РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Божко В.В.

за участю секретаря Пасенової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

25.09.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , в якій позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення повноліття починаючи з 25.09.2020 року.

Ухвалою суду від 28.09.2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Вказану ухвалу отримано позивачем 18.12.2020 року.

23.12.2020 року, на виконання ухвали суду від 28.09.2020 року, від позивача надійшло уточнення до позовної заяви.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2020 року відкрито провадження по даній справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог посилається на перебування з відповідачем - ОСОБА_2 у шлюбі з 05.06.2009 р. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.07.2020 р. шлюб розірвано. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син знаходиться на її утриманні та проживає з нею на квартирі у родичів. Відповідач здоровий, працездатний, проте матеріальної допомоги не надає. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Позивач до судового засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовільнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 05.06.2009 р. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.07.2020 р. їх шлюб розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07.06.2012 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1551, від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого записаний відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю - позивачка ОСОБА_1 .

Згоди щодо добровільної сплати аліментів між сторонами досягнуто не було.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.(ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, а саме стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, починаючи з 25.09.2020 року до досягнення сином повноліття.

За п. п. 14, 16, 19 ст. 1 Переліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.93р. № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку, одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються інвалідам першої групи на догляд за ними, доходів від підприємницької діяльності, інших видів заробітку.

Згідно до ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,5,13,77,81,89,141,258,263,265,430 ЦПК України, ст. ст. 141, 180-183, 191 СК України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_3 ), аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2000 (дві тисячі) грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку,щомісячно, починаючи з 25.09.2020 року до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_2 ), на користь Держави судовій збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Суддя - В.В. Божко