№ 637/875/21
№ 2/637/312/21
РІШЕННЯ

Іменем України

18 листопада 2021 року смт Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Бутрик Ю.С.,

представник позивача: ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт Шевченкове Шевченківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до Шевченківської селищної ради, місцезнаходження: вул. Центральна, 9, смт. Шевченкове Куп`янський район Харківська область, 63601 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

у с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник за довіреністю ОСОБА_2 , звернулися до суду з вимогою визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері ОСОБА_3 .

Як підставу зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 6,5257 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Спадщина після смерті матері позивачем прийнята в строки, передбачені ст.1270 Цивільного кодексу України. На частину спадкового майна, а саме на земельну ділянку, отримано свідоцтво про право на спадщину від 06.11.2019. Звернувшись до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, отримав відмову в зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Житловий будинок АДРЕСА_2 побудований батьками в 1962 році, батько ОСОБА_4 помер в 1972 році, а матір все життя прожила у вказаному житловому будинку, проте зареєструвати право власності на своє ім`я не встигла.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов та наполягала на його задоволенні.

Представник Шевченківської селищної ради у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами справи, проти задоволення позову не заперечують.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, з`ясувавши позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Олександрівка Шевченківського району Харківської області померла ОСОБА_3 /а.с. 10/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.02.1964 року батьками ОСОБА_5 зазначені: Батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_3 (зазначено російською мовою) /а.с. 11/.

Згідно заповіту, посвідченому 06.11.2013 року в приміщенні виконавчого комітету Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області, реєстраційний № 28, ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_1 у спадок все належне їй майно /а.с. 12/.

Відповідно до довідки КП «Шевченківське БТІ» від 29.07.2021 № 112 за адресою: в АДРЕСА_2 - майно не зареєстровано /а.с. 13-16/.

Згідно інформаційній довідці, виданій старостою Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області № 196, 197 від 05.08.2021, ОСОБА_3 мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , будинок зареєстрований в погосподарській книзі по особовому рахунку НОМЕР_2 , головою домогосподарства зазначена ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована у будинку одна. /а.с. 17-20/.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_12 проживала в АДРЕСА_2 з 1964 року, а він з 1987 року. Знав ОСОБА_3 , оскільки її син був чоловіком його сестри. Будинок будували самі, який у 1964 році вже був побудований.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_12 проживала у с. Олександрівка неподалік, були односельцями, часто спілкувались. Поясниал, що знала ОСОБА_12 з 1966 року. Проживала з чоловіком і дітьми. Весь час у цьому будинку. Похованням займались сини.

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.11.2019 зареєстроване за № 995 та видано на частину спадкового майна, а саме на земельну ділянку загальною площею 6, 5257 га /а.с. 21-22/.

Постановою приватного нотаріуса Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області Томчука С.М. від 26.05.2021 № 300/02-14 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок /а.с. 23/.

Згідно інформаційним довідкам зі Спадкового реєстру спадкових справ, заповітів, спадкових договорів після смерті спадкодавці ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 98/2019. За даними спадкового реєстру наявний заповіт, за яким заповідач заповідав все належне йому майно у власність сину - ОСОБА_1 , який є чинним.

Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України, статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 Цивільного Кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Відповідно до ч.2 п.3.1. Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 № 95, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2013 за № 612/23144, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до абз. 60 п. 3.3 Інструкції про проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 не належить до самовільного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки господарські /присадибні/ будинки і споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року.

З Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966 р., погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966 р., яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 за змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Виходячи зі змісту нормативно-правових актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.

За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, власник майна, згідно статті 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, в зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на житловий будинок порушено право позивача на спадкування.

Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст.ст. 316, 328 ЦК України).

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141,247, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 1216, 1218, 1233, 1235, 1268, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Шевченківської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію рішення направити відповідачу.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Суддя

Н.І.Островська