КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 755/4207/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва в складі судді Яровенко Н.О., постановлену в м. Київ 12 липня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича, стягувач Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк»,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, просив визнати неправомірними та скасувати акти приватного виконавця від 26 лютого 2021 року у виконавчому провадженні ВП № 62797085 про проведені електронні торги з продажу чотирьох земельних ділянок, постанови від 26 лютого 2021 року у виконавчому провадженні ВП № 62797085 про зняття арешту з майна - земельних ділянок з кадастровими номерами № :04:001:0297, :04:001:0302, :04:001:0303, :04:001:0304.

Посилався на те, що 12 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим М.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62797085 про примусове виконання виконавчого листа № 2-2712/1/2011, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 14 серпня 2018 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 316500,03 доларів США та 435536,47 грн., судові витрати по сплаті державного мита 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

24 лютого 2021 року Київським апеляційним судом винесено постанови у справі № 2-2712/2011, якими скасовано ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року та 24 січня 2019 року про поновлення стягувачу ПАТ АБ «Укргазбанк» пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва, по якому було видано виконавчий лист № 2-2712/1/2011, вступило в законну силу 24 жовтня 2012 року. Датою закінчення встановленого ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на дату винесення рішення) строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання, було 24 жовтня 2013 року.

26 лютого 2021 року він звернувся до приватного виконавця Корольова М.А. із заявою про необхідність повернення виконавчого листа № 2-2712/1/2011 стягувачу.

26 лютого 2021 року приватним виконавцем Корольовим М.А. видано чотири акти про проведені електронні торги з продажу земельних ділянок, які належать ОСОБА_1 , а також дві постанови про зняття арешту з майна, яким є чотири належні боржнику земельні ділянки.

Вважає, що вказані документи видані приватним виконавцем з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 2 ч. 4 ст. 4 якого передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Всупереч вимогам закону приватний виконавець продовжив здійснення виконавчого провадження вже після скасування ухвал суду, якими було поновлено пропущений строк пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду за заявою його представника в частині вимог про визнання неправомірними та скасування актів приватного виконавця від 26 лютого 2021 року про проведені електронні торги з продажу земельних ділянок.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Заявник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його скаргу, визнати неправомірними та скасувати постанови про зняття арешту з майна, видані приватним виконавцем Корольовим М.А. 26 лютого 2021 року у ВП № 62797085.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що постановою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року скасовано судове рішення - ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року, якою поновлено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. Отже, за відсутності судового рішення, ухваленого відповідно до ст. 433 ЦПК України, про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання безпідставним є здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

У випадку пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу, цивільно-процесуальне законодавство не передбачає можливість вчинення виконавцем виконавчих дій в межах виконавчого провадження за відсутності судового рішення про поновлення такого строку.

Оскільки виконавче провадження не є самостійним видом провадження, а є лише завершальною стадією судового провадження, то вчинення виконавчих дій, які є похідними від наслідків судового розгляду (поновлення строку), є безпідставним.

Вказував, що звернувся до суду в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, передбаченого розділом VІІ ЦПК України, відповідно до якого скарга на дії, рішення чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, подається до суду першої інстанції, що розглянув справу, і такий розгляд не є окремим провадженням в окремій справі.

Наголошував, що судом правильно встановлено відсутність в матеріалах судового провадження рішення, яким поновлено пропущений стягувачем строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Але, нехтуючи цим фактом та обов`язковою для виконання постановою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року і не враховуючи того, що рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця суперечить ст. 433 ЦПК України та ст. 1, 4 Закону України «Про виконавче провадження», безпідставно відмовив в задоволенні скарги.

Від приватного виконавця Корольова М.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому приватний виконавець просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Викладав в хронологічному порядку власні дії після відкриття виконавчого провадження у даній справі.

Вказував, що 26 лютого 2021 року ним у відповідності до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про зняття арешту з майна, а саме земельних ділянок ОСОБА_1 , відчужених на електронних торгах.

Зазначив, що 26 лютого 2021 року до нього надійшла заява боржника ОСОБА_1 про повернення виконавчого листа стягувачу та термінове зупинення укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок за результатами проведення електронних торгів від 23 лютого 2021 року ДП «СЕТАМ».

В своїй заяві ОСОБА_1 як на підставу для повернення виконавчого документа стягувачу посилався на постанови Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року в справі № 2-2712/2011, відповідно до яких скасовані ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року та 24 січня 2019 року в справі № 2-2712/11.

Зауважував, що заявником не додано до заяви будь-яких документів, на які він посилається як на підставу для повернення виконавчого документа стягувачу, на вказану заяву приватним виконавцем надано відповідь та направлено на адресу заявника.

Крім того, станом на 19 березня 2021 року на адресу приватного виконавця постанови Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року в справі № 2-2712/2011 не надходили. Зазначені постанови оприлюднені лише 01 березня 2021 року та 07 квітня 2021 року.

Наголошував, що виключні переліки підстав для повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження визначені ст. 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження» і даними статтями не передбачено такої підстави для повернення виконавчого документа стягувачу в рамках відкритого виконавчого провадження, або закінчення виконавчого провадження, як скасування судом ухвали про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Вказував, що станом на момент звернення боржника зі скаргою до суду виконавчий лист не визнавався таким, що не підлягає виконанню, а отже є чинним.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 до його заяви від 26 лютого 2021 року не додані копії постанов Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року, та враховуючи той факт, що станом на 26 лютого 2021 року вказані постанови не оприлюднені в Державному реєстрі судових рішень, у приватного виконавця були відсутні підстави для неприйняття рішень про зняття арешту з майна відповідно до вимог п. 7 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року.

Таким чином, дії приватного виконавця вчинені у відповідності до чинного законодавства України, відсутні підстави для визнання його дій неправомірними та скасування постанов про зняття арешту з майна.

Вважав, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що приватним виконавцем не були вчинені дії, які б порушили права та свободи боржника ОСОБА_1 , постанова про відкриття виконавчого провадження чинна, судове рішення про скасування такої постанови суду не було подано, в зв`язку з чим всі послідуючі дії вчинені в рамках виконавчого провадження № 62797085 вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Від стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому стягувач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, погоджуючись з висновками суду по суті. Вказував, що жодних правових підстав для повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі заяви ОСОБА_1 приватний виконавець не мав та керувався при прийнятті оскаржуваних постанов приписами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», яка зобов`язує виконавця зняти арешти з майна, що реалізоване на прилюдних торгах.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, суд першої інстанції виходив із недоведеності порушення прав та свобод заявника і правомірності дій приватного виконавця, оскільки виключні переліки підстав для повернення виконавчого документа стягувача та закінчення виконавчого провадження визначені статтями 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження», якими не передбачено такої підстави для повернення виконавчого документа стягувачу в рамках відкритого виконавчого провадження або закінчення виконавчого провадження, як скасування судом ухвали про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року та від 24 січня 2019 року задоволено заяви ПАТ «Укргазбанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлено заявнику трирічний строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2011 року по цивільній справі № 2-2712/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором (а. с. 93 - 94, 97 - 99 т. 1).

Постановами Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року в справі № 2-2712/11 апеляційні скарги ОСОБА_1 задоволено. Ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року та від 19 листопада 2018 року скасовано та прийнято постанови, якими відмовлено у задоволенні заяви ПАТ АБ «Укргазбанк», заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (а. с. 8 - 18 т. 1).

26 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. з заявою, в якій боржник повідомляв, що 24 лютого 2021 року Київським апеляційним судом скасовано ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2018 року та 24 січня 2019 року, якими було поновлено пропущений стягувачем строк пред`явлення виконавчого листа № 2-2712/1/2011 від 14 серпня 2018 року до примусового виконання. Цією заявою доводив до відома приватного виконавця про необхідність на підставі ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернути виконавчий лист № 2-2712/1/2011 стягувачу, терміново зупинити укладення договорів купівлі-продажу належних йому земельних ділянок за результатом проведення електронних торгів 23 лютого 2021 року ДП «СЕТАМ» (а. с. 19 - 20 т. 1).

На а. с. 91 - 246 т. 1, 1 - 64 т. 2 міститься копія матеріалів виконавчого провадження ВП № 64720931, в яких наявна копія виконавчого листа в справі № 2-2712/1/2011, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 14 серпня 2018 року на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2011 року за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили 05 жовтня 2012 року, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 05 жовтня 2015 року.

В матеріалах виконавчого провадження (а. с. 93 - 99 т. 1) знаходяться копії ухвал Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2018 року та 24 січня 2019 року, якими було поновлено пропущений стягувачем строк пред`явлення виконавчого листа № 2-2712/1/2011 від 14 серпня 2018 року до примусового виконання.

Постановою від 12 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києві Корольовим М.А. відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-2712/1/2011, виданого 14 серпня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Украгазбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 316500,03 доларів США та 435536,47 грн., судових витрат по сплаті державного мита в сумі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. (а. с. 6 - 7, 104 - 105 т. 1).

На а. с. 7 - 8, 18 - 26 т. 2 знаходяться протоколи проведення електронних торгів 01 лютого 2021 року та 22 лютого 2021 року, за наслідками проведення яких було відчужено належні ОСОБА_1 земельні ділянки пл. 0,0516 га., кадастровий номер :04:001:0302, пл. 0,0499 га., кадастровий номер :04:001:0303, пл. 0,0517 га., кадастровий номер :04:001:0304.

26 лютого 2021 року приватним виконавцем Корольовим М.А. складено чотири акти про проведені прилюдні торги 22 лютого 2021 року, за наслідками проведення яких було продано чотири земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:0297, :04:001:0302, :04:001:0303, :04:001:0304 (а. с. 21 - 28 т. 1, 12 - 13, 80 - 87 т. 2 ).

26 лютого 2021 року приватним виконавцем Корольовим М.А. у ВП № 62797085 на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зняття арешту з майна, а саме земельної ділянки пл. 0,057 га., кадастровий номер :04:001:0297, цільове призначення землі сільськогосподарського призначення, вид використання - для ведення садівництва, за адресою Київська область, Бориспільський район, Щасливська сільська рада (а. с. 29 - 30 т. 1, 15 - 16 т. 2).

26 лютого 2021 року приватним виконавцем Корольовим М.А. у ВП № 62797085 на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зняття арешту з майна, а саме земельних ділянок пл. 0,0516 га., кадастровий номер :04:001:0302, пл. 0,0499 га., кадастровий номер :04:001:0303, пл. 0,0517 га., кадастровий номер :04:001:0304, цільове призначення землі сільськогосподарського призначення, вид використання - для ведення садівництва, за адресою Київська область, Бориспільський район, Щасливська сільська рада (а. с. 31 - 32 т. 1, 39 - 40 т. 2).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києві Корольова М.А. від 03 березня 2021 року об`єднано виконавчі провадження № 62797085, 64720697 у зведене виконавче провадження № 64720931 (а. с. 58 - 59 т. 2).

Листом від 18 березня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києві Корольов М.А. повідомив ОСОБА_1 на його заяву від 25 лютого 2021 року про відсутність передбачених законом підстав для повернення виконавчого документа стягувачу та ненадання доказів до заяви про повернення виконавчого документа стягувачу (а. с. 62 - 64 т. 2).

На а. с. 132 - 147 т. 2 знаходяться копії позовних заяв ОСОБА_1 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області про визнання електронних торгів недійсними.

На а. с. 148 - 149 т. 2 знаходяться копії ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2021 року, 22 червня 2021 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Звертаючись до суду з даною скаргою на дії приватного виконавця, ОСОБА_1 зазначав підставою для визнання неправомірними та скасування постанов приватного виконавця про зняття арешту з майна від 26 лютого 2021 року продовження приватним виконавцем здійснення виконавчого провадження вже після скасування апеляційним судом постановами від 24 лютого 2021 року ухвал суду, якими було поновлено пропущений строк пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання, та посилався на п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-2712/1/2011, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 14 серпня 2018 року, відкрито приватним виконавцем постановою від 09 грудня 2020 року на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2011 року, яким з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно стягнуто на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 316500,03 доларів США та 435536,47 грн., судових витрат по сплаті державного мита в сумі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Згідно матеріалів виконавчого провадження, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена приватним виконавцем на підставі заяви стягувача, оригіналу виконавчого листа № 2-2712/1/2011 та копій ухвал Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року та від 24 січня 2019 року, якими продовжено стягувачу ПАТ «Укргазбанк» строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання (а. с. 91 - 99 т. 1).

В подальшому ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року та від 24 січня 2019 року були скасовані постановами Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року.

Відповідно до ст. 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 1, п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», після скасування 24 лютого 2021 року апеляційним судом ухвал суду першої інстанції, якими задоволено заяви стягувача про продовження строку пред`явлення виконавчих документів до виконання, у приватного виконавця не було передбачених законом підстав вчиняти виконавчі дії на виконання судового рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання у якого стягувачем пропущено.

Апеляційний суд враховує, що боржник ОСОБА_1 повідомляв про зазначені обставини приватного виконавця у заяві, яку останній отримав 26 лютого 2021 року, чого ним в судовому засіданні під час апеляційного перегляду не заперечувалося, однак приватний виконавець обставин скасування ухвал Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року та від 24 січня 2019 року не перевірив і безпідставно прийняв постанови від 26 лютого 2021 року, якими зняв арешт із земельних ділянок із кадастровими номерами :04:001:0297, :04:001:0302, :04:001:0303, :04:001:0304, відчуженими на електронних торгах, які наразі оскаржуються ОСОБА_1 як попереднім власником вказаного нерухомого майна в порядку позовного провадження (а. с. 132 - 147 т. 2).

Вказаним обставинам судом першої інстанції належної оцінки надано не було.

Суд першої інстанції також встановив, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 62797085 є чинною і судового рішення про скасування такої постанови суду надано не було, і прийшов до висновку, що всі наступні дії приватного виконавця, вчинені в межах виконавчого провадження, вчинені ним у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», залишивши поза увагою, що заявником не ставилася під сумнів правомірність відкриття виконавчого провадження, а виключно дії приватного виконавця, вчинені ним після скасування ухвал суду, якими було поновлено пропущений строк пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання.

Враховуючи наведене, апеляційний суд також відхиляє як необґрунтовані і такі, що не мають відношення до предмету скарги, доводи відзиву приватного виконавця Корольова М.А. на апеляційну скаргу, що станом на момент звернення ПАТ АБ «Укргазбанк» із заявою про відкриття апеляційного провадження ухвали суду від 19 листопада 2018 року та від 24 січня 2019 року про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання були чинними та ніким не скасовані, в зв`язку з чим підстав для повернення приватним виконавцем виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання не було; а також про те, що вимога приватного виконавця про подання боржником декларації про доходи та майно боржником проігнорована, що свідчить про умисне ухилення боржника від виконання рішення суду.

З огляду на те, що предметом даної скарги є оскарження постанов приватного виконавця про зняття арешту з майна, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані та неспроможні доводи відзиву приватного виконавця Корольова М.А. на апеляційну скаргу, що виключні переліки підстав для повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження визначені статтями 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження» і даними статтями не передбачено такої підстави для повернення виконавчого документа стягувачу в рамах відкритого виконавчого провадження або закінчення виконавчого провадження, як скасування судом ухвали про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, і що станом на день звернення боржника зі скаргою до суду у приватного виконавця відсутні законні підстави для повернення виконавчого листа стягувачу.

Решта доводів відзиву приватного виконавця Корольова М.А. на апеляційну скаргу зводиться до відтворення хронології виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 6472093, що саме по собі не підтверджує і не спростовує доводів апеляційної скарги.

Отже, відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального і процесуального права, що їх регулюють, залишив поза увагою підстави поданої скарги і доводи ОСОБА_1 та дійшов передчасних і помилкових висновків про недоведеність обставин, що приватним виконавцем Корольовим М.А. були вчинені дії, які порушили права та свободи заявника ОСОБА_1 , та правомірність дій приватного виконавця.

Виходячи із вищевикладеного, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Апеляційний суд відхиляє доводи відзиву стягувача АБ «Укргазбанк» на апеляційну скаргу, які зводяться до згоди з помилковими висновками суду першої інстанції.

Вирішуючи скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця по суті, апеляційний суд виходить із того, що оскільки постанови приватного виконавця про зняття арешту з майна від 26 лютого 2021 року суперечать ст. 1, 4 Закону України «Про виконавче провадження» та порушують права боржника у виконавчому провадженні, такі постанови є неправомірними та підлягають скасуванню.

За відсутності судового рішення, ухваленого відповідно до положень ст. 433 ЦПК України, про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа № 2-2712/1/2011 до виконання, правові підстави для здійснення виконавчого провадження відсутні.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм процесуального права, із прийняттям нової постанови про задоволення скарги на дії приватного виконавця.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені останнім за подання апеляційної скарги, в розмірі 454 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича, стягувач Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк», задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича від 26 лютого 2021 року у виконавчому провадженні ВП № 62797085 про зняття арешту з майна - земельної ділянки з кадастровим номером № :04:001:0297.

Визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича від 26 лютого 2021 року у виконавчому провадженні ВП № 62797085 про зняття арешту з майна - земельних ділянок з кадастровими номерами № :04:001:0302, :04:001:0303, :04:001:0304.

Стягнути із приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 454 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2021 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.