Справа №705/5116/21
2-з/705/91/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2021 ОСОБА_1 звернулась до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про забезпечення позову, поданою разом із позовною заявою, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, зареєстроване за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Заявник у своїй заяві зазначила, що 22.09.2007 між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. У період шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_3 . За час перебування у шлюбі ними було придбано квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З метою вчинення правочину, а саме договору купівлі - продажу, 01.09.2021 ОСОБА_4 запросив її до приватного нотаріуса Животовської Н.Г., де вона як співвласник майна підписала заяву згоду на укладення договору про відчуження майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, а саме вказаної вище квартири. Укладення безпосереднього договору купівлі - продажу 01.09.2021 не відбулося, як пояснив їй відповідач, у зв`язку з причинами, залежними від покупця. Коли відбудеться сам договір, їй він не пояснив. При цьому запевнив, що на укладення договору він її покличе, оскільки кошти від покупця мають бути розділені між ними як співвласниками в цей самий день порівну. В подальшому, не отримавши інформації про час та місце укладення договору, вона звернулась до юриста і через отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з`ясувала, що квартира продана 03.09.2021 через договір купівлі-продажу серія та номер 3262, посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Животовською Н.Г., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 60170800 від 03.09.2021. Номер запису про право власності: 43783402. Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 08. Вважає зазначені дії ОСОБА_2 такими, що порушують її майнові права, тому з метою недопущення позбавлення її грошових коштів, отриманих останнім у результаті відчуження спільного сумісного майна, набутого під час шлюбу, вона звернулась до суду з метою забезпечення позову, оскільки, володіючи коштами, отриманими в результаті відчуження квартири, яка була спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_2 може здійснити дії щодо купівлі іншого рухомого або нерухомого майна, здійснивши реєстрацію речових прав особисто на себе або на користь будь-кого зі своєї родини.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, вивчивши матеріали справи, заяви про забезпечення позову, вважає, що вона не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Під час розгляду справи за вказаною заявою суд керується тим, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що до заяви про забезпечення позову заявником не надано жодних доказів належності відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності будь-якого нерухомого чи рухомого майна та не зазначено доказів ризику невиконання рішення суду. Крім того, позивачем не обґрунтовані доводи, які б дали суду підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, також не надано доказів, які б підтверджували наміри відповідача здійснити відчуження рухомого чи нерухомого майна.

Оскільки позивачем належно не обґрунтовані вимоги щодо забезпечення позову, а суд позбавлений можливості з власної ініціативи розшукувати будь-яке майно відповідача, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 11, 149-153, 259, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.І. Єщенко