Єдиний унікальний номер 235/4321/19
Номер провадження 22-ц/804/398/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 235/4321/19

Номер провадження 22-ц/804/398/21

27 січня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Шахтобудмонтажне управління № 1»

третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Шахтобудмонтажне управління № 1», третя особа : Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди,

- за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Шахтобудмонтажне управління № 1»

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2020 року, вступну та резолютивну частину якого складено суддею Величко О.В. в м. Покровськ в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 09 листопада 2020 року о 15 годині 02 хвилини, повний текст рішення складено 09 листопада 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У червні 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ПрАТ «Шахтобудмонтажне управління № 1», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , який з 20.12.2004 року по 01.04.2008 року працював у Відкритому акціонерному товаристві «Шахтомонтажне управління № 1» гірномонтажником 4-го розряду з повним робочим днем у шахті. 22.10.2007 року з її чоловіком трапився нещасний випадок на виробництві.

Довідкою Центральної МСЕК МОЗ України від 02.04.2019 року встановлений причинний зв`язок смерті її чоловіка з трудовим каліцтвом. Вважає, що у зв`язку зі смертю чоловіка їй спричинена моральна шкода, оскільки вона втратила рідну людину, вона позбавлена можливості матеріальної і моральної підтримки.

З урахуванням викладеного, просила стягнути з відповідача на свою користь спричинену моральну шкоду у зв`язку з нещасним випадком на виробництві в сумі 100 000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

09 листопада 2020 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Шахтобудмонтажне управління № 1», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

-Стягнуто з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 35 000 грн;

-Стягнуто з Приватного Акціонерного Товариства «Шахтобудмонтажне управління № 1» на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

-В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись із вказаним рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що після винесення рішення відповідач дізнався про наявність довідки МСЄК про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом (серія АА № 0002784 від 08.04.2019 року), згідно якої, причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням не встановлено. Висновки цієї довідки протилежні висновкам довідки МСЄК, яка знаходиться в матеріалах справи. Про наявність цієї довідки відповідачу не було відомо взагалі.

Посилаючись на чинне законодавство, апелянт звертає увагу на те, що нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання визнаються не пов`язаними з виробництвом у разі смерті працівника від загального захворювання або самогубства, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та/або відповідною постановою про закриття кримінального провадження. Проте, в матеріалах справи відсутній документ про проведення судово-медичної експертизи, а тому, неможливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між нещасним випадком, котрий стався з ОСОБА_2 22.10.2007 року та його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судом першої інстанції не досліджено та не надано належної оцінки обставинам, тобто від чого саме стався повторний інфаркт.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутній АКТ огляду МСЕК № 180 на який посилається довідка про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом № 0002785 від 02.04.2019 року.

Посилаючись на Постанову № 1662 від 08 листопада 2000 року «Про затвердження переліку професійних захворювань» зазначає, що до переліку хвороб не входять хвороби, пов`язані з захворюваннями серця (інфаркт).

Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_2 помер через 10 років після нещасного випадку, за життя не звертався до відповідача з вимогою про стягнення шкоди у зв`язку з нещасним випадком на виробництві. А якщо звернувся, то отримав би 30 000 грн, тобто суд дійшов неправильного висновку оцінивши страждання позивачки вище за страждання, які отримав її чоловік. Позивачка не надала доказів, які б свідчили про її моральні страждання.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 100 000 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а. с. 12).

ОСОБА_2 з 20.12.2004 року по 01.04.2008 року працював у Відкритому акціонерному товаристві «Шахтомонтажне управління № 1» гірномонтажником 4-го розряду з повним робочим днем у шахті. 22.10.2007 року з її чоловіком трапився нещасний випадок на виробництві( а.с. 2-4).

Згідно акту розслідування нещасного випадку від 22.01.2010 року за рішенням Добропільського міськрайонного суду від 16.02.2009 року, підтверджено рішенням Апеляційного суду Донецької області від 07.12.2009 року, раптове погіршання стану здоров`я гірномонтажника підземного ОСОБА_2 вважається таким, що пов`язано з виробництвом та підлягає обліку, складається акт за формою Н-1 ( а.с. 5-6).

Згідно акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 22.01.2010 року призначена комісія по розслідуванню нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, який стався з ОСОБА_2 ( а.с. 7-8).

Згідно висновку МСЕК від 18.05.2010 року ОСОБА_2 встановлено 50% втрати працездатності та визнано інвалідом 3 групи ( а.с. 9).

Довідкою Центральної МСЕК МОЗ України № 0002785 від 02.04.2019 року встановлений причинний зв`язок смерті її ОСОБА_2 з трудовим каліцтвом з 23.08.2018 року, підстава: акт огляду МСЕК № 180 ( а. с. 10).

Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про право позивачки на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю її чоловіка ОСОБА_2 .

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту настання нещасного випадку та смертю ОСОБА_2 пройшло 10 років, а також той фактор, що він помер у похилому віці-64 роки, не під час виконання трудових обов`язків, з урахуванням принципу розумності та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію на відшкодування моральної шкоди в розмірі 35 000 грн.

Колегія апеляційного суду погоджується з таким висновком суду. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходив саме з принципів розумності та справедливості, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Щодо доводів апелянта стосовно довідки МСЄК серія АА № 0002784 від 08.04.2019 року про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом, згідно якої, причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням не було встановлено, колегія суддів зазначає наступне.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що йому взагалі не було відомо про наявність вищезазначеної довідки, проте, в матеріалах справи міститься заява про забезпечення доказів за підписом представника відповідача, в якій він ставив питання про те, ким було видано довідку МСЄК серія АА № 0002784 від 08.04.2019 року та причину видачі двох взаємовиключних довідок (а.с.117-118), на підставі цієї заяви судом першої інстанції було винесено ухвалу про окреме доручення Шевченківському районному суду міста Києва для вчинення певних процесуальних дій у вигляді допиту свідка ОСОБА_4 , який працює на посаді керівника Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» для з`ясування вищезазначених питань (а.с.129).

Отже, як вбачається із оскаржуваного рішення, питання легітимності довідки МСЄК серія АА № 0002784 від 08.04.2019 року про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом вже було предметом розгляду у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до Постанови № 1662 від 08 листопада 2000 року «Про затвердження переліку професійних захворювань» до переліку хвороб не входять хвороби, пов`язані з захворюваннями серця (інфаркт) з огляду на наступне.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області у справі № 2-7/2009 від 16.02.2009 року було встановлено факт нещасного випадку, що відбувся з ОСОБА_2 під час виконання ним трудових обов`язків 22 жовтня 2007 року о 8 годині 30 хвилин ранку; зобов`язано адміністрацію Відкритого акціонерного товариства «Шахтобудмонтажне управління №1» видати ОСОБА_2 , Акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1, що відбувся 22 жовтня 2007 року о 8 годині 30 хвилин на виробництві під час виконання ним трудових обов`язків, внаслідок чого ОСОБА_2 отримав - гострий інфаркт міокарда.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, факт нещасного випадку на виробництві вже було встановлено судом.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах Акту огляду МСЕК № 180 на який посилається довідка про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом № 0002785 від 02.04.2019 року, оскільки копія вищезазначеного Акту огляду МСЕК № 180 міститься в матеріалах справи (а.с.93).

Відповідно до Акту огляду МСЕК № 180 було встановлено зв`язок смерті ОСОБА_2 з трудовим каліцтвом, яке трапилося 22.10.2007 року.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції враховано всі обставини справи, прийнято до уваги надані докази, тому погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 . Вказаний розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню за доводами, викладеними в апеляційної скарзі, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних заяв у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Шахтобудмонтажне управління № 1» залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Л.П. Никифоряк

Г.В. Новікова