Справа № 212/1420/14-ц
У Х В А Л А

26 листопада 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дехта Р.В., за участі секретаря судового засідання Шиб О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, без участі сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Кривого Рогу, скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н ОВ И В:

08 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області зі скаргою на дії державного виконавця, яка була уточнена в процесі розгляду справи.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на те, що вона є боржником на підставі виконавчого листа № 2/212/1700/14, виданого 10.11.2014 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Як стало відомо заявниці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на все її майно накладено арешт, а саме: 03.10.2016 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП № 52458443, видавник Жовтневий ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області.

22 червня 2021 року, представник скаржника звернулась до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про зняття арешту з невизначеного майна, 29.06.2021 року та отримала відповідь, яка полягала в тому, що на виконанні Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2/212/1700/14, виданого 10.11.2014 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 22 924,17 грн. 23.06.2017 року виконавче провадження завершено.

Вищевказаний виконавчий лист на виконанні у відділі ДВС не перебуває і до цього часу виконавчий лист на повторне виконання не направлявся. Жовтневим ДВС при завершенні виконавчого провадження не було знято арешт з (невизначеного майна, всього майна) боржника ОСОБА_1 , що стає перешкодою для заявниці у вільному розпорядженні своїм нерухомим майном. Крім того зазначає, що строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився, стягувач втратив право на стягнення заборгованості з боржниці за виконавчим листом, а тому арешт має бути знятий. На даний час на належне заявнику майно чи те, що буде нею набуте безпідставно накладено арешт, чим порушені майнові права щодо розпорядження власністю.

Ухвалою суду від 14 липня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник скаржника ОСОБА_2 надала до суду заяву, в якій просила розглядати скаргу у її відсутність, вимоги, викладені у скарзі, підтримує у повному обсязі.

Представник Покровського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК Українинеявка стягувача, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом встановлено, що в провадженні Жовтневого ВДВС з примусового виконання виконавчого листа по справі 2/212/1700/14, виданого 10.11.2014 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 22 924,17 грн. перебувало виконавче провадження № 52458443 (23.06.2017 року виконавче провадження завершено).

Виконавчий лист № 2/212/1700/14 від 10.11.2014, направлений на виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області., на підставі якого було відкрито виконавче провадження та в межах якого було накладено арешт майна боржника, а саме:

- ВП № 52458443 у межах якого було накладено арешт на нерухоме майно, суб`єкт обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР НОМЕР_1 ) номер запису про обтяження (спеціальний розділ) 17463213 від 16.11.2016 року.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.06.2021 року арешт на майно накладався на ОСОБА_1 , яка є боржником і відносно якої здійснювалось виконавче провадження щодо стягнення заборгованості.

22 червня 2021 року представник заявника звернулась до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про зняття арешту з невизначеного майна.

Відповідно до повідомлення Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), вказано що на виконанні Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2/212/1700/14, виданого 10.11.2014 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 22 924,17 грн. 23.06.2017 року виконавче провадження завершено.

Тобто державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Також у відповідності до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого, наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Відповідно, станом на 08.07.2021 рік, оскільки повторно на виконання вищевказаний документ не надходив та на виконанні не перебуває, у відповіді зазначено, що у органів ДВС відсутня можливість для задоволення вимоги викладеної у зверненні.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-XIV (далі - Закон №606-XIV; у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 11 вказаного Закону, державному виконавцю надано право у процесі здійснення виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізувати його у встановленому законом порядку.

Крім того, за змістом ч. 2 ст. 25 названого Закону за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Водночас згідно з ч. 1 ст. 30 Закону державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Частиною 4 статті 47 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу, зокрема, у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 5 цієї статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

За приписами частини першої статті 50 Закону № 606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

При цьому, обов`язок державного виконавця знімати накладені арешти в межах виконавчого провадження, у разі повернення виконавчого документу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні державним виконавцем відповідного до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, з підстав визначених п.2 ч.1. ст.47 Закону, не передбачено. Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у його постанові від 24.01.2018 року у справі К/9901/1118/18 826/20120/14 .

Зазначена норма необхідна для забезпечення прав стягувача, у разі його повторного пред`явлення виконавчого документу протягом строків, визначених ст.ст. 22, 23 Закону України «Про виконавче провадження».

Одночасно з цим представником ДВС не надано до суду докази того, що повторно стягувачем до відділу ДВС пред`явся на виконання виконавчий документ, що був раніше повернутий по вищевказаному виконавчому провадженню.

Отже, стягувач своїм правом на повторне пред`явлення до виконання виконавчих документів на час розгляду скарги не скористався.

Відтак, суд погоджується з тим, що арешт майна боржника порушує його права, як власника адже, у теперішній час строк, визначений ст.ст. 22, 23 Закону України «Про виконавче провадження», сплив.

Примусове виконання судових рішень в Україні на даний час регулюється Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Відповідно до ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.4 ст.59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.ст.316, 317 ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) втручання держави в право власності повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.

Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.

У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

За умови відсутності наданий час виконавчих проваджень про зтягнення заборгованості із заявника, враховуючи тривалість накладення арешту на майно, а також накладення арешту на невизначене майно заявника, суд вважає, що застосування обтяження на невизначене майно заявника в подальшому, суперечитиме принципу законності та буде порушенням права заяника на вільне володіння та розпорядження її майном.

Суд, дослідивши матеріали скарги та матеріали цивільної справи № 212/1420/14 ц провадження 2/2012/1700/14 у обсязі, необхідному для вирішення скарги, дійшов висновку про задоволення скарги частково.

Вимоги скарги щодо визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченко Вікторії Михайлівни щодо не зняття арешту з невизначеного майна (нерухомого майна) боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 52458443 щодо скасування арешту на майно заявника, не підлягають задоволенню, оскільки такі дії державним виконавцем можуть вчинятися лише в рамках відкритих виконавчих проваджень, які на даний час в провадженні заначених виконавців неперебувають.

Що стосується вимоги скарги про скасування постанови державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 03.10.2016 року у виконавчому провадженні № 52458443, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше існування такого обтяження як арешт майна за відсутності відомостей про наявність відкритого виконавчого провадження, не відповідає нормам чинного законодавства та порушує права боржника ОСОБА_1 , як власника майна, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447,448 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця; сторони виконавчого провадження № 52458443: стягувач ПАТ « ТЕРРА БАНК», боржник ОСОБА_1 , державний виконавець Шевченко Вікторія Михайлівна Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Піденно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). - задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження від 03.10.2016 року у виконавчому провадженні № 52458443.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її складання.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р. В. Дехта