Справа № 635/5698/20
Провадження № 2/635/598/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області в складі суду:
головуючого судді Даниленко Т.П.,
за участі секретаря судового засідання Саніної Т.О.,
розглянувши цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , -
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), в якому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Разом з нею у вказаному житловому будинку зареєстровані її батько - ОСОБА_3 , донька ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 , який є колишнім чоловіком позивачки. Зазначає, що відповідач за зазначеною адресою не проживає з травня 2019 року, шлюб між сторонами розірвано 27.08.2019, особистих речей ОСОБА_2 у будинку немає. Вказує, що відповідач не бере участі у витратах по утриманню будинку та оплаті комунальних платежів, добровільно знятися з реєстрації не бажає, що обмежує її права як власника.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.09.2020 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду.
В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, в позовній заяві просила розглянути справу без її участі.
Відповідач своїми процесуальними правами не скористався, у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи, що судове засідання неодноразово відкладалось, відповідач не виявив наміру скористатись своїми процесуальними правами, в судові засідання не з`являвся, відзив на позовну заяву не надав, беручи до уваги, що судом було вичерпано всі можливі способи щодо його повідомлення про час та місце розгляду справи, а також те, що судом явка відповідача обов`язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.
У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування, укладеним 27.12.2008 між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Павловою О.О. та витягом з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 21615687 від 21.01.2009.
Згідно довідки №1394, виданої 31.08.2020 виконавчим комітетом Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, за адресою: АДРЕСА_1 , окрім позивача також зареєстровані батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Реєстрація відповідача за вказаною адресою також підтверджується змістом будинкової книги для прописки громадян, що проживають у спірному будинку, та карткою реєстрації особи.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 27.08.2019, актовий запис № 223, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 27.08.2019.
З актів від 04.07.2020 та від 04.09.2020, складених депутатом Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_6 в присутності сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 фактично не проживає з травня 2019 року, його особистих речей в будинку немає.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
За статтею 317ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно ст.319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб.
Аналогічні положення містяться в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до якого власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Статтею 41Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За змістом ст.319ЦК власник сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.
Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.
Разом із тим, як вбачається зі змісту ст. 319 ЦК, обмеження права власності не підлягають розширеному тлумаченню.
Закріплений у п. 1 ч. 2 ст.319ЦК принцип, відповідно до якого дії власника щодо його майна не повинні суперечити закону, є загальним універсальним обмеженням прав власника. Відсутність прямої заборони в законі надає власнику широке коло можливостей для здійснення права власності, в той час як заборона на здійснення певних дій є механізмом стримання власника.
У ч.1 ст. 383ЦК України та ст. 150ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частина перша ст. 156ЖК України передбачає, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач по справі: ОСОБА_2 є колишнім чоловіком позивачки.
Згідно ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Під час судового розгляду судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , понад один рік, а саме з травня 2019 року.
Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано.
Доказів перешкоджання позивачем у користуванні спірним будинком відповідачу матеріали справи не містять.
За положеннями ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 28.01.2021.
Суддя Т.П. Даниленко