Справа № 355/517/20
Провадження № 2/355/63/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року 22 січня 2021 року Баришівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Коваленка К.В.

за участю секретаря судового засідання щенко Л.А.Ю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2020 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 22.04.2010 року у розмірі - 6363 грн. 95 коп. та судові витрати у розмірі - 2102 грн. 00 коп.

В обґрунтування вимог зазначається про те, що 22.04.2010 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір за умовами якого остання отримала кредитні кошти у розмірі - 10000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг позивач виконав у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_2 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Щодо встановлення і зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг на підставі яких, відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.12.2016 року. Спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 17.12.2016 по 17.06.2017 року. Спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття провадження у справі є відповідач ОСОБА_1 ..

Позивачем у порядку статті 1281 Цивільного кодексу України 09.03.2017 року направлено претензію кредитора до Баришівської районної державної нотаріальної контори.

23.03.2017 року Позивачем було отримано відповідь Баришівської районної державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк".

15.10.2019 року до спадкоємця, ОСОБА_1 , було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. З підстав стягнення боргу позивач звернувся до суду.

У судове засідання позивач АТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, до позовної заяви представником позивача Савіхіною А.М. додано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та у встановлений законом спосіб.

Враховуючи, що від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, а відповідач, в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановити рішення).

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі - 10000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17.12.2016 року Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Волошинівка Баришівського району Київської області(а.с.12).

Відповідно до копії реєстру згрупованих поштових відправлень- рекомендованих листів претензій кредитора від 09.03.2017 року АТ «КБ «ПриватБанк» направлено до Баришівської районної державної нотаріальної контори претензію кредитора відносно ОСОБА_2 у порядку статті 1281 ЦК України.

З дослідженої у судовому засіданні копії спадкової справи № 82/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що вищевказана претензія надійшла до Баришівської районної державної нотаріальної контори 15.03.2017 та зареєстрована за № 140/02-14.

З довідок Волошинівської сільської ради Баришівського району Київської області від 29.03.2017 року № 62 та 52-14/3-24 від 04.06.2020 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 1961 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою її проживання в АДРЕСА_1 у житловому будинку були зареєстровані:

ОСОБА_3 , 1959 року народження- чоловік померлої

ОСОБА_1 , 1979 року народження, син померлої.

ОСОБА_4 1988 року народження донька померлої,

ОСОБА_5 2011 року народження онук померлої.

Листом від 15.03.2017 року за № 325/02-14 Баришівська районна державна нотаріальна контора повідомила АТ «КБ «ПриватБанк», що на претензію кредитора 15.03.2016року відкрито спадкову справу що до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

На даний час інших заяв від спадкоємців до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не надходило.

З копій реєстрів згрупованих відправлень та квитанцій про відправку від 03.10.2019 року вбачається, що на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено листа-претензію щодо погашення заборгованості спадкодавця у розмірі - 6363 грн. 95 коп.

Згідно із частиною першою статті 608 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України у разі смерті фізичної особи (спадкодавця) відбувається перехід прав і обов`язків (спадщини) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах третій та четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч.2,3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

Недотримання кредитором визначених законом строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Як встановлено із матеріалів справи АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , що підтверджується копіями паспорта позичальника та вище зазначеними довідками Волошинівської сільської ради Баришівського району Київської області, де адресою їх реєстрації вказано: АДРЕСА_1 у зв`язку з цим позивач у жовтні 2019 року направив відповідачу лист-претензію. Про смерть спадкодавця ОСОБА_2 позивачу стало відомо у березні 2017 року, що підтверджується направленням з боку позивача до нотаріальної контори претензії. Про відсутність спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 та заведення її на підставі претензії кредитора позивачу повідомлено у березні 2017 року. Таким чином, суд вважає, що про спільне проживання відповідача із позичальником за однією адресою та прийняття ним спадщини в порядку частини третьої статті 1268 ЦК України позивачу стало відомо вже у березні 2017 року після отриманні інформації щодо відсутності заяв спадкоємців ОСОБА_2 про прийняття спадщини. Разом з тим, порушуючи терміни, передбачені статтею 1281 ЦК України, з вимогою до відповідача, як до спадкоємця позивач з листом-претензією звернувся лише у жовтні 2019 року, що підтверджується реєстром поштових відправлень та фіскальним чеком. Доказів, які б свідчили, про те, що позивачем дотримано шестимісячного пред`явлення вимоги позивач до суду не надав, як і історії надходження копії паспортних даних відповідача у матеріалах кредитної справи ОСОБА_2 та джерел та строку її отримання.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, пункту 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем пред`явлено вимогу з пропуском визначеного законом шестимісячного строку, який є присічним (преклюзивним), а тому у задоволенні даного позову слід відмовити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України у разі відмовити у задоволенні позову судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Баришівський районний суд Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Баришівського

районного суду К. В. Коваленко