Провадження № 2/522/2727/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Домусчі Л.В.

при секретарі судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Різой Наталія Вікторівна, про зміну договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 12 червня 2019 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Різой Наталія Вікторівна, за яким позивач просив змінити договір від 20.12.2017 року укладений між батьками: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про сплату аліментів на утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Різой Наталією Вікторівною, розірвавши його в частині визначення розміру, строків та порядку виплати аліментів ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які передбачені у п.п.1-8, 12, 14, 18 договору від 20.12.2017 року, залишивши чинним договір від 20.12.2017 року у частині визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні сина, які передбачені п.п.9-11, 13 договору.

Згідно обґрунтування позову, у сторін від шлюбу є спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Шлюб між сторонами розірвано 31.10.2018 року згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом із матір`ю.

До розірвання шлюбу, 20.12.2017 року, між сторонами було укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Різой Наталією Вікторівною, з приводу сплати аліментів на утримання сина. Відповідно до цього договору від 20.12.2017 року, аліменти сплачуються ОСОБА_1 щомісячно у вигляді грошової суми 13 942 грн., що визначено як еквівалент 500 дол. США. Початок сплати аліментів визначений із 01.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Також, у п.п.9-11, 13 договору від 20.12.2017 року визначено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні дитини, визначений порядок та строки спілкування батька з сином. Згідно з п.15 договору сторони визначили, що спори, які виникають у процесу виконання договору та розбіжності в тлумаченні окремих положень договору, вирішуються його сторонами шляхом переговорів, а у разі не досягнення згоди у судовому порядку. Згідно з п.17 договору від 20.12.2017 року, одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни або розірвання договору вирішується в судовому порядку.

Позивач посилався на те, що він сумлінно виконував свої обов`язки, пов`язані з наданням коштів на утримання дитини, проте останнім часом відбулись істотні зміни обставини, якими ОСОБА_1 керувався при укладенні договору. Посилався на те, що значно змінився його майновий стан, через що він позбавлений можливості надавати грошові кошти на утримання сина у розмірі, визначеному в договорі. Для виконання своїх зобов`язань він змушений позичати гроші у знайомих, та інше. На теперішній час він не працює та з 28.05.2019 року перебуває на обліку в Одеському міському центрі зайнятості як шукаючий роботу. Разом із ним проживають його батьки, пенсійного віку, яких він повинен також утримувати.

Вказував, що з метою урегулювання цього питання він неодноразово звертався до відповідачки та пропонував їй в нотаріальному порядку внести зміни до договору, визначивши меншу суму аліментів. Проте, остання є непохитною та на переговори не йде. За викладеного, вимушений звернутись до суду з дійсним позовом. Як правову підставу зазначив положення ст. 651-653 ЦК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі було призначено суддю Шкамерду К.С. та ухвалою суду від 01.07.2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі.

На підставі наказу від 16 вересня 2019 року № 50-ос/с Голови суду ОСОБА_4 про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси судді Шкамерди К. С. у зв`язку із закінченням терміну відрядження, з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів сторін по справі, а також дотримання розумних строків розгляду справи, та на підставі службової службової записки помічника та секретаря судового засідання судді ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснено перерозподіл справи.

Матеріали справи надійшли до провадження судді Домусчі Л.В. та ухвалою суду від 28.10.2019р. дану справу було прийнято до провадження судді. Розгляд справи призначено в загальному позовному провадженні з підготовчим засіданням.

Розгляд справи 02.12.2019р. був відкладений на 27.01.2020р. у зв`язку з неявкою сторін.

27.01.2020 року розгляд справи був відкладений на 02.03.2020 року за клопотання представника відповідача з наданням строку протягом двох тижнів на подання відзиву на позов.

Відповідачем 27.01.2020 року були надані письмові пояснення на позов, згідно яких заперечувала проти вимог та просила відмовити.

У підготовче засідання 02.03.2020 року сторони не з`явились. Проте, представником відповідача подано до суду клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду, повний текст якої складено 05.03.2020 року, було розглянуто та задоволено клопотання представника відповідача: витребувано докази із Державної прикордонної служби, з Головного управління ДПС в Одеській області, із крюїнгової компанії Columbia Shipmanagement Ukraine, з Головного управління Пенсійного фонду України, з Одеського міського центру зайнятості. Зобов`язано Макаренко С.О. надати його паспорт моряка у судове засідання для ознайомлення та порівняння.

Розгляд справи відкладено на 14.04.2020 року.

Ухвалою суду від 14.04.2020 року було вирішено питання про витребування доказів із Державної прикордонної служби, а саме інформації стосовно періодів, строків та підстав, за якими громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) перетинав кордон України в період з 01.01.2019р. по час надання відповіді на запит.

Розгляд справи відкладено на 15.06.2020 року.

Через неявку сторін розгляд справи 15.06.2020 року був відкладений на 20.07.2020 року.

Вимоги ухвал суду від 05.03.2020 року та від 14.04.2020 року були виконанні ГУПФУ 02.04.2020 року (а.с.105-108), ГУДПС в Одеській області 22.04.2020 року (а.с.128), ДПС України 22.05.2020 року (а.с.132) та 10.07.2020 року (а.с.160), Одеським міським центром зайнятості 18.06.2020 року (а.с.141), ГУДПС в Одеській області 01.07.2020 року (а.с.150-151).

У підготовчому засіданні 20.07.2020 року були присутні: представник позивача адв. ОСОБА_8 , який позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, та відповідачка разом із представником, які позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення.

Ухвалою суду від 20.07.2020 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 04.11.2020 року.

До суду 28.09.2020 року надійшло клопотання представника ОСОБА_2 адв. ОСОБА_9 , згідно якого просив витребувати докази із Приватного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний», а саме інформацію щодо руху коштів по рахунку № НОМЕР_3 , належного ОСОБА_1 , із 01.01.2019 року по час звернення до суду з цим клопотанням. Посилався на те, що вказаний банківський рахунок використовується позивачем для отримання заробітної платі, що має значення для повного та всебічного розгляду даної справи.

Із 21.09 по 03.10.2020р. суддя перебувала у відпустці, клопотання отримала 05.10.2020 року.

Ухвалою суду від 05.10.2020 року розглянуто та задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів.

У судовому засіданні 04.11.2020 року був присутній представник позивача, який пояснив, що під час перебування сторін у шлюбі ними було укладено договір від 20.12.2017 року, за яким зокрема врегульовано питання про сплату батьком коштів на утримання сина. Проте, на теперішній час майнове становище позивача змінилось та останній не має змогу сплачувати на утримання сина кошти у розмірі 500 дол. США щомісячно, а тому просять розірвати договір у частині положень, що стосуються розмірів, строків та порядку сплати аліментів. На теперішній час позивач не працює, утримує ще батьків пенсійного віку, а також курс дол.. збільшився. Проте відповідачка мирно врегулювати дане питання не хоче.

Також з`явилась відповідачка, яка позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення. Посилалась на те, що договір між ними було укладено добровільно, проте останні півроку позивач його порушує та сплачує лише по 50 дол. США останні 3 місяці. Посилалась на те, що їй достеменно відомо, що позивач ходить у рейси як моряк. Він став старпомом, а отже вважає, що позивач має змогу сплачувати кошти за умовами договору.

По справі було оголошено перерву до 04.12.2020 року.

У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному 04.12.2020 року, розгляд справи відкладено на 12.01.2021 року.

У судове засідання 12.01.2021 року з`явились: представник позивача ОСОБА_8 , відповідачка разом із представником ОСОБА_9 .. Від приватного нотаріуса Різой Н.В. до суду надійшла заява, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності.

Представник позивача позовні вимоги за якими просив змінити договір саме шляхом його розірвання в частині пунктів пов`язаних з аліментними зобов`язаннями, та зазначаючи що позивач не просить змінити розмір аліментів та просив задовольнити його за обставин, викладених у минулому судовому засіданні. Додатково зазначив, що окрім довідки із центру зайнятості доказів щодо зміни майнового стану позивача у нього немає. При цьому представнику невідомо, за які кошти позивач виїжджає за кордон. Вважає, що останній в пошуках роботи виїжджає за кордон для сезонної роботи.

Відповідачка та її представник заперечували проти вимог та просили відмовити. Відповідачка додатково пояснила, що вона офіційно не працює та вважає, що на утримання сина необхідна та ж сама сума коштів, що зазначена в договорі від 20.12.2017 року. Зазначила, що дійсно до подання даного позову позивач звертався до неї з пропозицією внести зміни до договору, про що вона усно відмовила.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову за його недоведеністю.

Після пояснень сторін по справі було оголошено перерву до 22.01.2021 року.

У судове засідання 22.01.2021 року з`явились: представник позивача ОСОБА_8 та представник відповідачки - ОСОБА_9 .. Від приватного нотаріуса Різой Н.В. до суду надійшла заява, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності.

Сторони підтримали свої позиції, висловлені у минулому судовому засіданні.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні осіб, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Із матеріалів справи судом встановлено, що від спільного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 14.07.2012 року).

Шлюб між сторонами розірвано 31.10.2018 року згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси (справа №522/16073/18). Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом із матір`ю - ОСОБА_2 .

До розірвання шлюбу, 20.12.2017 року, між сторонами було укладено договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Різой Наталією Вікторівною (реєстраційний номер №900), згідно якого сторони, зокрема, в п.п.1-8, 12,14,18 визначили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Зокрема згідно п.3 договору, аліменти сплачуються платником ( ОСОБА_1 ) щомісяця у вигляді грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін дорівнює 13 942 грн., що за домовленістю сторін, сторони вважають як еквівалент за курсом НБУ на дату підписання договору 500 дол. США.

Згідно п.4, виплата аліментів здійснюється ОСОБА_1 щомісячно, не пізніше 10 числа поточного місяця за поточний місяць. Сплата аліментних платежів починається з 01.04.2018 року.

Згідно з п.15 договору сторони визначили, що спори, які виникають у процесі виконання договору та розбіжності в тлумаченні окремих положень договору, вирішуються його сторонами шляхом переговорів, а у разі не досягнення згоди - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства.

Згідно з п.17 договору, одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни або розірвання договору вирішується в судовому порядку.

Згідно п. 23, договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення та діє до моменту виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором (ст.180, 199 Сімейного кодексу України).

Згідно п. 27 договору, останній є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення та дії до моменту досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Так, питання щодо способів участі батьків в утриманні дітей врегульований Сімейним кодексом України. В свою чергу питання, що стосуються договорів, питання їх укладення, внесення змін до договору, його розірвання, припинення зобов`язань за договором врегульовано положеннями Цивільного кодексу України.

Так, положеннями ч. 1 ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Згідно ч. 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У відповідності до вимог ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до ст. 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Однак позивачем не надано доказів того, що обставини, якими позивач та відповідач керувались під час укладення Договору, істотно змінились, зокрема, доказів того, що одночасно існують наступні обставини: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях( ст. 81 ЦПК України).

Згідно довідки Одеського міського центру зайнятості від 11.01.2020 року №69/17/03 (а.с.71), ОСОБА_1 перебуває на обліку як шукаючий роботу в Одеському МЦЗ з 27 травня 2019 року по теперішній час. Заяви про надання статусу безробітного до центру зайнятості не подавав.

Зазначене також підтверджується листом Одеського МЦЗ від 16.06.2020 року, згідно якої також зазначено, що 28.05.2019 року ОСОБА_1 було проведено консультацію та видано направлення на працевлаштування до «Науково-виробничого підприємства «Екоресурс» на посаду «менеджер (управитель)». Направлення не було відпрацьовано (а.с.141).

Згідно наданої суду довідки форми ОК-5, форми ОК-7 та додатку №9 (а.с.105-108), ГУПФУ в Одеській області повідомлено, що дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про ОСОБА_1 як найманого працівника за період із 28.05.2019 року по 29.02.2020 року відсутні.

Згідно довідки Головного управління ДПС в Одеській області від 19.06.2020 року (а.с.150), ОСОБА_1 перебуває на обліку як ФОП з 31.07.2017 року; стан платника припинено, але не знято з обліку. Дата проведення державної реєстрації припинення 06.09.2018 року.

Згідно довідки Головного управління ДПС в Одеській області від 08.04.2020 року (а.с.128), за період із 29.05.2019 року по 28.01.2020 року ОСОБА_1 не знаходився на обліку як фізична особа-підприємець, податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір не сплачував.

Між тим, згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної Служби України від 14.04.2020 року (а.с.155), позивач із регулярною періодичність (в 2019 році (двічі) та в 2020 року (одного разу) перетинав кордон України, за які грошові кошти представнику позивача невідомо. Так прибув 15.04.2019р. з Стамбула, виїхав 03.08.2019р., прибув в Одесу 10.12.2019р., виїхав до Стамбула 05.02.2020р.

Будь-яких інших відомостей щодо майнового стану позивача матеріали справи не містять та стороною позивача не надано. При цьому відомостей щодо майнового стану позивача до виникнення даного спору матеріали справи також не містять.

За викладеного суд вбачає, що позивачем достеменно не доведено належними та допустимими доказами обставин щодо зміни майнового стану та його погіршення, на підтвердження обставин, викладених у позові.

За викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог.

Окрім того, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів визначений рішенням суду або за домовленістю сторін, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зміна матеріального становища передбачає також інший спосіб захисту, аніж розірвання Договору про сплату аліментів та стягнення їх в меншому розмірі, який передбачений умовам договору.

Виходячи з вищевикладеного, судом протягом судового розгляду не встановлено передбачених ч.2 ст.651 ЦК України підстав для розірвання договору між сторонами в частині визначення розміру, строків та порядку виплати аліментів ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які передбачені у п.п.1-8, 12, 14, 18 договору від 20.12.2017 року. За викладеного суд відмовляє у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.. 8,15, 180, 181, 182, 183, 189, 192 СК України, ст. 15, 16, 526, 527, 598, 627, 651 ЦК України, ст.ст.. 1, 2, 5, 10-13, 43, 49, 76-80, 81, 89, 141, 210, 247, 258, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Різой Наталія Вікторівна, про зміну договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України

Повний текст рішення виготовлено 28.01.2021 року.

Суддя: Домусчі Л. В.