Справа № 202/4328/21
Провадження № 2/202/2131/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 листопада 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про зміну договору найму, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про зміну договору найму.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що ОСОБА_2 є його матір`ю, яка померла. Згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська від 21.12.2001 року № 1132 ОСОБА_2 , складом сім`ї з 3 осіб, надано дозвіл на реєстрацію місця проживання по АДРЕСА_1 . Він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 08.01.2002 року по теперішній час, але відсутня можливість зміни договору найму, оскільки відсутній ордер, а договір найму було укладено на підставі рішення виконавчого комітету.

Представник територіальної громади в особі Дніпровської міської ради надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що вселилися до наймача, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, істотне значення має факт дотримання встановленого порядку при їх вселенні, наявність згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певного порядку користування жилим приміщенням, визнання їх членами сім`ї наймача та інших обставин справи. Фактичне спільне проживання у спірній квартирі разом із її наймачем, не свідчить про дотримання позивачем передбачених законом правил про вселення в спірну квартиру та про набуття права користування даною квартирою. Наголошували, що позивач не доведено належними та допустимими доказами своїх позовних вимог.

Представник ОСОБА_1 позов підтримав та просив задовольнити.

Представник територіальної громади в особі Дніпровської міської ради надав письмові пояснення в яких зазначив, що позивач не звертався із заявами про заміну наймача квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська від 21.12.2001 року № 1132 ОСОБА_2 , складом сім`ї з 3 осіб, надано дозвіл на прописку по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного-стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 11.08.2020 року.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, 25.07.2006 року.

Згідно положень ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно ст. 61 Житлового кодексу УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Згідно ст. 63 Житлового кодексу Української РСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК Української РСР).

Частиною першою статті 106 ЖК України передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 08.01.2002 року.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Нормами ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Разом з тим, докази про те, що позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача Дніпровської міської ради для вирішення заявлених вимог з усіма наявними у нього документами, та докази про те, що відповідач якимось чином порушив права позивача чи відмовив позивачу за його заявою про зміну договору найму квартири, тобто допустив незаконну бездіяльність стосовно прав позивача - у матеріалах справи відсутні.

У даному випадку суд не може перебирати на себе повноваження державного органу та підміняти такий орган у його компетенції.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у позові, судовий збір на підставі ч.2 ст. 141 ЦПК України, покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про зміну договору найму- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: Г.В. Бєсєда