Справа № 510/1967/20
Провадження № 4-с/510/2/21

У Х В А Л А

27 січня 2021 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Івановой Н.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із: заявою про поновлення пропущеного строку на подачу скарги на дії державного виконавця (у зв`язку із впровадженням на території України соціальних та економічних гарантій з приводу поширення коронавірусної хвороби; введення карантину);

скаргою про визнання дій начальника Ренійського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Ботіка Руслана Вікторовича незаконними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зазначивши, що в провадженні Ренійського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) знаходилося на виконанні виконавче провадження серії ВП № 57889939, яке було відкрито на підставі виконавчого листа № 1523/1964/12, виданого Ренійським районним судом Одеської області від 06.12.2018р.

Постановою Ренійського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області від 11.12.2018р. було відкрито виконавче провадження.

Згідно вищевказаного виконавчого листа ОСОБА_2 було зобов`язано знести гараж літ. «Є», розташований на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 а також знести (демонтувати) цегляний паркан, розташований на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 , встановивши на його місці огорожу з іншого матеріалу, який би забезпечував природну інсоляцію.

26.12.2018р. державним виконавцем - Оліщенко Л.І. було складено акт щодо невиконання зобов`язання згідно виконавчого документу № 1523/1964/12 від 06.12.2018р.

20.01.2020р. постановою про прийняття виконавчого провадження (ВП 57889939) начальником РРВ ДВС ПМУЮ (м. Одеса) Ботіка Р.В. був прийнятий до примусового виконання виконавчий лист № 1523/1964/12 від 06.12.2018р., а 28.02.2020р. було складено акт державного виконавця,відповідно до якого посадова особа зробила висновок про демонтаж гаражу літ. «Є» та встановлення навісу літ. «Ж», причому, в основу даного висновку було взято технічний паспорт на домоволодіння АДРЕСА_2 , виготовлений 14.11.2019р. КП «Ренійське бюро технічної інвентаризації».

02.03.2020р. начальником РРВ ДВС ПМУЮ (м. Одеса) Ботіка Р.В. було ухвалено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Із висновками державного виконавця заявник не згодна, вважає їх незаконними і зазначає, що в дійсності об`єкт нерухомості у вигляду гаражу літ. «Є» не демонтувався (не розбирався, не зносився), відносно вказаного об`єкту було зроблено демонтаж воріт та часткове розбирання суміжної стіни,але всі несучі конструкції залишилися на місці, отже, гараж, як об`єкт фактично існує, хоча і вказаний у технічному паспорті за найменуванням нового виду об`єкту навісу. На підтвердження своїх доводів заявник зазначає, що сам держвиконавець повністю спирався на дані технічного паспорту, крім того, будь-яких документів, які б підтверджували факт знесення гаражу немає.

Виходячи з вищенаведеного, заявник просить суд поновити їй строк на подачу скарги на дії державного виконавця, задовольнити скаргу, визнати дії держвиконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВН № 57889939 неправомірними та скасувати її.

Заявник на задоволенні скарги наполягав.

Представник РРВ ДВС ПМУЮ (м. Одеса) Ботіка Р.В. доводи заяви не визнав, просив у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення заявника, представника РРВ ДВС ПМУЮ (м. Одеса), вивчивши матеріали справи, виконавчого провадження, суд прийшов до висновку, що строки звернення заявника до суду із скаргою на дії державного виконавця були пропущені з поважної причини та поновлює їх, що стосується самої скарги, то у її задоволенні слід відмовити.

Статтею 22 Конституції України закріплено, що права та свободи не є вичерпаними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Ст.ст. 6,19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, в т.ч. виконавчої, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України № 1404 від 02.06.2016 р. «Про виконавче провадження». П. 5 ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об`єктивності, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 18 Закону - виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 виконавче провадження з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 цієї статті, підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно із ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду , який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як виходить із фактично встановлених обставин справи, 19.09.2017р. Ренійським районним судом було винесено рішення по цивільній справі № 1523/1964/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Ренійська міська рада Одеської області) про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії, яким було частково задоволено позовні вимоги позивачки, а саме: визнано частково недійсним договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 02.11.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Ренійського районного нотаріального округу Одеської області Поздєєвим О.В. (р.н.2845) - в частині відчуження гаражу літ.»Є»; зобовязано ОСОБА_2 знести гараж літ. «Є», розташований на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 а також знести (демонтувати) цегляний паркан, розташований на межі земельних ділянок АДРЕСА_2 , встановивши на його місці огорожу з іншого матеріалу, який би забезпечував природну інсоляцію.

13.12.2018р. ОСОБА_2 було отримано постанову державного виконавця Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відкриття виконавчого провадження, згідно якої ОСОБА_2 необхідно знести гараж літ. «Є», розташований на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 а також знести (демонтувати) цегляний паркан, розташований на межі земельних ділянок АДРЕСА_2 , встановивши на його місці огорожу з іншого матеріалу, який би забезпечував природну інсоляцію.

Однак, у зв`язку із давнішньою конфліктною ситуацією між сторонами у цій справі, під час виконання судового рішення від 19.09.2017р. постійно виникали непорозумілості, сумніви щодо способу та порядку виконання.

Так, 11.03.2019р. Ренійський районний суд Одеської області виніс ухвалу, якою було роз`яснено рішення Ренійського районного суду Одеської області від 19.09.2017 р. по справі № 1523/1964/2012 р., згідно із яким ОСОБА_2 було зобов`язано знести гараж літ. «Є», розташований на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 , а також знести (демонтувати) цегляний паркан, розташований на межі земельних ділянок АДРЕСА_2 , встановивши на його місці огорожу з іншого матеріалу, який би забезпечував природну інсоляцію, вказавши, що таким матеріалом, з якого повинна бути встановлена огорожа, є сітка (рабиця).

Пізніше, 30.01.2020р. Ренійський районний суд Одеської області виніс ще одну ухвалу, якою у роз`ясненні судового рішення від 19.09.2017р., винесеного у цивільній справі №1523/1964/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Ренійська міська рада Одеської області) про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії, яким було частково задоволено позовні вимоги позивачки, - було начальнику Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Ботіка Р.В. - відмовлено.

Так, відповідно до обставин, встановлених судом і викладених в ухвалі від 30.01.2020р., неможливість надання роз`яснення судом була викликана тим, що станом на теперішній час ОСОБА_2 було виконано судове рішення в повному обсязі, про це свідчить технічний паспорт на будинок від 14.11.2019р., а саме:

- демонтовано цегляний паркан, розташований на межі земельних ділянок АДРЕСА_2 , та встановлено на його місці огорожу з іншого матеріалу, який забезпечує природну інсоляцію (сітка-рабиця);

- демонтовано гараж літ. «Є», розташований на межі земельних ділянок АДРЕСА_2 , на місці гаражу літ. Є встановлено навіс літ. Ж, що відображено в технічному паспорті та в довідці комунального підприємства «Ренійське бюро технічної інвентаризації» за №425 від 29.11.2019р.

Виконання рішення суду від 19.09.2017р. є реальним, з наданих документів виходить, що гараж літ. Є демонтовано, на його місці знаходиться навіс літ. Ж., це також підтверджується актом державного виконавця від 28.02.2020р.

Таким чином, в даний час відсутній об`єкт, який необхідно знести - гараж літ. «Є», розташований на межі земельних ділянок АДРЕСА_2 , а встановлений навіс літ. Ж не може бути предметом спору, обговорення дій щодо нього в межах даної цивільної справи. В разі наявності у сторін будь-яких питань з приводу встановленого навісу (законності або незаконності його встановлення; збереження несучіх конструкцій гаражу під час збудування навісу та ін.), вони мають право звернутися до суду із окремими позовними вимогами.

За ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом було прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 6, 19, 22 Конституції України, ст.ст. 259-260, 267, 447, 448, 449, 450-452 ЦПК України, ст. ст. 2, 18, 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р., -

У Х В А Л И В

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця - начальника Ренійського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Ботіка Руслана Вікторовича неправомірними та скасування постанови серії ВП № 57889939 від 02.03.2020р. про закінчення виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.І. Дудник