Дата документу 12.01.2021
Справа № 937/6818/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Редько О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича про визнання права власності на грошові кошти.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 жовтня 2020 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2020 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду.

Так від позивача по справі на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області Котула Артему Михайловичу до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 937/6818/20 перераховувати стягувачу АТ «Таскомбанк» списані ним грошові кошти з рахунків належних ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» в сумі 1000 Євро рахунок НОМЕР_2 , картковий номер НОМЕР_3 , а також в сумі 1000 доларів США, НОМЕР_4 , картковий номер НОМЕР_5 ; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котула Артема Михайловича повернути списані 08 грудня 2020 року кошти в сумі 1000 Євро рахунок НОМЕР_2 , картковий номер НОМЕР_3 , а також в сумі 1000 доларів США, НОМЕР_4 , картковий номер НОМЕР_5 належні ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що 08 грудня 2020 року приватний виконавець Котула А.М. списав всі грошові кошти, а саме 1000 США та 1000 Євро з рахунків належних відповідачу ОСОБА_2 , про що свідчать смс повідомлення, які надійшли відповідачу ОСОБА_2 на мобільний телефон. Отже, відповідач по справі приватний виконавець Котула А.М. розпорядився грошовими коштами, які є предметом вказаного спору, не дочекавшись набрання судовим рішенням по справі № 937/6818/20 законної сили. Позивач зазначає, що на банківську картку відвідача ОСОБА_2 надходять саме аліменти на утримання позивача, а тому це його особисті кошти.

Згідно частини 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

За наслідками розгляду відповідних матеріалів, суд приходить до висновку про неможливість задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд заяв про забезпечення позову» передбачено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до цього ж п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналізуючи вищезазначені норми, можна зробити висновок, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, вважаючи недоведеними доводи позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення у обраний позивачем спосіб, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову немає, а відтак, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 149-153, 157, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду Редько О.В.