Справа № 487/215/21
Провадження № 2/487/1172/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Сухаревич З.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса), про знаття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса), про знаття арешту з майна.

16 січня 2021 року вказану позовну заяву передано судді Сухаревич З.М.

Вивчивши подану заяву, додані до неї документи, вважаю, що слід відмовити у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

Встановлено, що на примусовому виконанні у Заводському відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №41071825 з примусового виконання виконавчого листа № 2/487/1225/2013, виданого 01.11.2013 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення зі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» № 08/03/2007/840К-189 від 27.03.2007 року у розмірі 30 570,62 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 244 350,93 грн. В ході примусового виконання відповідного виконавчого провадження державним виконавцем 30 травня 2017 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Виконавче провадження № травня 2017 року завершено державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на той час).

24 червня 2020 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2013 року, за яким видано виконавчий лист, скасовано в частині вимог до ОСОБА_4

30 червня 2020 року представник позивача адвокат Фуртатова М.Ю. звернулась до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження і застосування наслідків закінчення виконавчого провадження.

З відповіді головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Буділовської О.О. від 21.07.2020 вбачається, що виконавче провадження № травня 2017 року завершено державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на той час). Завершення виконавчого провадження із зазначених підстав не передбачає зняття арешту.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла станом на 30 травня 2017 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, у даному випадку виконавчий лист було повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Тобто стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконане боржником.

Як роз`яснено у п.1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03 червня 2016 року №5 в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

В пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5 вказано, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, ОСОБА_1 на час відкриття виконавчого провадження на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №2/487/1225/2013 від 27 серпня 2013 року є солідарним боржником, рішення суду не виконано, спір не пов`язаний з належністю майна, на яке накладено арешт. Окрім цього, арешт накладено на майно ОСОБА_1 з метою забезпечення реального виконання рішення суду, а тому вона не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи, що позивачем заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, то у відкритті провадження по даній цивільній справі слід відмовити.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 була відповідачем по цивільній справі №2/487/1225/2013, яка розглядалася Заводським районним судом м. Миколаєва і відповідно боржником у виконавчому провадженні, вищевказане судове рішення скасовано в частині вимог до неї, то вона має право на звернення до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконання в порядку, передбаченому розділом VI ЦПК України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса), про знаття арешту з майна відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що вона має право звернутись із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконання в порядку, передбаченому розділом VI ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: З.М. Сухаревич