Провадження №: 2/755/8761/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О. вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення попередньої оплати (авансу),-

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення попередньої оплати (авансу).

Суд, вивчивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про необхідність передачі цивільної справи за територіальною підсудністю до іншого суду.

Відповідно до ч. 1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив зареєстроване місце проживання відповідача - АДРЕСА_1 , що відноситься до Дніпровського району м. Києва на який розповсюджується територіальна юрисдикція Дніпровського районного суду міста Києва.

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, суддею в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Відповідно до наданої інформації ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 25 червня 2018 року по 23 квітня 2020 року (вибув з проживання за його заявою).

Згідно ч. 8 ст. 28 ЦПК України, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між позивачем та відповідачем укладений договір Підряду на виконання ремонтних робіт та облаштування квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що територіально відноситься до Солом`янського району м. Києва.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач не зареєстрований у Дніпровському районі, а місце виконання договору є Солом`янський район міста Києва, тому справа має бути передана за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 4 статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини 5 статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини(далі Суд) від 20 липня 2016 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом (рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява №7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі обставини справи, а саме той факт, що відповідач не зареєстрований на території Дніпровського району м. Києва, однак місцем виконанням договору є Солом`янський районний міста Києва, тому суд приходить до висновку про передачу вказаної цивільної справи до Солом`янського районного суду м. Києва.

На підставі викладеного, керуючись статтями 27, частинами 1, 3 статті 31, 258 - 260 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення попередньої оплати (авансу) - передати за підсудністю на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва (03113, м. Київ, вул. Полковника Шутова, 1).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 24 листопада 2021 року.

Суддя Н.О. Яровенко