печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2021 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

при секретарі - Брачуні О. О.,

вирішуючи у судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову до його пред`явлення,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вказана заява, у якій заявник просив в порядку вжиття заходів забезпечення позову до його пред`явлення заборонити суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно (державним реєстраторам прав на нерухоме майно; виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям; акредитованим суб`єктам; державним та приватним нотаріусам) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації, скасування реєстрації речових прав та їх обтяжень, у тому числі з відкриттям розділу, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно об`єкту нерухомості - квартири АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 готується позовна заява до ТОВ «ПРЕМІУМ РІТЕЙЛ», ОСОБА_3 , треті особи на стороні позивачів: ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Дем`яненко Т.М., треті особи на стороні на стороні відповідачів: Державний реєстратор Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Чинник Ю.І., Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Юдін М.А. про припинення права власності та відновлення становища, яке існувало до порушення.

У заяві зазначено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 28.12.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Поздняковою С. В. за реєстровим № 4050, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на правах спільної власності подружжя є власниками квартири АДРЕСА_1 , яка без їхнього відома та згоди в період 2019-2021 року неодноразово відчужувалася відповідачами при існуванні заборони накладеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М. відповідно до договору іпотеки від 13.10.2014.

В даний час існує реальна загроза щодо неможливості подальшого виконання рішення суду, у разі задоволення позову через протиправні дії відповідачів, які тривають.

З інформації Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо даного об`єкту нерухомості видно, що починаючи з 2019 року належна позивачам квартира є предметом незаконних оборудок та кілька разів переоформлялася на відповідачів у справі.

Факт незаконного переоформлення права власності підтверджується висновками Колегії міністерства юстиції України та виданими на їх підставі наказами.

Представник ТОВ «ПРЕМІУМ РІТЕЙЛ» подав відзив на позов, в якому зазначив, що заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі №757/61695/21-ц, подана з метою накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ТОВ «ПРЕМІУМ РІТЕЙЛ» та блокування процедури банкрутства товариства.

У відповідності до положень частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до Постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2021 у справі №904/322/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96905499): визнано ТОВ «ПРЕМІУМ РІТЕЙЛ» (49100, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Космічна, буд. 115; ідентифікаційний номер юридичної особи 42818884) - банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 1 рік, до 13.05.2022.

Ліквідатором ТОВ «ПРЕМІУМ РІТЕЙЛ» (49100, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Космічна, буд. 115; ідентифікаційний номер юридичної особи 42818884) призначено арбітражного керуючого Татаринову Юлію Вячеславівну, свідоцтво №922 від 15.05.2013

За правилами частини другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрустства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства).

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України з процедур банкрутства який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси в тому числі майна, яке безпідставно вибуло з права власності банкрута, для забезпечення повного або часткового задоволення вимог кредиторів та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Концентрація спорів щодо майна банкрута в межах справи про банкрутство забезпечує реалізацію контролю суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, за діяльністю боржника та є ефективним засобом юридичного захисту прав як банкрута, так і кредиторів та узгоджується з приписами ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, п. 1 ст. 3, п. 6 ст. 12, п. 8 ст. 20, п. 5 ст. 41 ГПК України.

Аналогічні висновки Верховного суду викладені у Постановах від 03.10.2018 у справі №906/1765/15, від 06.04.2018 у справі №925/1874/13.

У Печерського районного суду м. Києва відсутні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову до його пред`явлення, оскільки правовідносини за потенційним позовом відносяться до господарської компетенції та не підлягають вирішенню цим судом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову до його пред`явлення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя С. В. Вовк