КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №754/3370/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Скрипки О.І. ,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації про зменшення розміру аліментів,-

встановив:

13 березня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просить зменшити розмір аліментів, що сплачуються ним на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Вимоги обґрунтовує тим, що з ОСОБА_3 мають спільних дітей - ОСОБА_5 , 2002 року народження, та ОСОБА_6 , 2004 року народження. Спільно із відповідачкою ОСОБА_1 мають сина ОСОБА_4 , 2010 року народження.

На утримання кожної дитини добровільно сплачує аліменти та за потреби надає додаткові кошти, спілкується з дітьми.

13 грудня 2019 року Деснянським районним судом міста Києва за заявою ОСОБА_1 видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини доходів (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначає, що при зверненні до суду ОСОБА_1 виклала неправдиву інформацію, що він ухиляється від сплати аліментів та виховання дитини.

Вказує, що на теперішній час офіційно не працює та займається пошуками постійної роботи.

02 березня 2020 року Деснянським районним судом міста Києва за заявою ОСОБА_3 видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини доходів (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У зв`язку із цим з нього натепер стягується більше 50% його доходів (заробітку), що суперечить частині 5 статті 183 СК України.

Посилаючись на викладені підстави, звернувся до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року позовні вимоги задоволено, вирішено:

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 за судовим наказом судді Деснянського районного суду м.Києва від 13 грудня 2019 року на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду.

Судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, що стягуються за судовим наказом судді Деснянського районного суду м.Києва від 13.12.2019 року відізвати.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що позивачем не надано доказів на утримання повнолітньої дитини ( ОСОБА_5 ) та своїх батьків, а також доказів на підтвердження того, чи потребують вони матеріальної допомоги.

Вказує, що позивач перебуває на обліку безробітних з лютого 2020 року, що свідчить про те, що він не вчиняє ефективних заходів для утримання дітей, при цьому сплачує аліменти в розмірі 1800 грн, а розмір допомоги по безробіттю складає 1000 грн.

Зазначає, що позивач надавав матеріальну допомогу у розмірі 1000-1800 грн, але цих коштів було недостатньо для утримання дитини, відтак вона звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Посилаючись на те, що найстаршій дочці позивача в липні 2020 року виповнилось 18 років, а друга набуває повноліття у 2022 році, вказує на відсутність підстав для зменшення розміру аліментів. Окрім того, з урахуванням однієї повнолітньої дитини розмір аліментів на двох неповнолітніх дітей не призведе до перевищення максимально установленого законодавством розміру аліментів, що підлягають стягненню з платника.

Вказує, що позивач не надав доказів погіршення майнового стану.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та представник ОСОБА_8 доводи апеляційної скарги підтримали.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Окрім того, в судовому засідання пояснив, що судовий наказ від 02 березня 2020 року, виданий Деснянським районним судом міста Києва за заявою ОСОБА_3 про стягнення з нього аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на виконання не був пред`явлений. Колишня дружина ОСОБА_3 на його прохання звернулась до суду із такою заявою. Проте на утримання дочок сплачує аліменти добровільно і в подальшому має намір надавати дочкам матеріальну допомогу.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що відповідно до визнаних сторонами обставин ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 . Вони мають спільних дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Також ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_1 та сторони мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року у справі № 754/17321/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ пред`явлено до виконання, станом на 01 червня 2021 року боржник має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 1146,75 грн.

Судовим наказом Деснянського районного суду міста Києва від 02 березня 2020 року у справі №754/2660/20 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 24 лютого 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

З 17 квітня 2020 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в Подільській районній філії Київського міського центру зайнятості як такий, що шукає роботу, що убачається із даних довідки від 22 квітня 2020 року №285.1-909/20.

Згідно даних довідки від 08 лютого 2021 року ОСОБА_2 зареєстрований як безробітний в Голосіївській районній філії Київського міського центру зайнятості з 03 грудня 2020 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем доведено зміну матеріального стану в бік погіршення.

Відповідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд апеляційної інстанції враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Зазначене призводить до дисбалансу у обов`язках батьків, чому кореспондується право одного з батьків подати позов до суду для спонукання іншого з батьків брати участь у витратах на дитину, якщо останній ухиляється від цього або виконує такі обов`язки неналежним чином.

Одним із основоположних обов`язків батьків відповідно законодавства України та моральних засад суспільства є їхній обов`язок утримувати дитину. Утримання полягає в забезпеченні дитині розвитку та зростання з метою підготовки до дорослого самостійного життя. В окремих випадках, наприклад, у зв`язку із станом здоров`я дитини, батьки також зобов`язані докладати і інших зусиль та додаткових витрат з метою забезпечення благополуччя дитини, викликаних особливостями її стану здоров`я.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_2 як на підстави для прийняття такого рішення судом, послався на те, що за заявою ОСОБА_3 з нього також стягнуто аліменти і сукупний розмір аліментів, які він має сплачувати на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перевищуватиме 50% усіх видів його доходу, що суперечитиме частині 5 статті 183 СК України.

Згідно із частиною 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частина 5 статті 183 СК України встановлює право одного отримувача аліментів на їх безумовне і безспірне стягнення у розмірах, що встановлені цим положенням закону на підставі судового наказу.

Згідно із частиною 1 статті 170 ЦПК України боржник не має права звертатись із заявою про скасування судового наказу, який видано за вимогами, що визначено у пункті 4 статті 161 ЦПК України, який повністю відтворює частину 5 статті 183 СК України.

Зазначене узгоджується з обов`язками батьків брати участь у матеріальних витратах на дитину (аліменти) у мінімально визначеному законом розмірі.

Разом з тим, статтею 70 Закону України "Про виконавче провадження" установлено наступне:

1. Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

2. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

3. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до змісту судових наказів з ОСОБА_2 сукупно підлягає стягненню 7/12 з усіх видів заробітку (доходу), що у відсотковому значенні становить 58,33%, тобто в межах, які визначено законом.

Відповідно до статті 192 СК України право на зменшення розміру аліментів може виникати у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Підстави позову також обґрунтовані з посиланням на наявність трьох дітей. Разом з тим, не установлено змін у сімейному стані, оскільки найменша дитина 2010 року народження, відповідно обов`язок ОСОБА_2 по утриманню сина ОСОБА_4 виник з моменту його народження, це саме стосується моменту виникнення обов`язку на утримання старших дочок.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що надання дитині матеріальної допомоги після набуття нею повноліття безсумнівно є ознакою добропорядності та відповідає морально-етичним стандартам, однак таке має здійснюватись з дотриманням інтересів неповнолітньої дитини.

Що стосується питання працевлаштування платника аліментів, то апеляційний суд ураховує наступне.

Стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, але і не зобов`язує до неї.

В свою чергу стаття 51 Конституції України як імперативний установлює обов`язок батьків піклуватися про своїх дітей.

Згідно із статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, в контексті зазначеного, суд виходить з того, що до безробіття, яке виникло внаслідок непереборних сил або інших незалежних від волі особи обставин, слід відноситись як до тимчасового явища, яке не повинно впливати на інтереси дітей таким чином, що платник аліментів має бути увільнений від своїх зобов`язань повністю або частково, тоді як інший з батьків несе витрати на утримання дітей та інші матеріальні витрати, наприклад, комунальні у більшому розмірі у зв`язку із проживанням дітей, і приділяє дітям більше власного часу в аспектах побутового життя, наприклад, приготування їжі, підбір одягу, контроль за навчанням тощо.

Позивач не зазначає та не надає доказів того, що його фізичний стан не дозволяє (не дозволяв) займатися працею взагалі або обмежено. Не зазначено і інших обставин, через які позивач не має (не мав) заробітку (доходу). Відсутні докази, з яких суд міг би установити причини втрати попередньої роботи чи іншого виду заробітку (доходу).

Відтак суд не убачає в таких доводах обставин, які б впливали на вирішення справи.

Обов`язок батьків утримувати дитину визначений законом. Тобто, кожен свідомий батько чи матір мають проявляти ініціативу в питаннях утримання своїх дітей або між батьками має бути досягнута згода з цього приводу.

Висновки суду про зміну матеріального стану ОСОБА_2 в бік погіршення не ґрунтуються на зібраних у справі доказах. Будь-яких відомостей про майновий стан ОСОБА_2 матеріали справи не містять, а сам лише факт отримання соціальних виплат у зв`язку із безробіттям такого не підтверджують.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 376 ЦПК України недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова