КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року

м. Київ

справа № 369/15299/20

провадження №22-ц/824/937/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2020 року про забезпечення позову /суддя Усатова Д.Д./

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Соларенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом із позовною заявою позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича за № 5564 від 24.11.2020 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Соларенерго» на користь громадянина Демократичної Республіки Конго ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 6 050 000 дол. США 00 центів, що на день вчинення напису становить 171 578 000 грн. 00 коп. та 25 000 грн. 00 коп. за період з 20 жовтня 2020 року по 20 листопада 2020 року, по виконавчому провадженню ВП № 63754397.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2020 року заяву задоволено. Вирішено зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича за № 5564 від 24.11.2020 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Соларенерго» на користь громадянина Демократичної Республіки Конго ОСОБА_1 (ОСОБА_1)заборгованості у загальному розмірі 6 050 000 дол. США 00 центів, що на день вчинення напису становить 171 578 000 грн. 00 коп. та 25 000 грн. 00 коп. за період з 20 жовтня 2020 року по 20 листопада 2020 року, по виконавчому провадженню ВП № 63754397 до набрання рішенням у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Соларенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (ОСОБА_1), приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню законної сили. /а.с. 25-28/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати, у задоволенні заяви відмовити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми статті 149 та 150 ЦПК України. Суд не дослідив чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Також суд першої інстанції не врахував ступінь доведеності позивачем зв`язку змісту порушеного права та інтересу з способом та наслідками забезпечення позову для інших осіб. Заходи забезпечення позову не можуть бути використані як санкція для відповідача або як спосіб примусити відповідача діяти певним чином під загрозою заподіяння збитків шляхом вжиття заходів забезпечення позову, а також не можуть бути наслідком зловживання позивачем своїми правами на шкоду відповідачеві з санкціонованого дозволу суду. Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом позову по даній цивільній справі є оскарження виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, як такого, що вчинений з порушенням норм матеріального права. Водночас, в ухвалі суд першої інстанції не наводить жодних обґрунтувань та посилань на фактичні обставини які б вказували на те, що апелянтом можуть бути створені загрози для подальшого виконання ухваленого рішення. Суд першої інстанції не дослідив ту обставину, що вжиті заходи забезпечення позову у формі зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса фактично порушують законні права Апелянта на стягнення боргу за виконавчим документом, який є абсолютно законним.

ТОВ «Соларенерго» звернулось з відзивом на апеляційну скаргу посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказувало, що по неукладеному, неіснуючому, договору, було видано та посвідчено виконавчий документ і йде стягнення майна та коштів позивача, що змусило останнього звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. На виконання незаконного виконавчого документу на користь особи, яка не є громадянином України, відбувається стягнення коштів, у зв`язку з чим позивач оскаржує такий виконавчий напис у судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з ймовірністю тривалого розгляду справи, в процесі якого буде йти стягнення коштів з позивача на підставі незаконного виконавчого документу на користь особи, яку малоймовірно, що можливо буде взагалі розшукати в подальшому, а отже, існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду. Наведене свідчить про наявність зв`язку між визначеними заходами для забезпечення позову у даній справі в частині зупинення звернення стягнення за виконавчим написом, співмірність та адекватність таких заходів із заявленими вимогами. Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду, а невжиття зазначених заходів забезпечення позову, навпаки, утруднить чи зробить неможливим виконання можливого рішення суду, так як у разі стягнення з позивача вказаної в оспорюваному виконавчому документі суми на користь нерезидента, визнання у судовому порядку цього виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, вже не захистить ефективно порушені права позивача. Більш того, застосування заходів забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа є з огляду на зміст п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України доцільним у даному разі, так як позивачем, як боржником у виконавчому провадженні № 63754397, оскаржується у судовому порядку даний виконавчий документ. З огляду на вищевикладені норми права, обставини справи та практику Верховного суду вбачається, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зокрема і у даній справі, у зв`язку з чим суд першої інстанції постановив абсолютно законну ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, а доводи апелянта є безпідставними та такими, що не відповідають характеру спірних правовідносин.

Також представник ТОВ «Соларенерго» Безпалюк Н.В. звернулась з клопотанням про відкладення розгляду справи з огляду на те, що вона відчула ознаки захворювання та в день засідання буде звертатись до лікаря.

Представник апелянта ОСОБА_2 також звернувся з клопотання про відкладення судового засідання з огляду на встановлені карантинні обмеження та складну епідеміологічну ситуацію.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, з огляду на висловлені сторонами позиції, викладені в апеляційній скарзі та відзиві, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України про те, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать, зокрема: зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича за № 5564 від 24.11.2020 року.

Доводи апеляційної скарги, що вжиті заходи забезпечення позову у формі зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса фактично порушують законні права апелянта на стягнення боргу за виконавчим документом, який є абсолютно законним, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки саме законність виконавчого напису оскаржується.

Так, на виконання виконавчого документу, який оскаржується, на користь особи, яка не є громадянином України, відбувається стягнення коштів.

Вжиття саме таких заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду, водночас, невжиття зазначених заходів забезпечення позову, навпаки, утруднить чи зробить неможливим виконання можливого рішення суду, так як у разі стягнення з позивача вказаної в оспорюваному виконавчому документі суми на користь нерезидента, визнання у судовому порядку цього виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, вже не захистить ефективно порушені права позивача. Більш того, застосування заходів забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа є з огляду на зміст п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України доцільним у даному разі, так як позивачем, як боржником у виконавчому провадженні № 63754397, оскаржується у судовому порядку даний виконавчий документ.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2020 року про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2020 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: