КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/9367/2020 Головуючий у І інстанції - Сенько М.Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) «Київтеплоенерго» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів, перерахунок вартості послуг з централізованого опалення, зобов`язання встановити засоби обліку теплової енергії,

встановив:

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до КП «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів, перерахунок вартості послуг з централізованого опалення, зобов`язання встановити засоби обліку теплової енергії, мотивуючи свої вимоги тим, що вона на підставі договору купівлі-продажу квартири, що посвідчений 26 лютого 2009 року приватним нотаріусом КМНО Манохіною Г.О., є власницею квартири АДРЕСА_1 , а відповідно є споживачем житлово-комунальних послуг.

Виконавцем послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ) споживачу ОСОБА_1 з 01 травня 2018 року є Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) «Київтеплоенерго» (КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»).

Надання послуг споживачу ОСОБА_1 здійснюється на підставі публічного договору про приєднання, з урахуванням норм чинного законодавства України, типового Договору про надання послуг з ЦО та ЦПГВ населенню розробленого відповідно до Правил, який вважається акцептованим (прийнятим) усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору, оскільки прямий договір на надання послуг між нею та виконавцем послуг не укладено.

Опалювальний період 2018/2019 року для житлового будинку АДРЕСА_2 розпочато 22 жовтня 2018 року та закінчено 06 квітня 2019 року, що підтверджується корінцем наряду від 19 жовтня 2018 року №810 та корінцем наряду від 06 квітня 2020 року №914.

В опалювальному сезоні 2018/2019 року нарахування мешканцям житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 здійснювались згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії типу СВТУ-11Т зав. №3339, пропорційно опалювальній площі квартири.

Зазначений засіб обліку, за посиланням КП «Київтеплоенерго», утримується на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва».

СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» в листопаді 2019 року було проведено обстеження системи централізованого опалення житлового будинку за вищенаведеною адресою, про що складено відповідний акт № 07-08/309.

У ході обстеження було виявлено, що система централізованого опалення житлового будинку підключена по залежній схемі та має 3 елеваторних вузли змішування: 1-й забезпечує опаленням квартири з 1 до 117, 2-й з 118 до 234, 3-й з 235 до 351.

Вузол обліку теплової енергії типу СВТУ-11Т зав. №3339 фактично встановлено тільки на один елеваторний вузол та обліковує обсяги споживання теплової енергії на потреби опалення квартир з 118 до 234.

Тому, мешканцям діапазону квартир будинку з 118 до 234 було здійснено перерахунок нарахувань згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі квартири, тобто за фактично спожиту теплову енергію, а мешканцям діапазону квартир з 1 до 117 та з 235 до 351 - за нормою споживання, встановленою органом місцевого самоврядування, що підлягає щомісячному коригуванню виконавцем послуги за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря.

Мешканцям квартири АДРЕСА_1 було донараховано до сплати 6340,89 грн., що відображено у платіжному документі за лютий 2020 року у графі «Перерахунок».

Вузол обліку теплової енергії для діапазону квартир з 1 до 117 та з 235 до 351 не було встановлено, а тому в опалювальному сезоні 2019/2020 років нарахування оплати за спожиту теплову енергію мешканцям цих квартир здійснювалося за нормою споживання, встановленою органом місцевого самоврядування, що підлягає щомісячному коригуванню виконавцем послуги за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря.

ОСОБА_1 , вважаючи наведені дії виконавця послуг неправомірними, просила зобов`язати КП «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок та скасувати нараховану заборгованість по сплаті послуг за централізоване опалення в опалювальному сезоні 2018/2019 по квартирі АДРЕСА_1 ; здійснити перерахунок вартості послуг за централізоване опалення в опалювальному сезоні 2018/2019 по цій же квартирі, згідно з показаннями засобу обліку теплової енергії, встановленого для діапазону квартир будинку з 118 по 234, пропорційно опалювальній площі, і також зобов`язати КП «Київтеплоенерго» встановити засіб обліку теплової енергії для діапазону квартир 235-351 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 року, позов задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано перерахунок (коригування) послуг централізованого опалення в опалювальному сезоні 2018/2019 років по квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 34,64 кв.м., на підставі якого мешканцям квартири виставлена до сплати заборгованість в сумі 6340 грн. 89 коп.

Зобов`язано Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок (коригування) послуг централізованого опалення в опалювальному сезоні 2019/2020 років по квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 34,64 кв.м., відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, з урахуванням середнього споживання теплової енергії протягом попереднього опалювального періоду (п. 3 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).

В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) «Київтеплоенерго» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовувало тим, що до спірних правовідносин судом застосовано положення ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», положення якого покладають на оператора інженерних мереж обов`язок обладнати будинки вузлами комерційного обліку теплової енергії, проте згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень розділу IV даного Закону визначено, що оснащення вузлами комерційного обліку будівель, що на день набрання чинності цим Законом були приєднані до зовнішніх інженерних мереж і не були оснащені такими вузлами обліку, або якщо такі вузли обліку на день набрання чинності цим Законом вийшли з ладу, зобов`язаний здійснити оператор зовнішніх інженерних мереж до 01 серпня 2022 року.

Таким чином, кінцевий строк оснащення вузлами комерційного обліку будинку позивача для відповідача спливає лише 01.01.2022.

Окрім цього, методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року №315 встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії де налічуються два та більше споживачів.

Однак, на даний час, Підприємство немає законних підстав для здійснення коригування за надані послуги з централізованого опалення відповідно до Методики №315 у зазначеному будинку у зв`язку з наступним.

На момент виникнення договірних відносин з Позивачем, а саме з 01 травня 2018 року, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» діяв у редакції від 24 червня 2004 року.

Комунальні послуги централізованого опалення до квартири АДРЕСА_1 Позивачу надаються КП «Київтеплоенерго» на підставі публічного договору про приєднання з урахуванням норм чинного законодавства України та типового договору відповідно до Правил №630.

З 01 травня 2019 року введений в дію у повному обсязі новий ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII, яким змінено умови надання послуг споживачам.

З цієї дати визнано такими, що втратив чинність попередній Закон №1875-ІV.

Відповідно до Закону № 2189-VIII, на виконання яких розроблена та затверджена Методика №315, комунальними послугами є, зокрема, послуги: з постачання теплової енергії; з постачання гарячої води.

У спірний період Відповідачем Позивачу надавались послуги з ЦО, а тому Методика №315 не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки врегульовує питання розрахунків за послуги з постачання теплової енергії.

Відповідно до вимог пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2189-VIII договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Звертає увагу на те, що між Позивачем та Відповідачем за спірний період договір на надання послуг з постачання теплової енергії не укладався та нарахування плати за таку послуг не здійснювались. При цьому порядок нарахувань за послуг з ЦО врегульовується Правилами №630.

Крім того, згідно роз`яснення, що розміщене на офіційному сайті Міністерства розвитку громад та територій України 11 лютого 2019 року, порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги є істотною умовою договору про надання комунальних послуг (ст. 26 Закону України від 2406.2004 № 1875-ІV).

Чинні договори зі споживачами, вищезгадані Правила та Типовий договір, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, не передбачають можливості застосування виконавцями послуг Методики.

Отже, застосування Методики №315, про яку йде мова в резолютивній частині оскаржуваного рішення Підприємством є неможливою, та суперечить положенням чинного законодавства.

Просило скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала відзив, обґрунтовуючи його тим, що з 01 травня 2018 року за Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» закріплено на правах господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, а саме котельні, теплові мережі та пункти, засоби обліку та інше допоміжне майно.

Виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у будинку АДРЕСА_2 з 01 травня 2018 року є Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) «Київтеплоенерго».

Як стверджує сам відповідач і це підтверджується листами КП «Київтеплоенерго» від 21 січня 2020 року №30/3/2/1063 та Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 06 березня 2020 року №065/4009, будинок оснащено вузлом обліку теплової енергії СВТУ-11Т зав №3339.

Вузол обліку теплової енергії типу СВТУ-11Т зав №3339 спроектовано як для будинку в цілому, а фактично встановлено на один елеваторний вузол і обліковує обсяги споживання теплової енергії на потреби опалення квартир з 118 до 234.

І тільки в серпні 2019 року у ході обстеження системи централізованого опалення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 співробітниками КП «Київтеплоенерго» було виявлено, що система централізованого опалення житлового будинку підключена по залежній схемі і має 3 елеваторних вузли змішування.

Згідно підпункту 3 пункту 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення виконавець зобов`язаний, зокрема, своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я та які не спричиняють шкоду його майну, відповідно до вимог законодавства та цих Правил; надавати споживачеві в установленому законодавством порядку інформацію про перелік послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру тарифів, нормативи (норми) споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості, якісні показники надання послуг, граничні строки усунення аварій або інших порушень порядку надання послуг, а також інформацію про ці Правила; проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта; усувати аварії та інші порушення порядку надання послуг, а також виконувати заявки споживачів у строк, установлений законодавством та договором.

Однак, всіх цих зобов`язань виконавець послуги, КП «Київтеплоенерго» не виконує, в той час як позивач, будучи споживачем, свій обов`язок виконувала добросовісно і своєчасно, і станом на 01 лютого 2020 року заборгованість по сплаті рахунків за централізоване опалення у неї була відсутня.

Вважає твердження відповідача про відсутність вузла обліку теплової енергії в будинку маніпулятивними, необґрунтованими та такими що не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Звертає увагу на те, що багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_2 , оснащений вузлом обліку теплової енергії, а КП «Київтеплоенерго» до цього часу не вжило ніяких заходів по належному встановленню засобу обліку теплової енергії відповідно до спроектованої схеми.

Висновки відповідача про те, що Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року №315, не може застосовуватись до спірних правовідносин, позивач вважає хибними, оскільки суд першої інстанції в резолютивній частині взагалі не посилався на вказаний нормативний документ.

Просила залишити апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 року без змін.

19 листопада 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли заперечення Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на вищевказаний відзив ОСОБА_1 .

Відповідач зазначив, що судом першої інстанції зобов`язано його здійснити перерахунок (коригування) послуг ЦО в опалювальному сезоні 2019/2020 відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, з урахуванням середнього споживання теплової енергії протягом попереднього опалювального періоду.

Зазначає, що підприємство не має законних підстав для здійснення коригування за надані послуги з ЦО відповідно до Методики №315.

Про вищезазначене, зокрема, Адміністративна колегія Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надала КП «Київтеплоенерго» обов`язкові для розгляду рекомендації утриматись від застосування Методики №315 до розрахунків зі споживачами, з якими укладено старі договори (до 01 травня 2019 року), та здійснити перерахунки плати за спожиті ними послуги.

Досі велика частина населення не переуклали договори з надавачами житлово-комунальних послуг та отримують їх на умовах старих договорів (укладених до 01 травня 2019 року.

Як зазначено Адміністратвиною колегією Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України КП «Київтеплоенерго» під час здійснення нарахувань за спожиті послуги повинно керуватись:

для договорів, укладених до 01 травня 2019 року - Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення (Методика №359);

для нових договорів, укладених після 01 травня 2019 року - новою Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (Методика №315).

КП «Київтеплоенерго» надає позивачу послуги з ЦО, а правовідносини між сторонами, що виникли з 01 травня 2018 року регулюються умовами публічного договору приєднання.

Крім того, звертає увагу на те, що Методика №315 визначає порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії у будинках, які оснащені вузлами комерційного обліку теплової енергії. При цьому, у діапазоні квартир з 235-351, до якого належить і квартира позивача, фактично засіб обліку теплової енергії (будинковий лічильник) - відсутній.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не мав права проводити спірний перерахунок наданих позивачу послуг в опалювальному періоді 2018/2019 років, а в наступному опалювальному періоді розрахунки за надані позивачу послуги мав би здійснювати відповідно до ст. 9 ч. 3 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

На відновлення прав позивача, суд вважав за необхідне визнати неправомірним та скасувати перерахунок послуг, наданих позивачу в опалювальному сезоні 2018/2019 року, за яким позивачу виставлена заборгованість в сумі 6340,89 грн., та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок (коригування) послуг централізованого опалення в опалювальному сезоні 2019/2020 років по квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 34,64 кв.м., відповідно до п. 3 ст. 9 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Відмовляючи у задоволенні вимоги про зобов`язання встановити засіб обліку теплової енергії, суд першої інстанції керувався тим, що такий обов`язок покладено на оператора зовнішніх інженерних мереж безпосередньо Законом, тобто ці вимоги заявлені безпідставно.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

По справі встановлено, що до листопада 2019 року мешканці будинку АДРЕСА_2 , в тому числі і позивачка, оплачували відповідачу послуги за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а тому, мешканці даного будинку були вправі розраховувати на те, що такий порядок розрахунків буде і в майбутньому.

Статтею 3 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», встановлено, що оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг.

Забороняється приєднання житлових і нежитлових будівель до зовнішніх інженерних мереж без оснащення таких будівель вузлами комерційного обліку відповідних комунальних послуг відповідно до вимог цього Закону.

Такими вузлами обліку обладнуються усі вводи зовнішніх інженерних мереж у будівлі, крім випадків, передбачених цим Законом.

В абзаці 2 п.3 ст. 6 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» зазначено, що у разі виходу з ладу вузла обліку він підлягає заміні на справний та прийняттю на абонентський облік протягом п`яти робочих днів з дня виявлення факту виходу з ладу.

У разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку, зазначеного в частині першій цієї статті, до відновлення його роботи або заміни комерційний облік здійснюється розрахунково, відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, з урахуванням середнього споживання: теплової енергії - протягом попереднього опалювального періоду; гарячої та питної води - протягом попередніх 12 місяців (ст.9 ч. 3 цього ж Закону).

Недоліки в роботі утримувача будинку, надавача послуг, виконавця послуг, не можуть зменшувати обсяг прав споживача, збитки завдані внаслідок вказаних недоліків не можуть покладатись споживача, оскільки це суперечить ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на норми закону, які регулюють спірні відносини, прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, оскільки за встановлених обставин справи, відповідач не мав права проводити спірний перерахунок наданих позивачу послуг в опалювальному періоді 2018/2019 років, а в наступному опалювальному періоді розрахунки за надані позивачу послуги мав би здійснювати відповідно до ст. 9 ч. 3 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

За правилами частини першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення вказаної норми процесуального права дає підстави дійти висновку про те, що апеляційним судом справа переглядається лише в межах доводів апеляційної скарги за наявними в ній і додатково поданими доказами.

Аналіз аргументів апеляційної скарги, свідчить про те, що оскаржуючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, заявник не згоден із рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 року в частині задоволення позовних вимог про визнання неправомірним та скасування перерахунку (коригування) послуг централізованого опалення в опалювальному сезоні 2018/2019 років по квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 34,64 кв.м., на підставі якого мешканцям квартири виставлена до сплати заборгованість в сумі 6340 грн. 89 коп., а також зобов`язання відповідача здійснити перерахунок (коригування) послуг централізованого опалення в опалювальному сезоні 2019/2020 років по квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 34,64 кв.м., відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, з урахуванням середнього споживання теплової енергії протягом попереднього опалювального періоду, на обґрунтування чого ним було наведено відповідні аргументи в апеляційній скарзі, які є предметом дослідження суду апеляційної інстанції в розмінні правил частини першої-третьої статті 367 ЦПК України, та яким надана вище відповідна правова оцінка.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання встановити засіб обліку теплової енергії сторонами не оскаржувалось, а тому апеляційним судом не переглядалось.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дія оскаржуваного рішення була зупинена ухвалою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року, та у зв`язку із залишенням судового рішення суду першої інстанції без змін, необхідно поновити його дію.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) «Київтеплоенерго» залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 24 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба