Провадження № 6/161/750/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Кирилюк В.Ф.,

при секретарі Шолом С.І.

розглянувши цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересована особа ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до примусового виконання,-

ВСТАНОВИВ:

29.10.2021 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересована особа ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до примусового виконання.

Представник заявника заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вимоги заяви підтримує.

Інші учасники справи, в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомили.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з`явилися за наявними матеріалами справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява до задоволення не підлягає.

Суд встановив, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2015 року ухвалено стягнути з боржника ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (МФО 300346, , п/р № НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором від 25.07.2014 року № 500953485 станом на 17.08.2015 року в розмірі 48588,50 грн. (сорок вісім тисяч п`ятсот вісімдесят вісім грн.50 коп.), а також 485,89 грн. (чотириста вісімдесят п`ять грн. 89 коп.) судового збору (а.с. 32).

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило своє право грошової вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором № 500953485.

26 грудня 2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи», згідно Договору факторингу №2019-1КІ/Веста, відступило право вимоги за вказаним договором кредиту ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА».

16 січня 2019 року, згідно договору про відступлення права вимоги № 16-01/19/1 та Додатку №1-1 до нього, ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором № 500953485, ТОВ «Вердикт Капітал» (новий кредитор).

Ухвалою суду від 13.09.2021 року замінено стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ТзОВ «Вердикт Капітал» у справі № 161/14290/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500953485 від 25.07.2014 року..

У зв`язку з купівлею частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами від ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» виникла необхідність передачі оригіналів кредитних справ клієнтів, що є довготривалою процедурою, через що було пропущено строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На підтвердження відсутності передачі виконавчих документів було надано копію Акту про втрату виконавчих документів від 08.10.2021 року, копію витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Статтею 431 ЦПК України передбачена процедура звернення судових рішень до виконання, зокрема зазначеною статтею встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 431 ЦПК України передбачена процедура звернення судових рішень до виконання, зокрема зазначеною статтею встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які вадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» зі змінами від 02.06.2016 р. виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Відповідно до п. 17.4) Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, з аналізу зазначеної норми вбачається, що, підставою для видачі дубліката виконавчого листа є втрата оригіналу виконавчого листа та вирішення цього питання в межах строку пред`явлення виконавчого документу до виконання

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ч. 1 статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як на підставу звернення до суду з вказаною заявою представник ТОВ «Вердикт Капітал» посилається на те, що в ході проведеної перевірки було встановлено факт втрати/відсутності оригіналів виконавчих листів №161/14290/15, виданих на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.11.2015 року, при цьому доказів, які це підтверджують не надають, жодного належного та достатнього доказу того, що рішення суду не було виконано, заявником не подано та матеріали справи не містять, а тому посилання заявника є необґрунтованими та безпідставними, оскільки на їх доведення не надано жодного доказу.

Обов`язком сторін у цивільному процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто обов`язок доказування покладається на сторони. Докази повинні бути належними та допустимими.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Положення ст. 13 ЦПК України закріплює принцип диспозитивної судового процесу, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Як було встановлено судом, виконавчий лист був виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано після набрання законної сили рішенням від 05.11.2015, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлено загальний 3 роки. В той же час, згідно даних АСВП від 08.10.2021 року, виконавче провадження щодо ОСОБА_1 що перебувало на примусовому виконанні у Луцькому РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області було відкрито 12.03.2016 року та завершено.

При цьому з заявою про видачу дублікату виконавчого листа представник ТзОВ «Вердикт Капітал» звертається до суду лише 29.10.2021 року, тобто після сплину строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання. З моменту отримання виконавчого листа заявник не користувався добросовісно своїми процесуальними правами як стягувач та не виконував обов`язків передбачених законом, а фактично бездіяв, що полягало у невиявленні належної зацікавленості у виконавчому провадженні. Доказів на звернення із скаргами в установленому законом порядку на бездіяльність державного виконавця заявником не надано, хоча він наділений таким правом.

Будь-яких інших доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання суду не надано, у зв`язку чим суд не вбачає підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З огляду на вищевикладене, а також з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що у задоволені заяви слід відмовити в повному обсязі, оскільки відсутні підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись ст.ст. 258-261, 433, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, ст. 129-1 Конституції України, ст. 1, 12, 22 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересована особа ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до примусового виконання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.11.2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Кирилюк В.Ф.