Справа №295/55/21
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

25.01.2021 року м.Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Т.А.Воробйова

розглянувши заяву приватного акціонерного товариства «ВФ Україна»

про видачу судового наказу про стягнення з

ОСОБА_1

заборгованості за надані телекомунікаційні послуги,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду та просить видати судовий наказ про стягнення з боржника заборгованості за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 14 784,69 грн, які складаються з боргу за період з 01.07.2018 по 30.07.2018 в сумі 10 815,90 грн, витрат на інфляційні процеси в сумі 3212,26 грн, 3% річних в сумі 756,53 грн та витрат зі сплати судового збору.

Розглянувши заяву та питання про можливість видати судовий наказ за нею, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду заявлених у наказному провадженні вимог, передбачених ст.161 ЦПК України.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи заявник просить стягнути з боржника заборгованість за надані послуги, яка утворилась в період з 01.07.2018 по 30.07.2018, а також витрати на інфляційні процеси в сумі 3212,26 грн та 3% річних в сумі 756,53 грн.

При цьому, як встановлено з доданого до заяви розрахунку інфляційних втрат, інфляційні на суму заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, які виникла в липні 2018 року, заявник нараховує за період, починаючи з лютого 2017 року, що не відповідає дійсним обставинам щодо заявленої до стягнення заборгованості.

Суд зауважує, що у наказному провадженні судом можуть бути стягнуті з боржника лише ті вимоги заявника, які мають безспірний характер, відтак, не потребують витребування доказів, виклику сторін та врахування їх пояснень, заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом заявлених вимог, на підтвердження чи у спростування законності та обґрунтованості останніх. Не можуть бути стягнуті у наказному провадженні частково заявлені до стягнення нарахування. В той же час, за вимогами, заявленими ПАТ «ВФ Україна», період нарахування інфляційних, та, відповідно, їх сума, потребує додаткового уточнення, а вимоги не є безспірними.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, в тому числі, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

З огляду на викладене, заява не відповідає вимогам, передбаченим в п.4 ч.2 ст.163 ЦПК України, оскільки в ній не зазначені у необхідному обсязі відомості, які вказують на конкретну суму заборгованості та період її виникнення, а в межах наказного провадження суд позбавлений процесуальної можливості самостійно визначати правильність наданих стягувачем відомостей, здійснених розрахунків, періодів та сум нарахувань, здійснювати частково стягнення заявлених вимог.

Згідно з п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Беручи до уваги, що заява подана з порушеннями вимог п.4 ч.2 ст.163 ЦПК України, суд вбачає підстави для відмови у видачі судового наказу, що унеможливлює видачу судового наказу та стягнення заборгованості за надані послуги.

Разом з тим, суд роз`яснює заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.4, 163, 165, 166 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

У видачі судового наказу приватному акціонерному товариству «ВФ Україна» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Воробйова Т.А.

роздрук.прим.:

1 - до справи

2 - заявнику