Справа № 308/937/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюк В.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Сковородько Ірина Федорівна, до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування пункт 1.13 рішення Ужгородської міської ради № 681 від 30.05.2017 року XIII сесії Ужгородської міської ради VII скликання, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з відкриттям розділу), індексний номер: 35731829 від 19.06.2017 року, державного реєстратора Оноківської сільської ради Ужгородського району Коцан Миколи Мирославовича на земельну ділянку кадастровий номер :41:001:0507 площею 0.0879 га., визнання незаконним та скасування рішення Ужгородської міської ради № 928 від 21.12.2017 року XVIII сесії Ужгородської міської ради VII скликання, визнання незаконним та недійсним укладений 11.01.2018 р. між Ужгородською міською радою та ОСОБА_2 , договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Денисом Володимировичем, реєстровий номер 48, скасування рішення про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 39180867 від 12.01.2018 року, державного реєстратора - приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального, округу Закарпатської області Кішкіна Дениса Володимировича, на земельну ділянку кадастровий номер :41:001:0494 площею 0.0653 га та стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Сковородько І.Ф., звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування пункт 1.13 рішення Ужгородської міської ради № 681 від 30.05.2017 року XIII сесії Ужгородської міської ради VII скликання, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з відкриттям розділу), індексний номер: 35731829 від 19.06.2017 року, державного реєстратора Оноківської сільської ради Ужгородського району Коцан Миколи Мирославовича на земельну ділянку кадастровий номер :41:001:0507 площею 0.0879 га., визнання незаконним та скасування рішення Ужгородської міської ради № 928 від 21.12.2017 року XVIII сесії Ужгородської міської ради VII скликання, визнання незаконним та недійсним укладений 11.01.2018 р. між Ужгородською міською радою та ОСОБА_2 , договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Денисом Володимировичем, реєстровий номер 48, скасування рішення про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 39180867 від 12.01.2018 року, державного реєстратора - приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального, округу Закарпатської області Кішкіна Дениса Володимировича, на земельну ділянку кадастровий номер :41:001:0494 площею 0.0653 га, та стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

Приписами ч.1 ст.187 ЦПК України визначено, що суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю, що така підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі..

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 12, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року встановлено, у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, сплачується судовий збір - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з позовної заяви, в межах поданого позову, заявлено 5 вимог немайнового характеру (визнання незаконним та скасування пункт 1.13 рішення Ужгородської міської ради № 681 від 30.05.2017 року XIII сесії Ужгородської міської ради VII скликання, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з відкриттям розділу), індексний номер: 35731829 від 19.06.2017 року, державного реєстратора Оноківської сільської ради Ужгородського району Коцан Миколи Мирославовича на земельну ділянку кадастровий номер :41:001:0507 площею 0.0879 га., визнання незаконним та скасування рішення Ужгородської міської ради № 928 від 21.12.2017 року XVIII сесії Ужгородської міської ради VII скликання, визнання незаконним та недійсним укладений 11.01.2018 р. між Ужгородською міською радою та ОСОБА_2 , договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Денисом Володимировичем, реєстровий номер 48, скасування рішення про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 39180867 від 12.01.2018 року, державного реєстратора - приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального, округу Закарпатської області Кішкіна Дениса Володимировича, на земельну ділянку кадастровий номер :41:001:0494 площею 0.0653 га) та 1 одну вимогу майнового (стягнення моральної шкоди).

Отже, позивач самостійно, на власний розсуд, визначив об`єм своїх позовних вимог до відповідачів, а тому мав сплатити судовий збір за вищевказаним позовом у встановленому законом розмірі: за 5 вимог немайнового характеру в розмірі 4540 грн. та за одну вимогу майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше ніж 2270 грн.

До вказаної позовної заяви позивачка надала суду клопотання, в якому просить відстрочити сплату судового збору за подачу даної позовної заяви.

Обґрунтовуючи дану вимогу вказує на те, що її матеріальне становище скрутне, у зв`язку з тим, що на її утриманні знаходяться неповнолітній син, який є інвалідом з дитинства, її єдиним доходом є соціальна виплата соціальна допомога дітям з інвалідністю.

Розглянувши заявлене позивачкою клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом але не більше як до ухвалення судового рішення у справі (ч.1). З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (ч.3).

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті..

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Обставини для звільнення або відстрочки від сплати судового збору повинні бути виключними та такими, що обумовлюють необхідність у звільнені.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Креуз проти Польщі» (CASEOFKREUZv.POLAND) (Заява N 28249/95) від 19.06.2001 року, суд констатував, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Проте у цьому ж рішенні суд також наголошує, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (п. 60).

Також, зокрема, у п.п. 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Станков проти Болгарії» («STANKOVv. BULGARIA») від 12.07.2007 (заява №68490/01), вказано про те, що цілі, які переслідуються при стягненні судових витрат, зокрема судового збору слід вважати прийнятними враховуючи загалом питання відправлення правосуддя, зокрема, що стосується фінансування судової системи, крім цього, такі діють стримуючим фактором для легковажних претензій, однак такі не повинні бути надмірним тягарем, тобто значне фінансове навантаження може виступати як фактор, що обмежує доступ до правосуддя, право на суд.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v.Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v.Poland» від 26 липня 2005 року.

Отже, чинним законодавством визначено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

При зверненні до суду з вимогою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності відповідних коштів для сплати судового збору. Водночас відсутність таких доказів чи їх неналежність є підставою для відмови в задоволенні заяви про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

На підтвердження викладених у заяві обставин позивачем надано довідку ДПС від 30.10.2020 року та від 21.01.2021 року, згідно із якою ОСОБА_4 отримала за 1 квартал 2020 року - 6766,80 грн., 2 квартал 2020 року 7766, 80 грн., 3 квартал 2020 року 7072 грн. Зазначені кошти є соціальною виплатою дітям з інвалідністю.

Однак вказані довідки, на думку суду, не можуть бути беззаперечним доказом скрутного майнового стану позивачки.

Будь-яких інших доказів на підтвердження скрутного матеріального стану позивачем не надано.

Так, зокрема позивачем не надано доказів про відсутність грошових коштів на рахунках, наявність чи відсутність рухомого, нерухомого майна, тощо.

Крім цього, з доданих до позову матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 на представництво своїх інтересів у суді за вказаним позовом уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом. Як слідує з договору про надання правової допомоги від 27 листопада 2020 року, укладеного між позивачем та адвокатом Сковородько І.Ф., клієнт сплачує адвокату гонорар в сумі 7500 грн.

Відповідно до ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом, а отже, і органів державної влади.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У даному випадку необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено ЦПК України, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приймаючи до уваги зазначене, а також конституційний принцип рівності сторін перед законом і судом, позивач як сторона у справі має виконувати встановлений законодавством обов`язок сплати судового збору.

Враховуючи, те що ОСОБА_1 не надала належних та достатніх доказів того, що її майновий стан не дозволяє сплатити їй судовий збір у розмірі, що визначено в ст.4 ЗУ "Про судовий збір", тому підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд не вбачає.

За таких обставин, приходжу висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, слід відмовити.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі визначеному ст.4 Закону України «Про судовий збір», а саме за 5 вимог немайнового характеру в розмірі 4540 грн. та за одну вимогу майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше ніж 2270 грн.

Враховуючи зазначені обставин, приходжу до переконання, що вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, а тому вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з врахуванням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Статтею 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст.185, 260 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Сковородько Ірина Федорівна, до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування пункт 1.13 рішення Ужгородської міської ради № 681 від 30.05.2017 року XIII сесії Ужгородської міської ради VII скликання, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з відкриттям розділу), індексний номер: 35731829 від 19.06.2017 року, державного реєстратора Оноківської сільської ради Ужгородського району Коцан Миколи Мирославовича на земельну ділянку кадастровий номер :41:001:0507 площею 0.0879 га., визнання незаконним та скасування рішення Ужгородської міської ради № 928 від 21.12.2017 року XVIII сесії Ужгородської міської ради VII скликання, визнання незаконним та недійсним укладений 11.01.2018 р. між Ужгородською міською радою та ОСОБА_2 , договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Денисом Володимировичем, реєстровий номер 48, скасування рішення про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 39180867 від 12.01.2018 року, державного реєстратора - приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального, округу Закарпатської області Кішкіна Дениса Володимировича, на земельну ділянку кадастровий номер :41:001:0494 площею 0.0653 га та стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. Роз`яснити, що в разі не усунення ним вказаних недоліків, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Малюк