КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Сіщук Володимир Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який мотивував тим, що 02 серпня 2007 року між ним та АТ «Банк Форум» було укладено кредитний договір №0263/07/01-N та з метою забезпечення виконання зобов`язань у той же день укладено іпотечний договір №4051.

Згодом, 13 липня 2018 року між АТ «Банк Форум» та ОСОБА_3 укладено договір №1216-ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним та іпотечними договорами. Таким чином всі права банка, як кредитора та іпотекодавця, перейшли до ОСОБА_3 .

Позивач вказував, що в травні 2021 року засобами поштового зв`язку отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сіщука В.В. від 20 травня 2021 року про відкриття виконавчого провадження №655132980 з виконання виконавчого напису №7958, вчиненого 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. Проте, стягувачем у даному виконавчому провадженні вказано ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», як правонаступника ОСОБА_3 за кредитним договором на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 лютого 2020 року.

Вважаючи виконавчий напис вчиненим з порушенням вимог законодавства, ОСОБА_1 просив суд визнати його таким, що не підлягає виконанню, здійснити розподіл судових витрат.

Разом із поданням позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив: зупинити стягнення у виконавчому провадженні №65513980, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрованого в реєстрі за №7958, про стягнення з ОСОБА_1 4 552 452,57 грн, до завершення розгляду даної справи судом та набранням рішенням законної сили.

Свою заяву позивач обґрунтовував тим, що приватним виконавцем Сіщуком В.В. відкрито виконавче провадження №65513980 з виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.О., зареєстрованого в реєстрі за №7958, про стягнення з ОСОБА_1 4 552 452,57 грн.

Заявник вказував, що судовий розгляд за його позовом може бути тривалим, а на сьогоднішній день здійснюються активні виконавчі дії та існують об`єктивні реальні ризики ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в цій справі якщо не будуть вжиті заходи забезпечення позову.

Окрім того, зазначав що існує ризик, що до прийняття рішення в цій справі транспортні засоби боржника будуть оголошені в розшук та вилучені, а майно - продане з прилюдних торгів, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду із даною заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на помилковість висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі.

Так, апелянт вказує, що постановлена ухвала є незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а саме ч. 2 ст. 149 ЦПК України, яка передбачає забезпечення позову у випадку, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Наголошує, що на сьогоднішній день вже здійснюються активні виконавчі дії та існує ризик, що до прийняття рішення в даній справі майно боржника буде продане з прилюдних торгів. І в такому випадку поворот виконання рішення може бути неефективним в разі виведення активів юридичної особи - стягувача. Відповідно й майбутнє рішення суду про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не зможе захистити оспорювані права позивача.

Так, апелянт вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до подвійного стягнення грошових коштів за одним й тим самим зобов`язанням.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні до завершення розгляду даної справи та набрання рішенням по суті законної сили.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с.74-79), до суду апеляційної інстанції не з`явилися, та заяв про відкладення розгляду справи з причин, які б могли бути визнанні поважними не подавали, тому колегія суддів розглянула справу у їх відсутність у відповідності до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив, що 20 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Сіщуком В.В. відкрито виконавче провадження №65513980 на підставі виконавчого напису №7958 від 12 травня 2021 року, вчиненим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» заборгованості за кредитним договором №0263/07/01-N від 02 серпня 2007 року в розмірі 4 552 452,57 грн.

Також судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Сіщуком В.В. в межах виконавчого провадження № травня 2021 року винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 5 007 872,82 грн.

Крім того, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Сіщуком В.В. в межах вище вказаного виконавчого провадження 24 травня 2021 року винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 5 007 872,82 грн.

Вирішуючи подану ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову та відмовляючи у її задоволенні, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що заявником не наведено будь-яких підстав в силу ч. 2 ст. 149 ЦПК України, які б давали суду право забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса. Крім того, вимоги заяви про забезпечення позову та позовні вимоги не є співмірними, оскільки у випадку задоволення заяви про забезпечення позову передбачатиме фактично задоволення позовних вимог тимчасового характеру.

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову не відповідає з огляду на наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою та другою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (із змінами від 12 червня 2009 року), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подав позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки вважає, що такий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та п.п. 3.2,3.5 пункту 3 Глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», а саме вказаний виконавчий напис вчинений на правочині, який не є нотаріально посвідчений, що суперечить положенням вищезазначеного порядку з врахуванням постанови Київського апеляційного суду від 22 квітня 2017 року у справі №826/20084/14, залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Також вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 3.1, 3.4 пункту 3 Глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», тобто з пропуском трирічного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивач обґрунтовував її можливістю передчасного вилучення майна (звернення стягнення на яке здійснено на підставі згаданого виконавчого напису) та у майбутньому істотного ускладнення чи унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів ОСОБА_4 , за захистом яких він звернувся, утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи, що приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, яким передбачено вилучення майна у позивача та постанову про арешт майна боржника, а позивач оскаржує такий виконавчий напис в судовому порядку, шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, то існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті (шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №7958 від 12 травня 2021 року вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

Оскільки якщо до закінчення розгляду даної справи приватним виконавцем буде примусово реалізовано майно на прилюдних торгах, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Тому в даному випадку апеляційний суд погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №7958 від 12 травня 2021 року вчиненим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» заборгованості за кредитним договором №0263/07/01-N від 02 серпня 2007 року в розмірі 4 552 452,57 грн, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що захід забезпечення позову про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса не є тотожним з позовною вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки в даному випадку до вирішення спору по суті про відповідність/невідповідність оспорюваного виконавчого напису вимогам закону лише зупиняється процедура виконання такого виконавчого напису з метою надання можливості позивачу захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження, без нових звернень до суду.

Також апеляційний суд враховує, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що у випадку оскарження в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справа № 756/8279/18-ц, від 20 січня 2020 року у справі № 490/5170/19, від 06 квітня 2020 у справі №203/1491/19, від 30 вересня 2020 року у справі № 910/19113/19 тощо.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса є обґрунтованою, оскільки згідно до поданого позову вбачається, що між сторонами у справі виник спір щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та не забезпечення позову може призвести до відчуження майна позивача в порядку виконання спірного виконавчого напису, що може позбавити останнього ефективного захисту у межах розгляду цієї справи, вирішення якої у разі виконання виконавчого напису та відчуження майна, фактично втратить правовий сенс.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову і не дотримався положень ст. 149, 150 ЦПК України при постановленні оскаржуваної ухвали.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви у відповідності до ст. 376 ЦПК України.? ?

Керуючись ст. 367, 374, 376, 313-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні №65513980, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрованого в реєстрі за №7958, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» 4 552 452,57 грн, до завершення розгляду судом цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Сіщук Володимир Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та набранням рішенням законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанову виготовлено 24 листопада 2021 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв