Справа № 462/1518/20 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/811/3113/20 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: М.М. Шандри, О.Я. Мельничук

при секретарі: К.О. Ждан

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

10 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що вказана квартира не приватизована, перебуває в комунальній власності, в такій зареєстровано семеро осіб, окрім нього зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також його донька ОСОБА_6 і внук ОСОБА_7 . ОСОБА_2 у 1998 році виїхала на постійне місце проживання в Іспанію та в подальшому забрала туди своїх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В Іспанії у ОСОБА_2 народився син ОСОБА_5 . Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 05.07.2013 року у справі №462/1690/13-ц встановлено, що ОСОБА_2 разом зі своєю сім`єю знаходиться за кордоном, а згідно ухвали цього ж суду від 18.06.2018 року у справі № 2-956/2010 в період з 01.01.2013 року по 10.05.2016 року вона не перетинала кордон, останній факт перетину державного кордону України ОСОБА_2 зафіксовано 09.03.2010 року на відліт з України в якості пасажира літака «Львів-Мадрид». Зазначає, що відповідачі відсутні за місцем своєї реєстрації понад шість місяців без поважних причин, що підтверджується актами ЛКП «Сяйво», та втратили право користування жилим приміщенням. Відповідачі не сплачують за комунальні послуги, не витрачають коштів на ремонт квартири. Майна відповідачів та особистих речей відповідачів у спірній квартирі немає. Зазначив, що реєстрація відповідачів у спірній квартирі перешкоджає йому в оформленні субсидії, яка йому мала би бути призначена як малозабезпеченій сім`ї. Вважає, що за таких обставин реєстрація відповідачів в даній квартирі порушує його права, тому з підстав, передбачених ст.ст. 71, 72 ЖК України, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.

Оскаржуваним заочним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - відмовлено.

Заочне рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначив, що, розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність у матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження факту непроживання відповідачів у квартирі АДРЕСА_1 . Вважає, щофакт не проживання відповідачів у зазначеній квартирі підтверджується актами ЛКП «Сяйво», які є належними доказами на підтвердження обґрунтованості його позовних вимог. Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував судові рішення, якими встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі. Крім того, оскаржуване рішення постановлено судом першої інстанції з невірним застосуванням ст.ст. 71, 72 ЖК України.

Просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

У засіданні суду апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_1 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення інформації про час та місце судового засідання на сайті судової влади, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 не приватизована та перебуває в комунальній власності територіальної громади м.Львова. Квартира складається з трьох кімнат житловою площею 47,3 кв.м, загальна площа квартири 61,60 кв.м.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої ЛКП «Сяйво» від 29.01.2020 року № 386 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано семеро осіб: позивач ОСОБА_1 , його сестра ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також донька позивача ОСОБА_6 та її син ОСОБА_7 .

Зазначене підтверджується також довідкою ЛКП «Сяйво» № 2249 від 18.09.2020 року.

Згідно Актів ЛКП «Сяйво» № 509 від 02.12.2019 року, № 45 від 29.01.2020 року, № 115 від 27.03.2020 року, №137 від 12.05.2020 року, № 18 від 23.06.2020 року, № 238 від 31.07.2020 року (а.с. 6, 6зв., 32, 41, 55, 71), з грудня 2019 року відповідачі у квартирі по АДРЕСА_2 не проживають.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 18.04.2019 року у справі №462/6567/18 встановлено, що ОСОБА_2 у травні 2009 року перебувала на території України і здійснила реєстрацію місця проживання сина ОСОБА_5 (справа № 462/6567/18, а.с. 57-59).

Згідно листа Залізничного РВ ЛМУ ГКМВС України у Львівській області від 27.03.2008 року, на запит ОСОБА_1 повідомлено, що згідно відповіді Державної прикордонної служби України Західного регіонального управління Львівського прикордонного загону, в період з 01.01.2013 року по 10.05.2016 року гр. ОСОБА_2 не перетинала кордон, останній факт перетину державного кордону України зафіксовано 09.03.2010 року на відліт з України в якості пасажира літака «Львів - Мадрид».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вже звертався у 2018 році з позовом про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , та рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 18.04.2019 року у справі №462/6567/18 у задоволенні його позову було відмовлено.

Відповідно до положень ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї.

У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що позивач не довів належними доказами, що відповідачі відсутні у спірній квартирі понад 6 місяців підряд без поважних причин, а покликання в позові на те, що відповідачі вибули на постійне місце проживання в Іспанію, не можуть підтверджувати, що такі відсутні в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, відповідачі - сестра позивача та троє її дітей, один з яких ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є неповнолітнім, відсутні у спірній квартирі понад шість місяців підряд, в квартирі не проживають, оплату житлово-комунальних послуг не проводять, що свідчить, що такі втратили інтерес до цього житла. Доказів того, з яких причин відповідачі відсутні у спірній квартирі матеріали справи не містять, як і доказів того, що позивач чинить їм перешкоди в користуванні квартирою. Реєстрація відповідачів в спірній квартирі обмежує позивача в праві на отримання субсидій по оплаті житлово-комунальних послуг. Позивач неодноразово звертався з позовами про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування спірною квартирою, однак відповідачі після ухвалення судових рішень про відмову у визнанні їх такими, що втратили право на проживання, свого відношення до зазначеного житла не змінили, у таке не вселилися. Крім того, в силу положень ст. 29 ЦК України, місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є місце проживання його матері ОСОБА_2 .

З наведених мотивів, рішення суду слід скасувати. Ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволити. Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2020 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволити. Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2021 року.

Головуючий: Н. П. Крайник

Судді: М.М. Шандра

О. Я. Мельничук