Провадження № 2/932/759/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Скопа Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення порушень права власності, -

В С Т А Н О В И В:

26.09.2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрований його син - відповідач ОСОБА_2 як член його родини. З квітня 2010 року відповідач в квартирі не проживає, місце його проживання не відоме. Відповідач на час подачі позову в квартирі не мешкає, сплату комунальних послуг не здійснює, витрат по утриманню квартири не несе, тому позивач, посилаючись на ч.2 ст. 405, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, просить усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2 в квартирі за вказаною адресою, витрати по справі покласти на відповідача.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_4 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_4 від здійснення правосуддя, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 15.04.2020 року за № 162 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2020 року, справу передано для розгляду судді ОСОБА_5 .

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_5 у відставку, на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду від 20.01.2021 року за № 14 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2021 року, справу передано для розгляду судді Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою судді Кудрявцевої Т.О. від 21.01.2021 року прийнята до свого провадження вищезазначена цивільна справа, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги обґрунтовані та не заперечує проти їх задоволення, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву в якій просив провести розгляд справи в його відсутність.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом даної норми закону звернення до суду з позовом застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника.

Положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню у випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Аналіз даних норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Це відповідає також позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 та постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року в справі № 727/11132/14-ц.

В пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18.02.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Слободян Е.Е., за реєстровим номером 21915.

За даними довідки № 14575 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку, а саме: в квартирі АДРЕСА_1 , виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 13 вересня 2019 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано чотири особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , що повністю узгоджується з відомостями адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 12 листопада 2019 року про місце реєстрації відповідача.

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 не мешкає з квітня 2010 року, тобто більше року до дня звернення з позовною заявою, про що свідчить акт про не проживання, складений сусідами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та засвідчений головою квартального комітету №17 Поміщик А.С.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили, що відповідач вже декілька років не проживає квартирі АДРЕСА_1 , його особистих речей в квартирі не має.

Оскільки іншого відповідачем не доведено, то відповідно до встановлених судом обставин підстави для користування спірною квартирою, згідно із ч. 3 ст. 810 ЦК України і ст. 158 ЖК УРСР, на умовах договору у відповідача відсутні, а тому належить визнати, що мало місце користування житлом на праві особистого сервітуту відповідно до ст. 405 ЦК України з наслідками, передбаченими ч. 4 ст. 156, ст. 162 ЖК УРСР.

Відтак, оскільки відповідач відсутній у спірній квартирі більше одного року і не користується нею, тому суд дійшов висновку, що сервітут ним не використовується без поважних причин більше встановленого законом строку, тому на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України сервітут відповідача припинився, а відповідача належить визнати такими, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення порушень права власності задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_1 , перешкоди в користуванні власністю, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 , із зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_1 понесені витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Т.О. Кудрявцева