Справа №705/5059/21
2-з/705/89/21
У Х В А Л А

23.11.2021 м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Піньковський Р.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів», третіми особами, що не заявляють самостійних вимог, зазначивши приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., про захист справ споживачів та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом із вказаним позовом ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, а саме просить суд зупинити стягнення за виконавчим написом №69934 від 11 червня 2021 року, накладений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною по кредитному договору від 25 червня 2008 року № СК-1207-012739/6-2008, укладеному між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 .

У вказаній заяві позивач зазначає, що кредитний договір є споживчим, тому вона є споживачем, у зв`язку з чим на неї поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів», тому нею при зверненні до суду з позовом та з вказаною заявою не сплачено судовий збір.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд вважає, що вона підлягає поверненню заявнику з таких підстав.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви фізичною особою про забезпечення доказів або позову встановлений судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн.

Згідно п.6 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» оскільки передбачені Законом №3674-VI пільги щодо сплати судового збору стосуються лише справи та її руху, то сплата судового збору за подання до суду заяв про забезпечення доказів або позову (пункт 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI) здійснюється на загальних підставах за визначеними ставками незалежно від того, чи звільнені позивачі від сплати судового збору за пред`явлення певних позовів. Проте це не стосується деяких категорій осіб незалежно від виду позову, оскільки Законом № 3674-VI вони взагалі звільнені від сплати судового збору, тобто і за оскарження ухвал суду та за вчинення інших процесуальних дій (зокрема, категорії, визначені у пунктах 8, 9, 18 частини першої статті 5 Закону №3674-VI).

В своїй заяві про забезпечення позову позивач посилається на те, що відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» вона звільняється від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Аналогічні за змістом положення містяться в ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Положення ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначають вичерпний перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Разом з тим, положення Закону України «Про захист прав споживачів» також містять у собі підставу для звільнення від сплати судового збору.

Так, ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Частиною 3 цієї ж статті зазначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Системне тлумачення норм ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дозволяє зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб, як споживачі, серед переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальною нормою (ст.22 закону «Про захист прав споживачів), що закріплена в законі, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертається до суду з позовом про захист прав споживачів та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 4 ЦПК України, а саме частиною 1 зазначеної статті передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них

Предмет позову це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, згідно із постановою Верховного Суду у справі № 922/404/19 від 09.07.2020 року, зроблено висновок: «позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

В даному випадку предметом позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто матеріально-правові відносини, які виникли з приводу вчинення Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною виконавчого напису, а не відносини, які виникли з приводу надання позивачу споживчого кредиту.

Отже, положення Закону України «Про захист прав споживачів» при розгляді заяви про забезпечення позову в даному випадку не підлягають застосуванню.

Крім того, за вказаних обставин, на думку суду, позивач не надала належних доказів про те, що вона відноситься до категорій осіб, звільнених від сплати судового збору незалежно від виду позову.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За вказаних вище підстав, оскільки позивачем не додано документів, що підтверджують сплату судового збору, то вказану заяву про забезпечення позову, подану без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, належить повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 151-153, 353 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Р.В. Піньковський