Справа № 180/1653/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Янжули О.С.

секретар - Котова Н.С.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Шаповалова О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Марганець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину будинку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину будинку, посилаючись на те, що із ОСОБА_3 вона проживала однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 2000 року.

Під час сумісного проживання, 9 квітня 2010 року, за спільні кошти вони з ОСОБА_3 придбали житловий будинок АДРЕСА_1 . Право власності на будинок було оформлено на ОСОБА_3 . В договорі купівлі-продажу а саме у п.1.8. зазначено, що ОСОБА_3 проживає однією сім`єю з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але вони не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, або в будь якому іншому шлюбі. Але придбання житлового будинку здійснюється за спільні кошти, та у відповідності із ст.74 Сімейного кодексу України буде належати їм на праві спільної сумісної власності. Договір купівлі-продажу житлового будинку від 09 квітня 2010 року було оформлено з розстроченням платежу. 30 листопада 2010 року вони повністю розрахувалися за будинок з продавцем. 27 квітня 2011 року Дніпропетровським обласним комунальним підприємством "Марганецьке бюро технічної інвентаризації" було проведено державну реєстрацію будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Організацією та фінансуванням поховання займалася особисто вона. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

Фактично 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 належала померлому, а співвласником 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 являється вона. Але у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказаний будинок зареєстрований в цілому за ОСОБА_3 .

Спадкоємцем першої черги за законом є мати померлого ОСОБА_2 . Відповідач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 . Відповідач, після смерті ОСОБА_3 , не визнаючи її співвласником будинку, почала чинити перешкоди у користуванні будинком АДРЕСА_1 , вимагає його звільнити, заявляє, що тільки вона має право на цей будинок.

Оскільки будинок було придбано під час сумісного проживання, їй та ОСОБА_3 за законом належить по 1/2 частині будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отримати свідоцтво про право власності на частку у спільному майні в нотаріальнії конторі на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 вона не може, оскільки з ОСОБА_3 вони не перебували у шлюбі, а нотаріус має законні підстави видати свідоцтво про право власності на 1/2 частин будинку, у спільному майні подружжя, тому із подружжя, хто пережив померлого відповідно до ст. 71 Закону України "Про нотаріат".

Просить суд поділити будинок АДРЕСА_1 , яка є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 : визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що спірний будинок було придбано за особисті кошти її сина.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Нормами ст. 129 Конституції України встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Судом встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу житлового будинку з розстроченням платежу від 09 квітня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Мельниченко М.М., зареєстрованим у реєстрі під № 2-327, продавець ОСОБА_5 та покупець ОСОБА_3 уклали договір про купівлю-продаж житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідно п.1.8 Договору, покупець заявив, що проживає однією сім`єю з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але вони не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, або у будь-якому іншому шлюбі. Але придбання житлового будинку здійснюється за спільні кошти, та у відповідності із ст. 74 Сімейного кодексу України буде належати їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно п.2.1. Договору ціна продажу житлового будинку складає 25000 гривень. Відповідно до п.2.2. розрахунок за житловий будинок буде проводитися з розстрочкою платежу (а.с.5).

Відповідно заяви ОСОБА_5 ДОКП «Марганецьке БТІ», посвідченої державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Мельниченко М.М., зареєстрованим у реєстрі під № 2-1646, на виконання договору , вона отримала залишок несплаченої суми у розмірі 25000 гривень. ОСОБА_3 повністю розрахувався за проданий житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.6).

У Витязі про державну реєстрацію прав ДОКП «Марганецьке БТІ» № 29801261 від 27.04.2011 року вказано, що власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 09.04.2010 року (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 24.09.2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №833 (а.с.8).

07 жовтня 2020 року головою квартального комітету 43 кварталу Марганецької міської ради Жерновою О.О. видано довідку №26, відповідно якої ОСОБА_1 проживає та прописана за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою з 2010 року проживав ОСОБА_3 із співмешканкою ОСОБА_1 однією родиною (а.с.9).

Рішенням Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року «Про перейменування об`єктів топоніміки міста» вулиця Колгоспна перейменована на «Ярослава Мудрого».

Відповідно договору-замовлення на організацію та проведення поховання, позивачка ОСОБА_1 здійснювала поховання ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В силу ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Статтею 70 Сімейного Кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором.

Як підтверджено договором купівлі-продажу житлового будинку з розстроченням платежу від 09 квітня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Мельниченко М.М., зареєстрованим у реєстрі під № 2-327, де продавець ОСОБА_5 та покупець ОСОБА_3 уклали договір про купівлю-продаж житлового будинку АДРЕСА_1 та відповідно п.1.8 Договору, покупець заявив, що проживає однією сім`єю з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але вони не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, або у будь-якому іншому шлюбі. Але придбання житлового будинку здійснюється за спільні кошти, та у відповідності із ст. 74 Сімейного кодексу України буде належати їм на праві спільної сумісної власності.

Тобто, умовами договору чітко встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , тому за позивачкою можливо визнати право власності на Ѕ частину вказаного будинку.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 840,80 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст. 368 ЦК України, ст.ст.70,71,74 СК України, ст.ст. 2,3,4,6,9,10,12,13,76,81,141,247,258,263-265,274-277,289,354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину будинку - задовільнити.

Поділити будинок АДРЕСА_1 , який є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на Ѕ частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ), зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 ( паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття

апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Повний текст рішення виготовлено 29 січня 2021 року

Суддя: О. С. Янжула