. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ковельської міської ради Волинської області, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради, ОСОБА_4 , про визнання недійсним рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 січня 2021 року провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржувану ухвалу суду скасувати.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_4 та Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення особи, яка не брала участі у справі, її представника та представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження у цій справі необхідно закрити, виходячи з таких мотивів.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 січня 2021 року провадження у даній справі закрито у зв`язку зі смертю позивача у справі ОСОБА_3 , оскільки предмет позову - право на оскарження рішення органу місцевого самоврядування, у даному випадку нерозривно пов`язано з особою ОСОБА_3 , спірні права і обов`язки носять особистий характер і не входять до складу спадщини, а відтак - у даному випадку правонаступництво не допускається.

Як встановлено матеріалами справи, позов подано до суду 19 серпня 2019 року, позивач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.219).

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Статтями 46, 47 ЦПК України передбачено, що вони можуть мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони (цивільна процесуальна правоздатність) та здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).

Тобто, стороною у справі може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність.

Відповідно до частини четвертої статті 25, статті 37 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу (стаття 55 ЦПК України).

Заміна осіб, що є сторонами, третіми особами, іншими особами внаслідок переходу до них суб`єктивних прав або обов`язків, щодо яких відкрита цивільна справа, називається процесуальним правонаступництвом. Процесуальне правонаступництво можливе за умови універсального або сингулярного правонаступництва в матеріальному праві та наявності судового процесу, відкритого на захист указаних прав.

У матеріальному праві можливе загальне (універсальне) правонаступництво в суб`єктивних цивільних правах - спадкування (стаття 1218 ЦК).

Згідно зі статтями 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема особисті немайнові права.

Вид і обсяг речового права на земельну ділянку залежить від того, на якому праві остання належала спадкодавцеві. При цьому, якщо спадкодавець мав лише право використання ділянки, це право не може бути успадковане, адже до складу спадщини входить лише право власності на ділянку (частина перша статті 1225 ЦК України).

Отже, перехід у спадщину будівлі або споруди можливий лише із одночасним успадкуванням земельної ділянки, яка функціонально забезпечує даний об`єкт, або із одночасним переходом права користування (оренди) цієї ділянки або відповідної її частини.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 23.02.1983 року придбав 67/100 частин житлового будинку в АДРЕСА_1 . Зі змісту договору видно, що будинок знаходиться на земельній ділянці площею 600 кв.м.(а.с.22-23).

Рішенням Народного суду м. Ковеля від 27.05.1983 року присадибна ділянка, на якій знаходився вказаний будинок, була розподілена між співвласниками. Відповідно до цього рішення виділено ОСОБА_3 67/100 частин будинку і 667 кв.м земельної ділянки, в т.ч. лишків 225 кв.м, а в користь ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - 33/100 частин будинку, 329 кв.м земельної ділянки, в т.ч. лишків - 111 кв.м. Межі землекористування обом власникам встановлено відповідно до технічної експертизи № 6-1 від 16.05.1983 р.

Відповідно до п.3 рішення № 321 виконкому Ковельської міської ради депутатів трудящих від 06.07.1954 року "Про наслідки обміру земель по забудованих кварталах м. Ковеля" виявлені лишки присадибних ділянок залишити в тимчасовому користуванні землекористувачів зазначених у рішенні кварталів.

Згідно з вимогами ст. 88 Земельного Кодексу РСР, який діяв на той час, у містах, де допускається індивідуальне житлове будівництво, виконавчими комітетами міських Рад народних депутатів можуть надаватися громадянам для цієї мети земельні ділянки в розмірах від 0,03 до 0,06 гектара, з урахуванням місцевих умов, незалежно від кількості членів сім`ї.

13.12.2001 року ОСОБА_3 придбав частину вказаного будинку, що належала ОСОБА_5 , і став власником цілого будинку.

Як вбачається з наданих суду доказів, 31.08.2006 року рішенням Ковельської міської ради за № 6/17 було передано у приватну власність позивачу ОСОБА_3 земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 , площею 925 кв.м, кадастровий номер :24:013:0009.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що 03 березня 2011 року позивач ОСОБА_3 подарував своїй дочці ОСОБА_7 20/100 належного йому будинку по АДРЕСА_1 , що розташований на приватизованій земельній ділянці площею 925 кв.м.(а.с.20).

27 грудня 2018 року рішенням Ковельської міської ради Волинської області № 46/52 було вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передати безоплатно у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер :24:013:0044,

Спадкодавець ОСОБА_3 не набув право власності на спірну земельну ділянку, а тому останнє не може переходити до спадкоємців або входити до складу спадщини.

Оспорюване померлим позивачем ОСОБА_3 рішення Ковельської міської ради не породжує будь-якого речового права позивача на конкретну земельну ділянку, оскільки він за життя лише мав право претендувати на отримання земельної ділянки у власність або користування, а тому такі права померлого ОСОБА_3 нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а отже і не входять до складу спадщини.

Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачами щодо визнання недійсним рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку особисто пов`язані з особою позивача та не допускають правонаступництва.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції правильно виходив із того, що спірні правовідносини у цій справі не допускають правонаступництва.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Частиною першою статті 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц (провадження № 61-13912св20) та від 29 червня 2021 року у справі № 201/751/14-ц (провадження № 61-1490св21).

З огляду на викладене право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на права та обов`язки заявника, - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що в даному спорі не допускається правонаступництво, апеляційний суд вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 - дружини померлого позивача, яка звернулась з апеляційною скаргою як правонаступник позивача, слід закрити.

Керуючись ст. 362 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 січня 2021 року в даній справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді