Провадження № 2/752/2857/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 жовтня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Бондар І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Франківської районної у місті Львові державної адміністрації про розірвання шлюбу, та визначення місця проживання дітей з матір`ю,

встановив:

29.07.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, треті особи орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Франківської районної у місті Львові державної адміністрації.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказала, що у шлюбі з відповідачем перебуває з 18 квітня 2012 року. Від шлюбу з відповідачем мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільне життя з ОСОБА_2 не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та обов`язки. Поступово вони віддалилися один від одного і стали жити кожен своїм життям, подружні відносини припинені, можливість зберегти сім`ю відсутня. Також повідмила суду, що спільне господарство не ведеться, проживають окремо, а тому має потребу у вирішенні питання щодо визначення місця проживання дітей з нею за її місцем проживання.

Просила шлюб з відповідачем розірвати, та визначити місце проживання дітей з нею за місцем проживання.

Провадження у справі було відкрито 07.09.2020 року з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Провадження у справі відкрито 07 вересня 2020 року, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У підготовчому засіданні 29.10.2021 року позивачка ОСОБА_1 та її представник підтримали заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з матір`ю, відповідач та його представник визнали позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі. Заявляючи про визнання позову, відповідач ОСОБА_2 підтвердив, що з червня 2020 року проживає окремо від позивачки, визнав неможливим подальше збереження шлюбу та погодився з пріорітетним правом позивачки, як матері на постійне проживання дітей з нею.

З огляду на заяву відповідача про визнання позову, суд, відповідно до правил статті 200 ЦПК України визнав за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалите рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе заявлений позов задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 квітня 2012 року, є батьками малолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.28,29,30).

Подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть з червня 2020 року, ОСОБА_1 прийняла рішення про розірвання шлюбу з яким погоджується ОСОБА_2 ..

Наразі, судом встановлено, що сім`я сторін фактично розпалась і сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити інтересам сторін.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення.

З огляду на викладене, суд вважає, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі, їх шлюб може бути розірваний.

Звертаючись до суду з позовом, про розірвання шлюбу позивачка вказала, що їх малолітні діти - син ОСОБА_5 та ОСОБА_4 після розірвання їх з відповідачем шлюбу залишаться проживати з нею.

Відповідач ОСОБА_2 підтвердив зазначені обставини та просила суд визначити місце проживання їх спільних із позивачкою дітей з нею, оскільки це питання має бути врегульованим у судовому порядку.

Відповідно до правил ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи , їхніх представників.

Приймаючи до уваги, що сторони у справі заявили про вирішення судом їх питання щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю, відповідно у суду відсутні будь-які сумніви з приводу достовірності цих обставин та добровільності їх визнання сторонами, а тому приходить до висновку, про визначення місця проживання їх спільних дітей з матір`ю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 104,110,112,7,161 СК України, ст.ст.4,6,23,27,76,141,259,263,430 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Франківської районної у місті Львові державної адміністрації про розірвання шлюбу, та визначення місця проживання дітей з матір`ю, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 18 квітня 2012 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 99 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя: К.Г.Плахотнюк