РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 рокусмт ПетровеСправа № 941/1285/20
Провадження № 2/941/63/21

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Колесник С. І.

при секретарі - Проценко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петрове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НоваПей", від імені якого діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди завданої працівником, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 19420 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 21.05.2018 року на підставі наказу №1499-к від 18.05.2018 року відповідач був прийнятий на посаду начальника пункту надання фінансових послуг (далі начальник ПНФП) Філії №5. Відповідно до вимог статті 135-1 КЗпП України з відповідачем 21.05.2018 року був підписаний Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 21.05.2018 року Відповідач був ознайомлений з Посадовою інструкцією начальника ПНФП. Перебуваючи на посаді начальника ПНФП відповідач здійснював касові операції, зокрема, з видачі грошових переказів клієнтів в пункті надання фінансових послуг № 04247 (Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пр. Миру, 7). 10.08.2020 року позивач отримав претензії ОСОБА_3 , який повідомив про неможливість отримання ним 197 грошових переказів на суму 98131,00 грн. та ОСОБА_4 , яка повідомила про неможливість отримання нею 178 грошових переказів на суму 93729,00 грн. у зв`язку з їx видачею іншим особам. Згідно реєстру операцій в ПЗ «NovaPay» грошові перекази ОСОБА_4 оплачені з 12.02.2020 року по 07.04.2020 року та грошові перекази ОСОБА_3 виплачені з 17.04.2020 року по 04.06.2020 року в ПНФП № 04247 начальником ПНФП ОСОБА_2 . Службовою перевіркою відділу безпеки позивача було встановлено, що відповідач проводив видачу грошових коштів без присутності клієнтів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також - та без належного оформлення касових документів. Після розгляду позивачем претензій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 їх грошові вимоги були задоволені частково шляхом виплати їм грошових коштів на загальну суму 19420 грн. 00 коп. Однак відповідач добровільно не відшкодував позивачеві завдану ним матеріальну шкоду, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через за сайт суду, причини неявки суду невідомі.

Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

21.05.2018 року на підставі наказу №1499-к від 18.05.2018 року відповідач був прийнятий на посаду начальника пункту надання фінансових послуг (далі начальник ПНФП) Філії №5 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» (а.с.5).

Відповідно до вимог статті 135-1 КЗпП України з відповідачем 21.05.2018 року був підписаний Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.7).

Перебуваючи на посаді начальника ПНФП відповідач здійснював касові операції, зокрема, з видачі грошових переказів клієнтів в пункті надання фінансових послуг № НОМЕР_1 (Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пр. Миру, 7).

10.08.2020 року позивач отримав претензії ОСОБА_3 , який повідомив про неможливість отримання ним 197 грошових переказів на суму 98131,00 грн. (а.с.14) та ОСОБА_4 , яка повідомила про неможливість отримання нею 178 грошових переказів на суму 93729,00 грн. у зв`язку з їx видачею іншим особам (а.с.15).

Згідно реєстру операцій в ПЗ «NovaPay» грошові перекази ОСОБА_4 оплачені з 12.02.2020 року по 07.04.2020 року та грошові перекази ОСОБА_3 виплачені з 17.04.2020 року по 04.06.2020 року в ПНФП № 04247 начальником ПНФП ОСОБА_2 (а.с.16).

18.08.2020 року після розгляду позивачем претензій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 їх грошові вимоги були задоволені частково шляхом виплати їм грошових коштів на загальну суму 19420 грн. 00 коп. (а.с.17-18).

21.01.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» змінило свою власну назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «НоваПей».

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.

Згідно п.п.1, 6 ч.1 ст.134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків.

Відповідно до ст.135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Відповідно до ст.135-3 КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди, визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової втрати матеріальних цінностей за вирахуванням зносу, згідно установленим нормам.

Відповідно до п.3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків», працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах, за вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов`язків.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 29.12.1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», за правилами ст. 132 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків», працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Так, на підставі наданих позивачем доказів судом установлено наявність нестачі у позивача грошових коштів у загальному розмірі 19420 грн. 00 коп., що виникла за вини відповідача, що підтверджується його письмовими поясненнями, долученими до позовної заяви.

Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» матеріальну шкоду в розмірі 19420 грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати в сумі 2102 грн. (а.с.27).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130, 134, 135-1, 135-3, 136 КЗпП України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 206, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» матеріальну шкоду в розмірі 19420 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» у відшкодування понесених судових витрат 2102 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення, яким закінчується апеляційне провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 27 січня 2021 року.

Суддя С. І. Колесник