Справа № 585/1555/20
Номер провадження 2/585/39/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, з участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у судовому засіданні в місті Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасові неодноразові поїздки через лінію розмежування у зону проведення ООС на тимчасово непідконтрольній території України разом з матір`ю, яка буде забезпечувати проїзд, перебування на окупованій території України у межах Луганської області та повернення в Україну своєї дитини без згоди та супроводу батька на строк 1 рік, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить: надати дозвіл на тимчасові неодноразові поїздки через лінію розмежування у зону проведення ООС на тимчасово непідконтрольній території України разом з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка буде забезпечувати проїзд, перебування на окупованій території України у межах Луганської обл.. та повернення в Україну своєї дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька на строк 1 рік, тобто до 01.04.2021 року. В обґрунтування позову вказала, що вона ОСОБА_1 та ОСОБА_2 7 березня 1998 року зареєстрували шлюб і ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син - ОСОБА_3 . З 2006 року вона з відповідачем не проживає, батько дитини з моменту народження дитини ніколи не цікавився і участі у його вихованні не приймає. Веде бродяжницький спосіб життя. З 2006 року вона разом з сином проживала у м. Луганськ, проте з окупацією у 20017 році переїхала проживати у Роменський р. Сумської обл. с. Ведмеже. У місті Луганськ залишилися проживати бабуся, сестра та інші родичі сина. Дитина постійно проситься відвідати родичів. Домовитися з батьком дитини про надання дозволу на виїзд до м. Луганськ - неможливо через те, що останній не надає згоди. Склалася така ситуація, що вона не може залишити дитину і сама виїхати до зони ООС, зокрема до м. Луганськ. Дитині повних 10 років. Чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Враховуючи вказане вважає можливим та доцільним звернутися до суду про надання дозволу на тимчасові неодноразові поїздки через лінію розмежування у зону ООС.

1 липня 2010 року провадження уданій справі відкрито і 23 вересня 2020 року проведено підготовче засідання.

В судовому засіданні 27 листопада 2020 року позивач позов підтримала і просила задоволити. Підтвердила обґрунтування вказані в позовній заяві.

В судове засідання 26 січня 2021 року позивач не прибула, в позовній заяві просить проводити розгляд справи без її участі.

Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений, до суду не прибув, причини неприбуття не повідомив, про відкладення розгляду справи не клопотав.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Розсоховате Марківського р. Луганської обл., що підтверджено копією паспорта.

Згідно довідки від 30 жовтня 2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 має фактичне місце проживання - АДРЕСА_1 .

30 березня 2018 року виконком Галківської сільради видав ОСОБА_1 довідку в тім, що ОСОБА_6 з 2006 року по теперішній час не проживає спільно та не приймає участі у вихованні дочки ОСОБА_7 .

Згідно довідки від 2 березня 2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має фактичне місце проживання - АДРЕСА_1 .

В свідоцтві про шлюб вказано, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 7 березня 1998 року зареєстрували шлюб і після його реєстрації прізвище дружини - ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Тернівка Марківського р. Луганської обл. і його батьками вказані ОСОБА_2 і ОСОБА_1

30 березня 2018 року виконком Галківської сільради видав ОСОБА_1 довідку в тім, що ОСОБА_6 з 2006 року по теперішній час з нею не проживає.

Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу виїзду неповнолітнього за кордон.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Як передбачено ч. 3 ст. 313 ЦК України - фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно п. 2 ч. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Отже, чинним законодавством не встановлене обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише визначений певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або з дозволу суду за відсутності згоди одного з батьків. У разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку і мети виїзду.

Виходячи з положень СК України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» і Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

Саме така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 712/10623/17.

Крім цього, питання в`їзду/виїзду громадян, які не досягли 16-річного віку на тимчасово неконтрольованої території України, ... регулюється наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ від 12 червня 2015 №415ог, яким затверджено «Тимчасовий порядок здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів через лінію зіткнення в межах Донецької та Луганської областей», згідно якого в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, також може здійснюватися: За нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній території прямування та відповідного часового проміжку перебування, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску; Без нотаріально засвідченої згоди іншого з батьків: у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: Свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісти відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; Довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини в супроводі одинокої матері); Рішення суду про надання дозволу на в`їзд / виїзд громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, але період на який слід надати дозвіл на виїзд у зону проведення ООС на тимчасово непідконтрольній території України разом з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка буде забезпечувати проїзд, перебування на окупованій території України у межах Луганської обл.. та повернення в Україну своєї дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька, буде становити з часу набрання рішенням чинності до 01.04.2021 року.

Такого висновку суд дійшов виходячи з тих міркувань, що район проведення ООС на непідконтрольній території України у межах Луганської та Донецької областей, а саме тимчасово окупована територія Луганської та Донецької областей є територією України і такий виїзд і в`їзд не потребує зазначення проміжку часу та місця перебування.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі .

На підставі ст.ст. 10, 11, 14, 88, 208, 209, 212-215, 292, 294, 296 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасові неодноразові поїздки через лінію розмежування у зону проведення ООС на тимчасово непідконтрольній території України разом з матір`ю, яка буде забезпечувати проїзд, перебування на окупованій території України у межах Луганської області та повернення в Україну своєї дитини без згоди та супроводу батька на строк 1 рік задоволити.

Надати дозвіл на тимчасові неодноразові поїздки через лінію розмежування у зону проведення ООС на тимчасово непідконтрольній території України разом з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка буде забезпечувати проїзд, перебування на окупованій території України у межах Луганської обл.. та повернення в Україну своєї дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька на строк з часу набуття рішенням чинності до 01.04.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,на користь ОСОБА_1 , судові витрати в розмірі вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок (840,8 грн.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п. 15.5.) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга