Дата документу 24.11.2021 Справа № 321/867/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 321/867/17

Провадження № 22-ц/807/3728/21

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Силкіної Надії Іванівни на заочне рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 04 жовтня 2017 року, в складі судді Олійника М.Ю., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа -Енергодарський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про зміну розміру та способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Енергодарський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про зміну розміру та способу стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, щорішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 19 травня 2010 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 240 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 19 травня 2013 року змінено розмір стягнених аліментів з відповідача та стягнено на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 404 гривень, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 30 листопада 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивач вважає, що на даний час вказаний розмір аліментів є недостатнім для нормального виховання і матеріального забезпечення дитини.

Крім того, розмір стягнутих аліментів з відповідача не відповідає розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого державою.

Також, дитина хворіє та знаходиться на обліку у лікаря - кардіоревматолога з діагнозом «Додаткова хорда лівого шлунку». На лікування дитини нею витрачаються значні кошти, а відповідно, її матеріальне становище є вкрай низьке. Відповідач в добровільному порядку додаткової допомоги на лікування дитини не надає.

Зазначає, що відповідач на даний час працює, аліменти більше нікому не платить, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться.

За вказаних обставин, посилаючись на положення ст. 180, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, просила суд, змінити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зміни способу їх присудження з твердої суми 404, 00 грн. щомісячно на ј частку від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 04 жовтня 2017 року позов задоволено.

Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за рішенням Михайлівського районного суду від 15 січня 2013 року з твердої суми на частку від усіх видів заробітку (доходів), а саме:стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 30 вересня 2021 року заяву ОСОБА_5 про перегляд вказаного заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Силкіної Н.І. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить заочне рішення суду скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про належне повідомлення відповідача про дату та час судового засідання, чим порушив норми процесуального права.

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 червня 2019 року в справі № 61-51сво18). Проте, єдиною підставою для задоволення позовних вимог та зміни розміру аліментів, позивач та суд вказують зміну норми закону про розмір аліментів.

Звертає увагу, що законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбачено СК України, навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому за мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Судом першої інстанції не досліджено наявність підстав для зміни розмір аліментів.

Зазначає, що у 2017 році відповідач взагалі не отримував будь-який дохід, був звільнений з роботи в 2015 році за згодою сторін, в січні 2016 року припинив підприємницьку діяльність, не отримує субсидію на оплату комунальних послуг. ОСОБА_1 має захворювання нирок та передміхурової залози, нервові захворювання, остеартроз з ураженням м`язів правої сторони, больовий синдром. ОСОБА_2 не надала доказів розміру своєї заробітної плати та розміру витрат на дитину.

Від представника позивача ОСОБА_6 адвоката Ганюкова В.Д. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що з часу ухвалення рішення Михайлівським районним судом Запорізької області від 19 травня 2013 року, відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з цим має заборгованість по аліментам у великій сумі. У порядку виконання рішення суду, державною виконавчою службою була заарештована його квартира в м. Енергодар. Розмір аліментів, визначених вищеназваним судовим рішенням не відповідає розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого державою, і тому дитина знаходиться за рівнем життя, необхідного для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Окрім того, дитина хворіє та знаходиться на обліку у лікаря-кардіоревматолога з діагнозом «Додаткова хорда лівого шлунку», на лікування дитини позивачкою витрачаються значні кошти. Просила відхилити апеляційну скаргу та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових правовідносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи зазначене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Згідно з довідкою від 04 липня 2017 року, виданою Пришибською селищною радою Михайлівського району Запорізької області, на утриманні у ОСОБА_2 знаходиться син ОСОБА_3 , 2006 року народження (а.с. 8).

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 15 січня 2013 року в справі № 0816/2275/2012 змінено розмір стягнених аліментів з ОСОБА_1 та стягнено на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 404 гривень, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 30 листопада 2012 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-9).

04 червня 2013 року постановою державного виконавця Нестеренко Л.В. відділу державної виконавчої служби Енергодарського управління юстиції, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 0816/2275/2012, виданого 21 травня 2013 року Михайлівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 404 гривень, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 30 листопада 2012 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

ОСОБА_2 , звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, посилались на те, що розмір стягнутих аліментів з відповідача не відповідає розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством.

Так, законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Як зазначалось, у статті 192 СК України закріплено перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Усупереч вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не довела обставини, передбачені статтею 192 СК України, - зміну майнового чи сімейного стану її та дитини, погіршення стану здоров`я дитини після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів, покращення матеріального стану відповідача з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів.

Проте, доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі і шляхом зміни способу їх стягнення.

Згідно з індивідувальними відомостями Пенсійного фонду України про застраховану особу ОСОБА_1 , у останнього за період з вересня 2015 року до січня 2018 року, з червня 2018 року по вересень 2021 року (час формування довідки), відсутній дохід.

В матеріалах справи на час вирішення спору відсутні докази того, що у сторін відбулися зміни, що обумовлюють можливість збільшення визначеного розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина з ОСОБА_1 .

Посилання у відзиві на апеляційну скаргу та в позовній заяві на те, що дитина хворіє та знаходиться на обліку у лікаря, а також надані позивачем довідки з лікарні, зводяться до обґрунтування зміни розміру аліментів з огляду на понесення позивачем додаткових витрат, які спрямовані на розвиток дитини, її лікування.

Проте, зазначені обставини не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки такі витрати мають характер додаткових витрат, що є підставою для звернення до суду із позовом у порядку статті 185 СК України.

ОСОБА_2 , посилаючись у відзиві та позовній заяві на вкрай низьке матеріальне становище, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного.

У рішенні суду першої інстанції зазначено, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з урахуванням фактичних обставин справи, ураховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище відповідача та стан його здоров`я.

Проте, рішення суду фактично містить тільки посилання на норми СК України, а також на визначений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та взагалі не містить обґрунтування наявності обставин, на підставі яких суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів.

При цьому, суд зазначаючи про врахування матеріального становища відповідача та стану його здоров`я, як вбачається з матеріалів справи, вказані обставини не досліджував.

Ураховуючи викладене, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що оскільки позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача, а також доказів погіршення її матеріального стану, відсутні підстави, визначені статтею 192 СК України, для збільшення встановленого розміру аліментів, тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про обґрунтованість вимог позовної заяви.

Таким чином, оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Оскільки на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору, то понесенні ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у суді першої інстанції за подання заяви про перегляд заочного рішення у сумі 454 грн (а.с.55), а також зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції у сумі 960, 00 грн (а.с.123), а всього на суму 1414, 00 грн., необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Силкіної Надії Іванівни задовольнити.

Заочне рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 04 жовтня 2017 рокув цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Енергодарський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зміну розміру та способу стягнення аліментів залишити без задоволення.

Компенсувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1414, 00 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2021 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова