Справа № 209/1081/21
Провадження № 2/201/2400/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

19 жовтня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (треті особи приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна) про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню,

ВСТАНОВИВ:

19.05.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» (треті особи приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А., приватний нотаріус Київського МНО Хара Н.С.) про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню (а.с. 1-54).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 25.05.2021р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.ч. 1 - 3 ст. 274, ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 56).

Ухвалою судді від 25.05.2021р. за заявою позивача забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих написів № 2784, 2785 від 02.02.2021р., вчинених приватним нотаріусом Київського МНО Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості на загальну суму 267777,06 грн. (за виконавчим написом № 2784 від 02.02.2021р. у розмірі 165174,10 грн.; за виконавчим написом № 2785 від 02.02.2021р. у розмірі 102602,96 грн.) (а.с. 58-59).

Ухвалою суду від 16.08.2021р. за клопотанням позивача витребувано докази, витребувано у приватного нотаріуса Київського МНО Хари Н.С. належним чином завірені копії матеріалів нотаріальних справ про вчинення виконавчих написів № 2784 та № 2785 від 02.02.2021р. за зверненням АТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (а.с. 61).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 02.02.2021р. приватним нотаріусом Київського МНО Харою Н.С. вчинено виконавчі написи № 2784 та № 2785, про існування яких позивач дізнався на стадії виконавчого провадження. Ознайомившись з матеріалами виконавчих проваджень, дізнався, що виконавчим написом № 2784 від 02.02.2021р. звернуто стягнення заборгованості у безспірному порядку у сумі 165 174,10 грн. з боржника ОСОБА_1 на користь стягувана AT «Альфа-Банк». Виконавчим написом № 2785 від 02.02.2021р. звернуто стягнення заборгованості у безспірному порядку у сумі 102 602,96 грн. з боржника ОСОБА_1 на користь стягувана AT «Альфа-Банк».

Позивач вважає виконавчі написи № 2784, № 2785 від 02.02.2021р. вчинені з порушенням закону, оскільки у Єдиному реєстрі нотаріусів відсутні відомості про приватного нотаріуса Хару Н.С. При вчиненні написів нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення і змісту виконавчого напису, адже право вимоги не підтверджене належними доказами. Оспорюваними написами стягнення заборгованості проводиться за період з 31.07.2020р. по 15.12.2020р. Однак позивачем в цей період здійснювалися платежі на погашення заборгованості, що підтверджується відповідними квитанціями.

На підставі викладеного, просив визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі написи № 2784, № 2785 від 02.02.2021р.

Позивач ОСОБА_1 19.10.2021р. надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, без фіксування судового засідання технічними засобами. Позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити (а.с. 86).

Представник відповідача - АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений неодноразово належним чином (а.с. 57, 67-69, 82-85). При цьому, у поданому до суду клопотанні представник відповідача Захарчук Н.В. (діє на підставі довіреності від 12.04.2021р. а.с. 64) просив відкласти розгляд справи (а.с. 63), що свідчить про обізнаність представника про віднесення даного спору на розгляд суду. Однак в наступне судове засідання не з`явився, правом на надання відзиву не скористався.

Приватний нотаріус Київського МНО Хара Н.С. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений неодноразово належним чином (а.с. 57, 67-69, 82-85). Витребувані судом докази не надав.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. також в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений неодноразово належним чином (а.с. 57, 67-69, 82-85). На виконання ухвали судді про забезпечення позову надав постанови від 19.08.2021р. про зупинення вчинення виконавчих дій (а.с. 70-74).

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 і АТ «Альфа-Банк» 25.08.2020р. укладені угоди про надання кредиту № 491026375 на суму 142 587,28 грн. під 39,90 % строком на 60 міс., а також № 491026377 на суму 88 360,46 грн. під 39,90 % строком на 60 міс. (а.с. 17-18, 25-26).

Виконавчим написом приватного нотаріуса Київського МНО Хари Н.С. від 02.02.2021р. № 2784 на підставі кредитного договору № 491026375 від 28.05.2020р., строк виконання якого настав, з боржника ОСОБА_1 на користь стягувана AT «Альфа-Банк» звернуте стягнення заборгованості в сумі 165 174,10 грн. за період з 31.07.2020р. по 15.12.2020р., у т.ч. прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4276,28 грн., прострочена заборгованість за комісією та процентами - 23068,50 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 137517,03 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами - 312,29 грн. (а.с. 15).

Виконавчим написом № 2785 від 02.02.2021р. на підставі кредитного договору № 491026377 від 28.05.2020р., строк виконання якого настав, з боржника ОСОБА_1 на користь стягувана AT «Альфа-Банк» звернуте стягнення заборгованості в сумі 102 602,96 грн., у т.ч. прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2648,32 грн., прострочена заборгованість за комісією та процентами - 14596,11 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 85165,13 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами - 193,40 грн. (а.с. 23).

На підставі указаних виконавчих написів постановами приватного виконавця Шагана О.А. від 24.02.2021р. відкрито виконавче провадження, постановами від 26.02.2021р. звернене стягнення на доходи ОСОБА_1 (а.с. 8-13, 19-22).

Постановою приватного виконавця від 24.02.2021р. виконавчі провадження № 64622957 та № 64622174 об`єднані в одне виконавче провадження № 64633533 (а.с. 14).

Як вказує позивач, про існування оспорюваних приписів він дізнався вже на стадії виконавчого провадження, отримавши відповідь на адвокатський запит відповідь приватного виконавця № 0129/2878 від 29.03.2021р. з постановами про відкриття виконавчих проваджень ВП № 64622957, ВП № 64622174 (а.с. 27 29) та ознайомившись з матеріалами виконавчих проваджень.

Позивач вважає виконавчі написи вчинені з порушенням закону, оскільки в Єдиному реєстрі нотаріусів відсутні відомості про приватного нотаріуса Хару Н.С., а також заборгованість не є безспірною, оскільки позивач сплачував заборгованість за кредитними договорами.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Як зазначено у правовій позиції ВСУ у справі №6-887цс17 з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчих написів таким, що не підлягають виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019р. у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19).

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 2.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012р. для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:

відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;

дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;

номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;

строк, за який має провадитися стягнення;

інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно із п. 3.1. Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п. 3.2 Порядку № 296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172.

Відповідно до п. 3.3, 3.4 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012р. якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

З матеріалів справи встановлено, що за виконавчими написами № 2784, № 2785 від 02.02.2021р. стягнення заборгованості проводиться за період з 31.07.2020р. по 15.12.2020р.

З наданих позивачем квитанцій видно, що ОСОБА_1 в цей період здійснювалися платежі, а саме, 26.06.2020р. на суму 5 550, 00 грн., 26.06.2020р. а суму 3 485, 00 грн., 01.06.2020р. на суму 9 300, 00 грн., 15.06.2020р. на суму 4 300, 00 грн., 15.07.2020р. на суму 4 300, 00 грн., 04.09.2020р. на суму 4 300,00 грн. (а.с. 6-7).

Доказів того, що означені платежі були враховані відповідачем останній не надав, правом на надання відзиву на позов відповідач не скористався.

Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваних виконавчих написах, не є безспірним, оскільки позивач звернувся до суду одразу після отримання постанов про відкриття виконавчих проваджень та заперечує наявність боргу в зазначеному в виконавчих написах розмірі, що підтверджується відповідними квитанціями.

Це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 року (зі змінами та доповненнями) при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як наголошує Позивач, заборгованість не є безспірною.

На виконання ухвали суду від 16.08.2021р. про витребування доказів матеріалів нотаріальних справ з вчинення оспорюваних написів, суду надані не були. Судом встановлено, рішенням № 5 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 19.02.2021р. вирішено анулювати свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 17.01.2008р. за № 6685 на ім`я ОСОБА_2 , на підстав підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат». Наказом Міністерства юстиції України № 931/5 від 12.03.20201р. анульоване свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане на ім`я ОСОБА_2 ». Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за №280/6 від 15.03.2021р. припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С.

В Єдиному реєстрі нотаріусів відомості про приватного нотаріуса Київського МНО Хару Н.С. відсутні.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус Київського МНО Хара Н.С. не врахував, що станом на 02.02.2021р. Постановою КМУ №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. Вказані обставини підтверджуються постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018р. відмовлено в задоволенні заяви банку про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р.

Таким чином, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

За таких обставин, визначена відповідачем заборгованість не може вважатися безспірною.

Отже, позивач довів належними доказами невідповідність спірних виконавчих написів вимогам ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», тому вони підлягає визнанню такими, що не підлягають виконанню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі у розмірі 2270,00 грн. (судовий збір за подання позову (1816,00 грн.) та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову (454,00 грн.) (а.с. 38, 45).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (треті особи приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна) про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною 02 лютого 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 2784, яким звернено стягнення заборгованості за кредитним договором № 491026375 від 28 травня 2020 року ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 165 174,10 грн. за період з 31.07.2020р. по 15.12.2020р., у т.ч. прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4276,28 грн., прострочена заборгованість за комісією та процентами - 23068,50 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 137517,03 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами - 312,29 грн. витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 650,00 грн. - таким, що не підлягає виконанню.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною 02 лютого 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 2785, яким звернено стягнення заборгованості за кредитним договором № 491026375 від 28 травня 2020 року ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 102 602,96 грн., у т.ч. прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2648,32 грн., прострочена заборгованість за комісією та процентами - 14596,11 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 85165,13 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами - 193,40 грн., витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 650,00 грн. - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 23 жовтня 2021 року.

Суддя Наумова О.С.