Провадження № 22-ц/801/213/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 рокуСправа № 127/13717/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.

за участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 127/13717/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк» за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача : Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни та Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2020, повний текст якого складено 27 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Короля О.П.,

встановив:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Кредобанк», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., Замостянський відділ ДВС у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавчі написи від 05.02.2020 року, вчинені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., та які зареєстровані в реєстрі № 392 та №393, було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства та вони не випливають з безспірної вимоги.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2020 року позов задоволено.

Визнано виконавчий напис №392 від 05.02.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною щодо звернення стягнення на транспортний засіб марки FORD, модель B-MAX, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на загальну суму у розмірі 207593,52 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Визнано виконавчий напис №393 від 05.02.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною щодо звернення стягнення на транспортний засіб марки FORD, модель MONDEO, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на загальну суму у розмірі 538626,55 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78 ЄДРПОУ: 0980782) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) понесені нею судові витрати : із сплати судового збору в сумі 840,80 грн. та на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що нотаріус не перевірила обґрунтованість права вимоги відповідача, не дотримано норми ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», вимоги п 3.5. Глави 16 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», Постанови КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Також кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорювані виконавчі написи, не є безспірною.

Не погодившись з вказаним рішенням суду АТ «Кредобанк» подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ковальов В.О. заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач АТ «Кредобанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Надав суду заяву в якій просить справу розглянути у відсутність їх представника.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна та Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 26.11.2015 року між позивачем та ПАТ «Кредобанк» був укладений кредитний договір №868/2015, за яким банк надає позичальнику кредит в сумі 302024,35 грн. на строк до 25.11.2022 року. Кредит виданий для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки Ford, моделі B-Max, 2015 року випуску, укладеного між позичальником та ТОВ «АВТОВІНН».

Станом на 25.10.2019 року позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором разом з пенею становила 210945,12 грн. Цей факт підтверджується досудовою вимогою відповідача щодо виконання договірних зобов`язань від 25.10.2019 року за №27-47428/19. Позивачем не була виконана досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань. Відповідно до п. 3.12 кредитного договору, банк, в разі невиконання вимог позичальником, має право звернутися до нотаріуса про звернення стягнення на заставне майно, для дострокового погашення за його рахунок суми кредиту.

05.02.2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. (далі за текстом «Третя особа 1») вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі № 392, в якому пропонується звернути стягнення на рухоме майно, а саме автотранспорт Ford B-Max, рік випуску 2015, яке належить ОСОБА_1 та передане згідно з Договором застави транспортного засобу від 27.11.2015 року в заставу АТ «Кредобанк». За рахунок коштів від реалізації вищевказаного рухомого майна пропонує задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» за період з 01.02.2019 року по 04.02.2020 року включно, у тому числі: 195856,65 грн., неповернута сума кредиту; 4004,65 грн., прострочені відсотки; 5732,35 грн., заборгованість по пені за період з 04.02.2019 року по 04.02.2020 року; 2000,00 грн., плата нотаріусу за вчинення нотаріального напису, що становить загальну суму 207593,52 грн.

23.10.2017 року, між позивачем та ПАТ «Кредобанк» був укладений кредитний договір №13255/2017, за яким банк надає позичальнику кредит в сумі 595138,01 грн. на строк до 22.10.2024 року. Кредит виданий для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі продажу транспортного засобу марки Ford, моделі Mondeo, 2017 року випуску, укладеного між позичальником та ТОВ «АВТОВІНН».

Станом на 25.10.2019 року позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором разом з пенею становила 561078,47 грн. Цей факт підтверджується досудовою вимогою відповідача щодо виконання договірних зобов`язань від 25.10.209 року за №27-47427/19. Позивачем не була виконана досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань. Відповідно до п.п. 3, п. 10.2.5.2 вказаного кредитного договору, банк, в разі невиконання вимог позичальником, має право звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису на договорі забезпечення/інших документах, що встановлюють заборгованість позичальника перед банком.

05.02.2020 року Третьою особою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі № 393, в якому пропонується звернути стягнення на рухоме майно, а саме автотранспорт Ford Mondeo, рік випуску 2017, яке належить ОСОБА_1 та передане згідно з Договором застави транспортного засобу від 23.10.2017 року в заставу АТ «Кредобанк». За рахунок коштів від реалізації вищевказаного рухомого майна пропонує задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» за період з 01.02.2019 р. по 04.02.2020р. включно, у тому числі: 488189,25 грн., неповернута сума кредиту; 8003,65 грн., прострочені відсотки; 33408,12 грн., штраф за невиконання грошових зобов`язань; 7025,53 грн., заборгованість по пені за період з 04.02.2019 року по 04.02.2020 року; 2000,00 грн., плата нотаріусу за вчинення нотаріального напису, що становить загальну суму 538626,55 грн.

30.03.2020 року АТ «Кредобанк» пред`явив вказані виконавчі написи до Замостянського відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

30.03.2020 року Державним виконавцем Замостянського відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі за текстом «Третя особа 2») винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61675164 щодо примусового виконання виконавчого напису №392 щодо звернення стягнення на рухоме майно, а саме транспортний засіб марки Ford, моделі B-Max, 2015 року випуску, білого кольору, ДНЗ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , за рахунок коштів отриманих від реалізації транспортного засобу, задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» в сумі 207593,52 грн.

Цього ж дня 30.03.2020 року Третьою особою 2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61675078 щодо примусового виконання виконавчого напису №393 щодо звернення стягнення на рухоме майно, а саме транспортний засіб марки Ford, моделі Mondeo, 2017 року випуску, чорного кольору, ДНЗ НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_1 за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» в сумі 538626,55 грн.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ч.1 Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису подаються : а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Частиною 2 вказаної постанови зазначено про кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

З наданих відповідачем заяв на вчинення виконавчого напису від 04.02.2020 р. за кредитним договором №868/2015 від 26.11. 2015 року та заяви на вчинення виконавчого напису від 04.02.2020 р. за кредитним договором №13255/2017 від 23.10.2017 року судом не вбачається, що стягувач звернувся до нотаріуса з оригіналами кредитних договорів. В такому разі у нотаріуса не було можливості ознайомитися та перевірити безспірності вимог відповідача.

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідно до п. 5.1 Кредитного Договору №868/2015 від 26.11.2015 року за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором Позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню у розмірі подвійної діючої за Договором процентної ставки, але не менше 10 грн., за кожний день прострочення. Наданий відповідачем нотаріусу розрахунок пені за період з 04.02.2019 р. по 01.09.2019 р. за процентною ставкою 45,28% річних, та з 01.09.2019 р. по 04.02.2020 р. за процентною ставкою за договором 47,42% річних, є завищеним та незаконним. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за невиконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно із ст. 3 розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розрахунок пені відповідачем проведений за річною базою в 360 днів, хоча вказана кількість днів кредитним договором не передбачена. Наданий розрахунок пені позивачем з врахуванням вимог законодавства та з річною базою в 365 днів є меншим, ніж зазначений у виконавчому написі нотаріуса і становить 3835,98 грн. В такому разі сума пені за виконавчим написом №392 від 05.02.2020 року є спірною.

Відповідно до п. п. 5.1 Кредитного Договору №13255/2017 від 23.10.2017 року за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором Позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахована від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. Розрахунок пені відповідачем, здійснено згідно з подвійною ставкою кредиту, діючої на період розрахунку пені. Вказаний розрахунок не відповідає умовам укладеного з позичальником договору та має проводитися у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення. Відповідачем в частині розрахунку пені допущено аналогічні порушення діючого законодавства, які були встановлені судом вище що й за виконавчим написом, вчиненим за Кредитним Договором №868/2015 від 26.11.2015 р. Розрахунок пені, складений позивачем з врахуванням вимог законодавства та з річною базою в 365 днів є меншим, ніж вказано у виконавчому написі нотаріуса і становить 6316,40 грн.В такому разі сума пені за виконавчим написом №393 від 05.02.2020 року є спірною.

За правилами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5, та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595, Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про наступне, а саме:

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням положень ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Так, судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно з розрахунком заборгованості, наведеним у виконавчому написі, нотаріусом не перевірено правильність нарахування пені за кредитними договорами, сума пені стягувачем завищена та позивачем в судовому засіданні доведено, що є спірною.

Отже, нотаріус не перевірила обґрунтованість права вимоги Відповідача, не дотримано норми ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», вимоги п 3.5. Глави 16 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», Постанови КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та в постанові Верховного Суду України від 10 квітня 2019 року № 201/11696/16-ц.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорювані виконавчі написи, не є безспірною, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності розбіжностей суми заборгованості на дату вчинення виконавчого напису, суд апеляційної інстанції не бере до уваги оскільки, сума заборгованості відрізняється від розміру заборгованості зазначеного у заяві на вчинення виконавчого напису та виконавчому написі нотаріуса.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України ухвалив рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами та випливають із встановлених обставин, та визначив правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, внаслідок чого дійшов законного і обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Доводами скарг, які належним чином не доведені, висновки суду не спростовані.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

В.В. Сопрун