Постанова

Іменем України

17 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 753/4606/20

провадження № 61-17245св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2009 року у складі судді Шклянка М. П. та постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Сушко Л. П., Іванової І. В., Сліпченка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі -

ПАТ «Укргазбанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 11 вересня 2007 року між сторонами

укладено кредитний договір № 204-Ф/07, згідно з умовами якого відповідачеві відкрита невідновлювальна кредитна лінія з лімітом 269 973,00 дол. США

на строк з 11 вересня 2007 року до 11 вересня 2012 року під 12,5 % річних. Кредитна лінія надана на задоволення споживчих потреб. Також

на забезпечення основного зобов`язання між сторонами укладено договір іпотеки. В іпотеку передано нерухоме майно, яке належить відповідачеві на праві власності, а саме: земельну ділянку площею 1,7997 га за адресою: Княжицька сільська рада Броварського району Київської області.

Станом на 10 листопада 2009 року утворилась заборгованість у розмірі 269 673,00 дол. США, з яких 45 853,39 дол. США заборгованості за процентами, 80 405,50 грн заборгованості зі сплати пені за несвоєчасну сплату процентів

та 100 880,00 грн штраф за невиконання договору іпотеки, а всього

315 526,39 дол. США та 181 285,50 грн.

Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором

не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед банком, яку, з урахуванням уточненої позовної зави, ПАТ «Укргазбанк» просило стягнути

з відповідача на свою користь. Також банк просив звернути стягнення

на предмет іпотеки.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня

2009 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 20 жовтня 2020 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки Київського апеляційного суду від 09 березня 2021 року), позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» суму боргу

за кредитним договором у розмірі 315 525,39 дол. США та 181 285,50 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку,

що між сторонами укладено кредитний договір, кредитну лінію відповідачем станом на 15 квітня 2009 року використав в обсязі 269 673,00 дол. США,

що підтверджується заявами про видачу готівки. Відповідач свої зобов`язання

за кредитним договором у строки, визначені цим договором, не виконав,

у зв`язку з чим були порушені права позивача, які підлягають захисту в судовому порядку. Разом з цим суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягають задоволенню, оскільки банк не позбавлений можливості відповідно до умов договору іпотеки звернути стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що грошові кошти у розмірі

269 673,00 дол. США він не отримував і заяви на їх видачу не подавав, у касі він отримав значно меншу суму. У матеріалах справи немає документів,

що підтверджують отримання відповідачем грошових коштів, а тому позивач

не довів позовних вимог, що є підставою для відмови у позові.

Суд апеляційної інстанції не вирішив питання про витребування доказів

у справі, не дослідив зібрані у справі докази, що призвело, на його думку,

до ухвалення незаконного рішення. Також вказує, що суди застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду України

від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, постанові Верховного Суду

від 25 липня 2018 року у справі № 318/273/16-ц.

У квітні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду письмові пояснення у яких зазначав, що новий розгляд справи у суді першої інстанції дозволить встановити нові факти, вивчити всі докази та винести обґрунтоване рішення.

Доводи інших учасників справи

У квітні 2021 року ПАТ «Укргазбанк» надіслало до Верховного Суду відзив

на касаційну скаргу, в якому просило у задоволенні касаційної скарги відмовити. Зазначало, що твердження скаржника є безпідставними, необґрунтованими

і такими, що не підлягають задоволенню, а звернення до суду із касаційної скаргою через десять років після ухвалення рішення суду першої інстанції

та знищення матеріалів справи є зловживанням процесуальними правами з боку особи, яка подала касаційну скаргу.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 753/4606/20, витребувано її з Дарницького районного суду м. Києва та зупинено виконання заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2009 року до закінчення його перегляду

в касаційному порядку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду

м. Києва із заявою про перегляд заочного рішення цього суду від 08 грудня

2009 року у якій також просив відновити матеріали цивільної справи

№ 2-4462/09 за позовом ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У матеріалах справи є довідка від 16 березня 2020 року, видана архіваріусом,

про те, що справа № 2-4462/09 за позовом ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості знищена за закінченням строку зберігання

на підставі наказу Державної судової адміністрації України про затвердження переліку судових справ, що утворюються в діяльності суду, в якій зазначено строк зберігання документів (а. с. 17, т. 1).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за кредитним договором, ухваленого 08 грудня 2009 року, залишено без задоволення.

У мотивувальній частині ухвали суд зазначив, що вимоги про відновлення втраченого судового провадження підлягають вирішенню в окремому судовому провадженні за заявою особи згідно з нормами розділу Х ЦПК.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права

чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 постановою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2009 року залишене без змін.

Із матеріалів справи видно, що апеляційний суд переглянув заочне рішення суду першої інстанції за відсутності матеріалів справи, що не передбачено ЦПК України.

Апеляційний суд не врахував, що статтею 488 ЦПК України встановлено,

що відновлення втраченого повністю або частково судового провадження

в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Відновлення втраченого судового провадження здійснюється судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (статті 490 ЦПК України). Вчинення таких дій судами вищої інстанції під час здійснення перегляду судових рішень

не передбачено.

Метою відновлення втраченого судового провадження може бути одержання завіреної копії судового рішення, виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні, апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, скасування заходів забезпечення позову, вирішення питань, пов`язаних

із зверненням судового рішення до виконання тощо.

Під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд першої інстанції

не вирішував питання про відновлення втраченого судового провадження

й розглянув цю заяву лише на підставі самої заяви про перегляд заочного рішення та доданих до неї відповідачем матеріалів, зокрема копії оскарженого заочного рішення.

Апеляційний суд не звернув уваги на те, що відновлення втраченого судового провадження не відбулося, немає матеріалів справи, а тому не можливо переглянути судове рішення в апеляційному порядку, оскільки в матеріалах справи має міститися достатньо даних і відомостей для об`єктивного

і всебічного розгляду справи, а тому провадження підлягало відновленню.

При цьому він не врахував, що процедура відновлення втраченого провадження була ініційована учасником справи з метою повного та всебічного її розгляду

та дотримання основних засад судочинства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції

в апеляційному порядку з порушенням норм процесуального права.

Ураховуючи наведене, постанова Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа -переданню на новий розгляд до апеляційного суду.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до пунктів 1 і 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд

є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або суд встановив обставини,

що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Згідно з частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється

на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов