Справа № 347/2092/20
Провадження № 2/347/101/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Драч Д.С.,

з участю секретаря Терлюжак Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Косівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

13.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Косівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько - ОСОБА_2 . Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після його смерті стала дружина спадкодавця - ОСОБА_3 , 1940 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину фактично прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця проживала і була зареєстрована з ним за однією адресою, але спадкові права не оформила, та син спадкодавця - ОСОБА_1 , 1965 року народження, який прийняв спадщину фактично, оскільки на день смерті спадкодавця проживав і був зареєстрований з ним за однією адресою.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на Ѕ житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати - ОСОБА_3 , 1940 року народження. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом після її смерті є - ОСОБА_1 , 1965 року народження, який прийняв спадщину фактично, оскільки на день смерті спадкодавця проживав і був зареєстрований з нею за однією адресою.

Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на Ѕ житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Даний факт засвідчений в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії №35/02.31 від 04.03.2020 року. Спадщину ОСОБА_2 прийняв, подавши відповідну заяву до нотаріуса у встановлений законом строк, але відсутні правовстановлюючі документи на майно спадкодавця, позбавляють позивача можливості оформити спадщину за законом в Косівському районному нотаріальному окрузі, що стало підставою ухвалення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує повністю.

Представник відповідача Косівської міської ради до суду не прибув, звернувся до суду із заявами, в яких просить розглядати справу у його відсутності, заперечень щодо позову не має.

У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання, що відповідає ч.13 ст.7 ЦПК України.

За правилами ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що батьками ОСОБА_2 є батько - ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7) та постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.10.2020 року, де вказано, що батьком позивача є - ОСОБА_2 , а мати - ОСОБА_3 (а.с.16-17); ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 02.03.2005 року (а.с.8); ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 10.07.2008 року (а.с.9); згідно довідки Косівської міської ради №352 від 03 лютого 2020 року зазначено, що ОСОБА_2 був зареєстрований і проживав з 09.11.1974 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 в житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20); згідно довідки Косівської міської ради №351 від 03 лютого 2020 року зазначено, що ОСОБА_3 була зареєстрована і проживала з 19.11.1971 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 в житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21); постановами від 08.10.2020 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спірний житловий будинок у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього (а.с.16-17); згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів №65816 від 06.02.2020 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.33), витягом з рішення Косівської міської ради №2727 від 03.12.2020 року підтверджується належність ОСОБА_2 будинку АДРЕСА_1 (а.с.34), якому у подальшому було присвоєно іншу адресу - АДРЕСА_1, що підтверджується відповідними довідками Косівської міської ради №353 від 03.02.2020 року (а.с.35) та №494 від 18.02.2020 року (а.с.36).

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст.3 Конституції України встановлений принцип верховенства права, який зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Даний позов має бути розглянутий в аспекті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, в якій зазначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування у разі відсутності заповіту мають особи, що належать до спадкоємців за законом (ст.1223 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкоємцями, тому він вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України: право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За змістом ст.ст.2, 20 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про реєстрацію права подається власником, іншим право набувачем.

Стаття 25 ЦК України визначає, що правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Пунктом 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» регламентовано: право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за свого життя не здійснили реєстрацію свого права власності на будинок, після їх смерті неможливо здійснити вказану реєстрацію, а тому право власності позивача в порядку спадкування на належне спадкодавцям господарство підлягає захисту у судовому порядку. Отже суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, враховуючи й те, що відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спірний будинок в порядку спадкування за законом.

На підставі ст.ст. 1216, 1223, 1258, 1261, 1268 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 право власності на спадкове нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Косів Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.С. Драч