Ухвала

27 січня 2021 року

м. Київ

справа № 541/2382/19

провадження № 61-19560ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 жовтня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 08 грудня

2020 року у справі за позовом Миргородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Миргородська міська рада звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути з ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою, площею

1,1626 га, кадастровий номер :50:073:0072 за період з 12 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2019 року включно у розмірі 67 715 грн 40 коп.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області

від 02 жовтня 2020 року позовні вимоги Миргородської міської ради задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Миргородської міської ради безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою площею 1,1626 га, кадастровий номер :50:073:0072,

за період 12 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2019 року включно у розмірі

67 715 грн 40 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області

від 02 жовтня 2020 року залишено без змін.

У грудні 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу (надійшла 11 січня 2021 року) на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 жовтня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята

статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

У цій справі ціна позову становить 67 715 грн 40 коп., яка станом на 01 січня

2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до наведених приписів ЦПК України.

Заявник у касаційній скарзі вказав, що справа має виняткове значення для нього.

Колегія суддів, враховуючи правовідносини, в яких виник спір між сторонами, досліджені судами першої та апеляційної інстанції обставини справи стосовно того, що право власності ОСОБА_1 є припиненим

з 27 грудня 2019 року, а позивач просив стягнути безпідставно збережені кошти за період з 12 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2019 року, дійшла висновку, що ця справа не може бути визнана такою, що містить ознаки винятковості для учасника справи.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 жовтня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року у справі за позовом Миргородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович