Справа № 933/817/20
Провадження № 2/933/17/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року смт Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Шинкаренко А.І.,

за участі:

секретаря судового засідання - Пліскачової Н.В.,

представника позивача - Василевича С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Олександрівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Василевич Сергій Олександрович, до Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування

в с т а н о в и в :

11.11.2020 року позивач - ОСОБА_1 , через свого представника - ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Святогорівка Добропільського району, Донецької області, померла мати позивача - ОСОБА_3 . Після її смерті на території Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області відкрилась спадщина, яка складається з частини права на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства ім. Крупської, Олексарндрівського району Донецької області, в межах згідно з планом, визначеним Державним актом на право колективної власності на землю серії ДН № 011, яке належало ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті останньої, спадщину прийняла її донька - ОСОБА_3 , проте, не оформила своїх спадкових прав.

Позивач - ОСОБА_1 , є донькою спадкодавця - ОСОБА_3 , та після її смерті, своєчасно, та в належний спосіб, звернулась до приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу Донецької області з відповідною заявою, про прийняття спадщини за заповітом.

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства ім. Крупської, Олександрівського району Донецької області, в межах згідно з планом, визначеним Державним актом на право колективної власності на землю серії ДН №011, було відмовлено, через відсутність правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим неможливо встановити належність права на земельну частку (пай) спадкодавцю на день його смерті.

За даними відділу в Олександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, ОСОБА_4 дійсно була включена до переліку громадян - членів КСП ім. Крупської Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, згідно рішення Спасько-Михайлівської сільської ради від 11 грудня 1995 року. Проте, сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримувала, та земельна ділянка в натурі не виділялась.

Тому, посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить суд визнати за позивачем - ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства ім. Крупської, Олексарндрівського району Донецької області, в межах згідно з планом, визначеним Державним актом на право колективної власності на землю серії ДН № 011.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 13.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 10 год. 00 хв. 08 грудня 2020 року.

08.12.2020 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було витребувано додаткові докази, та відкладено підготовче судове засідання на 09 год. 00 хв., 17 грудня 2020 року.

17.12.2020 року було відкладено підготовче судове засідання на 09 год. 00 хв. 14 січня 2021 року, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

17.12.2020 року, на виконання ухвали Олександрівського районного суду Донецької області від 08.12.2020 року, надійшла копія спадкової справи №6/2020 на ім`я ОСОБА_3 .

14.01.2021 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було призначено справу до розгляду по суті на 09 год. 00 хв. 22 січня 2021 року

Позивач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача - Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, та проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 21 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олександрівського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №18 від 09.06.1941 року, матір`ю ОСОБА_3 значиться - ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що виконавчим комітетом Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, складено відповідний актовий запис №35 від 09.12.1996 року (а.с. 6).

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За змістом статті 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 належне їй майно фактично прийняла у спадщину ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча юридично на себе його не оформила.

Даний факт в судовому засіданні було підтверджено показами свідка ОСОБА_5 , який є приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу, який зазначив, що при оформлені спадкових прав ОСОБА_1 , на підставі довідки виконавчого комітету Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області № 24/02-29 від 27.01.2020 року було встановлено, що ОСОБА_4 , яка померла на ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 , з ОСОБА_3 . Тому, були всі підстави для визнання ОСОБА_3 такою, що фактично вступила в управління або володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_4 . Оригінал довідки було надано суду для огляду.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, яка діяла на той час, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця; інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно державного акту на право колективної власності на землю, відповідно до рішення Спасько-Михайлівської сільської ради від 11.12.1995 року, КСП ім. Крупської Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області було передано у колективну власність, для товарного виробництва сільськогосподарської продукції, 5154,2 гектарів землі в межах згідно з планом, до якого додано список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, в якому під № 525 зазначена ОСОБА_6 .

Проте, згідно списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, при написанні яких допущено помилки (додаток №1) значиться під № 525 і ОСОБА_6 , яка правильно повинна бути зазначена ОСОБА_4 .

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Отже, ОСОБА_4 на момент смерті мала право на земельну частку (пай), яке перейшло до її доньки - ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що виконавчим комітетом Святогорівської селищної ради Добропільського району Донецької області, складено відповідний актовий запис №2 від 08.01.2020 року (а.с. 5).

Факт родинних відносин між позивачем та її матір`ю, підтверджується: копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 15 жовтня 1970 року Мирнодолинським РАГСом Олександрівського району Донецької області на ім`я ОСОБА_1 , актовий запис № 30, відповідно до якого, її матір`ю значиться ОСОБА_3 , а також, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 виданого 27 грудня 2007 року виконкомом Святогорівської селищної ради Добропільського району Донецької області, актовий запис № 27, відповідно до якого ОСОБА_1 , після одруження, змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.7,9).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

05 листопада 2018 року ОСОБА_3 складено заповіт, який посвідчений секретарем Святогорівської селищної ради Добропільського району, Донецької області Авраменко Т.А. та зареєстрований в реєстрі за № 638, за яким ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що, вона за законом матиме право.

Частиною першою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Таким чином, ОСОБА_3 , складаючи заповіт на ім`я позивача, заповідала останній також майнове право на земельну частку (пай), яке набула, приймаючи спадщину після смерті ОСОБА_6 , відповідно до пункту 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 року.

Отже, враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства ім. Крупської, Олександрівського району Донецької області, в межах згідно з планом, визначеним Державним актом на право колективної власності на землю серії ДН №011.

Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Василевич Сергій Олександрович, до Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування,- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Катеринівка, Олександрівського району Донецької області, в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства ім. Крупської, Олександрівського району Донецької області, в межах згідно з планом, визначеним Державним актом на право колектичної власності на землю серії ДН №011.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Олександрівський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну части ни судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Відповідач - Спасько-Михайлівська сільська рада Олександрівського району Донецької області, юридична адреса: вул. Центральна, буд. 117, с. Спасько-Михайлівка, Олександрівського району Донецької області, .

Повний текст рішення складено 29 січня 2021 року.

Суддя А.І. Шинкаренко