Провадження № 2/537/734/2021
Справа № 537/1091/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.11.2021 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Дядечко І.І., за участю секретаря Карпук Ю.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про позбавлення батьківських прав,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову зазначено, що з 14.02.2015 позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_3 . Спільне життя з відповідачем не склалося і фактично з березня 2016 року шлюбні відносини між ними були припиненні, тобто коли дитині було лише 8 місяців. З того часу дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.10.2016 шлюб був розірваний. Оскільки відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з нею, при розірванні шлюбу судом було визначено місце проживання сина з нею. Через те, що відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання сина вона була змушена звернутися до суду про стягнення з нього аліментів. Згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.04.2016 з 03.03.2016 відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку на утримання сина ОСОБА_3 . Проте відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів і загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.01.2021 складає 74 987,75 грн. Жодного разу відповідач, навіть, не поцікавився за які кошти виховується дитина. З моменту розлучення і по цей час відповідач не бачив сина, його життям не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання бачитися і спілкуватися з ним, приймати участь у вихованні. На сьогоднішній день дитині 5 років, він не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за останні роки його не бачив, у спілкуванні з позивачем ніколи про батька не питає та не цікавиться ним. Всі питання щодо виховання сина, вирішуються нею самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця її перебування та сина, з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з батьком, проте він не виявляв бажання спілкуватися та виховувати сина. Фактично відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуючись про фізичний і духовний розвиток свого сина, не забезпечуючи необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини. Син не отримав від батька жодного подарунку на день народження, новий рік та інші свята. Про надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, про сприяння засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, про виявлення інтересу до його внутрішнього світу і мови не має. На даний час позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 і після укладення шлюбу прийняла його прізвище « ОСОБА_1 », хоча фактично вони проживали разом однією сім`єю з жовтня 2016 року. Син ОСОБА_3 саме ОСОБА_4 називає та вважає батьком, любить та поважає його. У її чоловіка з сином склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. ОСОБА_4 любить ОСОБА_3 як свою дитину і повноцінно займається його вихованням. Дитині на даний час забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, однак, жодної заслуги відповідача в цьому немає, оскільки він не зробив жодних дій для цього. Чоловік позивача бажає усиновити ОСОБА_3 , щоб офіційно взяти на себе всі обов`язки щодо виховання сина, які він і так виконує. ОСОБА_3 відвідує садок, до якого його приводить і забирає вона та ОСОБА_4 . Відповідно до даних психологічного висновку, виданого психологом ОСОБА_8 . ОСОБА_3 саме ОСОБА_4 вважає батьком і не сприймає свого біологічного батька, тому позбавлення батьківських прав відповідача не відобразиться на психологічному стані дитини. Отже, на сьогоднішній день син проживає з позивачем та її чоловіком, та знаходиться на їх повному утриманні, вони забезпечують його всім необхідним для нормальної життєдіяльності, купують харчові продукти, сезонний одяг, речі, необхідні для розвитку дитини, покривають витрати на медичний догляд та лікування, купують інші речі, яких потребує син. Йому забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. В свою чергу відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначені факти, на думку позивача, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Нехтування батьківськими обов`язками з боку батька, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної так і з правової точки зору. Виходячи з вищевикладеного, позивач вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання дитини, навмисно не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з сином в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання сином освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, вказують на ухилення від виховання дитини, причому робить це відповідач без поважних причин. Тому, позивач вважає, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , в зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.04.2021 провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. Зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надати до суду письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
17.05.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області відкладено підготовче судове засідання.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.06.2021 продовжено строк підготовчого судового провадження.
15.07.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області продовжено строк підготовчого судового провадження.
09.08.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Представник позивача - адвокат Близнюк І.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить судове засідання проводити без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення повісток на адресу місця реєстрації, про причини неявки суд не повідомив.
Відзиву на позов, заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність позивача та відповідача.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, заслухавши представника позивача, свідків на попередньому судовому засіданні, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків.
Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 04 серпня 2015 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, сторони по справі є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2015 року та вказаний шлюб був розірваний рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 09 листопада 2016 року.
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як вбачається з рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 09 листопада 2016 року, місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за згодою сторін, визначено з матір`ю - ОСОБА_1 .
Згідно свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 12.07.2019, позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 та після державно реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».
Малолітній син сторін ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю - позивачем по справі ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 №1011 від 19.01.2021 та довідкою про реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_3 №1012 від 19.01.2021.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ст. 150 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання нею повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя.
Відповідно до ч. 2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України.
Зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «М.С. проти України» від 11.10.2017 заява №2091/13, Суд наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно правового змісту положень ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Як вбачається з матеріалів справи рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 квітня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.03.2016 і до досягнення ним повноліття.
З довідки-розрахунку, виданої Крюківським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 19 січня 2021 року за вих. №2753, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не сплачує та станом на 01.01.2021 заборгованість по сплаті аліментів становить 74 987,75 грн.
Постановою державного виконавця Крюківським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Яременком О.О. від 19.01.2021 оголошено розшук майна боржника ОСОБА_2 , в зв`язку з тим, що останній має заборгованість по сплаті аліментів.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 23 липня 2021 року за №972, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Як вбачається з вищезазначеного висновку, спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області було обстежено умови проживання дитини за адресою: АДРЕСА_2 . Встановлено, що за цією адресою проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (мати), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (чоловік матері дитини), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (син), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (син). Приватний будинок з усіма комунальними зручностями, облаштований сучасними меблями та побутовою технікою, складається з зали, 2-х спалень, 2-х коридорів, кухні, ванної кімнати, комори. Кімнати чисті, просторі, світлі. Загальна площа будинку 78 кв. м., належить на праві власності ОСОБА_11 (матері чоловіка). У ОСОБА_3 є окрема кімната, облаштована місцями для сну, навчання та зберігання особистих речей. Дитина забезпечена сезонним одягом та взуттям, іграшками, книгами, розвивальним матеріалом.
Відповідно до інформації Кременчуцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №3 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 01.06.2021 № 01-02-02/102, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відвідує дошкільний заклад з 03.09.2018 по даний час. Дитина відвідує заклад систематично, із задоволенням. Одягом, взуттям, необхідними речами ОСОБА_3 забезпечений в повній мірі, завжди охайний. До закладу дошкільної освіти дитину приводять і забирають мати ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_4 . Батько дитини ОСОБА_2 контакт з вихователями групи не підтримував.
Відповідно до інформації комунального некомерційного медичного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» м. Кременчука, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на диспансерному обліку не перебуває, щеплений за календарем. Лікаря дитина відвідує з мамою.
Відповідно до довідки-розрахунку Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), згідно виконавчого листа №537/1621/16-ц від 18.05.2016, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області, станом на 01.06.2021 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , становить 90 тис. 784 грн.
Спеціалісти служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 28.05.2021, 24.06.2021 здійснювали виїзд за місцем реєстрації батька ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 . Двері квартири ніхто не відчинив. Зі слів мешканки квартири АДРЕСА_4 , її сусід ОСОБА_2 розлучився з дружиною, проживає сам. Коли він буває вдома сусідка не знає, зазначила, що бачить його рідко, однак періодично (раз на тиждень) чує як клацають його двері, коли він приходить. Засоби зв`язку з ОСОБА_2 відсутні. ОСОБА_2 рекомендованими листами від 27.05.2021, за місцем його реєстрації був запрошений до служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області для надання пояснень та з`ясування його думки з приводу позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батько дитини проінформований про дату, час та місце проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини на якому буде розглядатися питання доцільності/недоцільності позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , однак до служби у справах дітей не з`явився.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що з позивачем ОСОБА_1 знайома з 2010 року, вони були сусідами та товаришували. Коли ОСОБА_1 у 2015 році вийшла заміж та народила дитину, вона стала їх сімейним лікарем, лікувала дитину. На первинний патронаж, а саме огляд дитини, вона приходила до її батьків, де ОСОБА_1 проживала на той час. Колишнього чоловіка ОСОБА_1 жодного разу не бачила. Вона неодноразово приходила до ОСОБА_1 додому, оскільки дитина підростала та часто хворіла, проте батька дитини жодного разу не бачила. Батько участі у житі дитини взагалі не приймає.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він товаришує з батьками позивача ОСОБА_1 , а тому і її добре знає. ОСОБА_1 він бачив як і до весілля так і після. Часто бачив ОСОБА_1 з дитиною, проте вона постійно була сама. Батька дитини з ОСОБА_1 та їх сином бачив лише один раз, і то він поводив себе не гідно, вів некоректну розмову при дитині з позивачем. Участі у виховані дитини він взагалі не приймає, та матеріально не допомагає.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що позивача ОСОБА_1 знає достатньо давно, що до народження дитини. Їй відомо те, що з дитиною батько не проживає, не спілкується, не забезпечує матеріально. З дитиною не бачиться взагалі, жодного разу не був присутній на день народженні дитини. Весь час вони разом гуляли з дітьми, і ОСОБА_1 гуляла одна з дитиною, або з бабусею дитини. Батька жодного разу з дитиною не бачила.
Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що ОСОБА_1 знає дуже добре, спілкується майже кожного дня. Відповідача ОСОБА_2 останній раз бачила років п`ять тому. Участі у виховані сина він не приймає, матеріально не забезпечує. Поряд з дитиною вона його бачила лише раз, коли вони ще з ОСОБА_1 перебували у шлюбі. У ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були нестабільні відносини.
Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона проживає поряд з сім`єю позивача більше 20 років, товаришує з її батьками. Вони часто ходять один до одного в гості. Коли ОСОБА_1 вийшла заміж, її чоловіка вона бачила лише один раз. Після того як ОСОБА_1 народила, вона її чоловіка поряд з дитиною не бачила жодного разу. Коли дитина була ще зовсім маленькою, вона бачила як ОСОБА_1 гуляє з нею на вулиці, гуляла навіть пізно ввечері. Проте її чоловіка біля неї та дитини вона не бачила. Їй достовірно відомо, що колишній чоловік ОСОБА_1 участі у вихованні дитини не приймає та матеріально не забезпечує.
Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що з ОСОБА_1 вона познайомилась, коли та була вагітна, бо її діти товаришували з нею. ОСОБА_2 вона бачила один раз на весіллі. ОСОБА_1 бачить часто, вона постійно з дитиною сама. Їй відомо, що ОСОБА_1 допомагають батьки, оскільки вона виховує сина одна. Також їй відомо, що ОСОБА_2 участі у виховані дитини взагалі не приймає, фінансово не допомагає.
Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона мати позивача. Відповідач ОСОБА_2 з пологового будинку привіз її дочку з сином до неї додому та сказав, щоб вона пожила у них. ОСОБА_1 майже рік з дитиною прожила у них. Вони фінансово їй допомагали, особливо коли дитина хворіла. ОСОБА_1 піде до ОСОБА_2 , поживе з ним тиждень, і повертається до них. Дитина почала казати слово «тато», лише тоді як з`явився в його житті ОСОБА_4 . До цього часу дитина такого слова не знала, знала лише слова «мама», «баба» та «дід». ОСОБА_2 не бере участі у виховані дитини, фінансово не допомагає, в дитячий садок та на гуртки не водить, на день народження не вітає.
Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що вона рідна сестра позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 не приймає участі у виховані сина, ні морально ні матеріально не підтримує. ОСОБА_2 вона бачила лише один раз, коли він забрав ОСОБА_1 з пологового будинку.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з позивачем. Познайомились вони у 2016 році, а з кінця 2016 року почали проживати разом. На той час маленькому ОСОБА_3 було лише 9 місяців. Вони спільно з ОСОБА_1 займаються вихованням трьох дітей, двоє у них дітей спільних. Також вони спільно займаються розвитком ОСОБА_3 , його навчанням, вихованням, лікуванням, спортом. Тобто приймають участь в усіх аспектах його життя. Відповідача він бачив декілька разів. Він ніякої участі у вихованні сина не приймає. На даний час ОСОБА_3 називає татом його.
Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як достовірно встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_3 , оскільки фактично протягом всього життя ОСОБА_3 не займається його вихованням, матеріально не забезпечує, не проявляє до нього батьківської уваги та турботи, то суд дійшов висновку, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Разом з тим суд роз`яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 Сімейного Кодексу України в разі стійкої зміни поведінки відповідача та відношення до сина.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений останньою судовий збір.
Керуючись ст. 3, 4, 5, 10, 12, 258, 259, 263 - 268, 280-283 ЦПК України, ст. 19, 164-166, 180, 181, 182,183,184 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір в сумі 908 грн 00 коп. (дев`ятсот вісім грн 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.І.Дядечко