Справа №731/487/19
Провадження №2/731/2/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретарів Трохименко Т.І., Чичоти В.О.,

представника правонаступника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Варва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (правонаступник померлого позивача ОСОБА_4 ) до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державний нотаріус Варвинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Зеленський Сергій Миколайович, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування рішення про державну реєстрацію прав, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Варвинського районного суду Чернігівської області перебуває вказана цивільна справа.

З урахуванням заяви позивача ОСОБА_3 про збільшення розміру позовних вимог від 10 грудня 2019 року (а.с. 128-142, том 1), заяви представника позивача адвоката Ярошенко Олени Олексіївни про збільшення розміру позовних вимог від 03 січня 2020 року (а.с. 161-164, том 1) та клопотання адвоката Ярошенко Олени Олексіївни про залучення ОСОБА_4 до участі у справі в якості нового позивача з підстав процесуального правонаступництва (а.с. 255-257, том 1) правонаступник померлого позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить: 1) визначити ОСОБА_3 додатковий строк тривалістю шість місяців для прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_7 ; 2) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 24 вересня 2019 року за №715 (номер у реєстрі нотаріальних дій), №64790685 (номер у спадковому реєстрі), видане державним нотаріусом Варвинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Зеленським Сергієм Миколайовичем на ім`я ОСОБА_5 ; 3) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48832317 від 24 вересня 2019 року, видане державним нотаріусом Варвинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Зеленським Сергієм Миколайовичем, запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на 1/2 частку в праві власності на житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 11, номер запису про право власності 33363567.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_3 посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її дочка ОСОБА_7 . Після смерті дочки залишилося спадкове майно, зокрема подарований нею житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Інформацією щодо інших спадкоємців вона не володіє. Звернувшись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Писанець О.О., вона отримала відмову у відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Зазначений строк ОСОБА_3 пропустила через похилий вік, затяжну хворобу та юридичну необізнаність. Зараз вона постійно перебуває у хворобливому стані, систематично лікується, проживає разом із своїм сином, який забезпечив її житлом та лікуванням. Будучи непрацездатною матір`ю померлої ОСОБА_7 , на підставі ч. 1 ст. 1242 ЦК України вона має право на обов`язкову частку у спадщині та незалежно від змісту заповітів має право успадкувати половину частки, яка б належала їй у разі спадкування за законом. Відкривши спадкову справу до майна померлої ОСОБА_7 за заявами спадкоємців за заповітом, нотаріус Зеленський С.М. обов`язково повинен був з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку, проте не вжив для цього жодних заходів.

У клопотанні про залучення ОСОБА_4 до участі у справі в якості нового позивача з підстав процесуального правонаступництва (а.с. 255-257, том 1) адвокат Ярошенко Олена Олексіївна посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_3 померла. Єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 є її син ОСОБА_4 , який на підставі ст. 55 ЦПК України має право процесуального правонаступництва у даній справі, враховуючи правовий висновок Верховного Суду у справі №523/17848/16-ц від 16 травня 2018 року (а.с. 222-224, том 1). На даний час за ОСОБА_7 зареєстрована 1/4 частка житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка ніким не успадкована ні за законом, ні за заповітом. Відповідно до вищезазначеного правового висновку Верховного Суду право на спадкування не відноситься до тих прав, які в силу статті 1219 ЦК України є особистими і відносно яких правонаступництво недопустиме, оскільки здійснення цього права не пов`язане з певною особою, а тому воно може здійснюватися і спадкоємцями цієї особи на передбачених законом умовах. На цій підставі вважає, що право померлого позивача ОСОБА_3 на спадкування 1/4 частки ніким не успадкованої житлової квартири переходить до ОСОБА_4 шляхом спадкової трансмісії.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено відкрите підготовче судове засідання у справі на 18 листопада 2019 року.

Ухвалою від 26 листопада 2019 року замінено неналежного відповідача - Варвинську об`єднану територіальну громаду в особі Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області, на належних - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державного нотаріуса Варвинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Зеленського Сергія Миколайовича (а.с. 111, том 1).

10 грудня 2019 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_3 про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 128-142, том 1).

Ухвалою суду від 20 грудня 2019 року відкладено підготовче судове засідання до 10 січня 2020 року та встановлено відповідачам строк для надання відзивів на позовну заяву з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог (а.с. 150, том 1).

03 січня 2020 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Ярошенко О.О. про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 161-164, том 1).

Ухвалою суду від 10 січня 2020 року відкладено підготовче судове засідання до 28 січня 2020 року та встановлено відповідачам строк для надання відзивів на позовну заяву з урахуванням заяви представника позивача про збільшення позовних вимог (а.с. 183, том 1).

Ухвалою від 28 січня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 208-209, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачка ОСОБА_3 померла (а.с. 250, 251, том 1, а.с. 4, том 2).

02 березня 2020 року до суду надійшло клопотання адвоката Ярошенко О.О. про залучення ОСОБА_4 , який є сином померлої позивачки ОСОБА_3 , до участі у справі в якості нового позивача з підстав процесуального правонаступництва (а.с. 255-257, том 1).

Ухвалою суду від 02 березня 2020 року провадження у справі зупинено до залучення правонаступника (правонаступників) позивача ОСОБА_3 (а.с. 277, том 1).

Ухвалою від 21 жовтня 2020 року суд з власної ініціативи поновив провадження у справі, залучив до участі у справі правонаступника померлого позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 та призначив розгляд справи на 16 листопада 2020 року (а.с. 12, том 2).

За клопотанням представника правонаступника позивача розгляд справи відкладено до 24 грудня 2020 року, а за клопотанням представника відповідача до 25 січня 2021 року.

Правонаступник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений (а.с. 62, том 2).

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог та клопотання про залучення процесуального правонаступника, підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, а саме просила: 1) визначити померлій ОСОБА_3 додатковий строк тривалістю шість місяців для прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_7 ; 2) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 24 вересня 2019 року за №715 (номер у реєстрі нотаріальних дій), №64790685 (номер у спадковому реєстрі), видане державним нотаріусом Варвинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Зеленським Сергієм Миколайовичем на ім`я ОСОБА_5 ; 3) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48832317 від 24 вересня 2019 року, видане державним нотаріусом Варвинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Зеленським Сергієм Миколайовичем, запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на 1/2 частку в праві власності на житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 11, номер запису про право власності 33363567. При цьому адвокат Ярошенко О.О. наполягала на задоволенні позовних вимог, оскільки право померлої позивачки ОСОБА_3 на спадкування 1/4 частки ніким не успадкованої житлової квартири переходить до ОСОБА_4 шляхом спадкової трансмісії. Надання ж додаткового строку для прийняття спадщини обґрунтовувала похилим віком позивача, зміною місця проживання та незадовільним станом здоров`я позивача, що підтверджується наданими письмовими доказами.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, повідомлений про день, місце та час розгляду справи належним чином, забезпечив участь в судовому засіданні представника.

Представник відповідача ОСОБА_6 - адвокат Матвієнко В.М., в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав, пояснив, що оскільки померла ОСОБА_3 за життя не прийняла спадщину після своєї дочки ОСОБА_7 , хоча була жива протягом усього шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, та не набула права на цю спадщину, то і її спадкоємець ОСОБА_4 не може успадкувати те, чого вона не мала на день смерті. Спадкова трансмісія в даному випадку відсутня. Разом з тим, зазначив, що відповідач ОСОБА_6 , який є сином померлої ОСОБА_7 , прийняв спадщину після смерті матері в повному обсязі і за законом, і за заповітом. За таких обставин йому незрозуміло, з приводу якого майна взагалі існує даний спір. Крім того, зазначив, що позивач ОСОБА_3 за життя пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої дочки ОСОБА_7 без поважної причини. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не 29 жовтня 2019 року, як помилково або умисно зазначено у позовній заяві. Строк для прийняття спадщини до 29 квітня 2019 року. Додані ж до позовної заяви докази на підтвердження стаціонарного лікування позивача стосуються більш пізнього періоду з 26 серпня 2019 року до 30 серпня 2019 року. Крім того, вказав, що похилий вік, або зміна місця проживання не може бути поважною підставою для надання додаткового строку, оскільки заяву про прийняття спадщини спадкоємець може подати до будь-якого нотаріуса, і він повинен надіслати цю заяву для приєднання до спадкової справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державний нотаріус Варвинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Зеленський С.М., в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку з перенавантаженням в роботі (а.с. 66, том 2).

Заслухавши пояснення представника правонаступника позивача ОСОБА_4 - адвоката Ярошенко О.О., та представника відповідача ОСОБА_6 адвоката Матвієнка В.М., дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Варва померла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка доводилась позивачеві ОСОБА_3 рідною дочкою, а правонаступникові померлого позивача ОСОБА_4 рідною сестрою (а.с. 26, 27, 28, 66, 273, том 1). На момент смерті ОСОБА_7 була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 78, том 1).

З матеріалів спадкової справи, заведеної державним нотаріусом Варвинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Зеленським С.М. до майна померлої, вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 у передбачений законодавством строк, 03 грудня 2018 року, звернулися - внук ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 (а.с. 64, 65, том 1). 24 вересня 2019 року внук ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 82, том 1).

З матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлої ОСОБА_7 , чітко вбачається, що її син ОСОБА_6 , будучи спадкоємцем першої черги, прийняв спадщину після смерті своєї матері у повному обсязі як за законом, так і за заповітом, що підтверджується його заявою про прийняття спадщини (а.с. 65, том 1).

Отже, твердження представника правонаступника позивача ОСОБА_8 адвоката Ярошенко О.О., про те, що після смерті ОСОБА_7 залишилась 1/4 частка житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка ніким не успадкована ні за законом, ні за заповітом, є неспроможним та не відповідає дійсності, що зокрема ґрунтується на факті прийняття спадщини за законом ОСОБА_6 та положеннях ч.5 ст. 1268 ЦК України.

При цьому суд констатує відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження того, що існує спадкове майно, з приводу якого на даний час може існувати спір між сторонами на тій підставі, що воно ніким не успадковане.

Встановлено, що граничний строк подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивачка ОСОБА_3 після смерті своєї дочки у встановлений законом строк спадщину не прийняла. Після закінчення цього строку, 08 жовтня 2019 року, вона звернулась із заявою про відкриття спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Писанець О.О., на що отримала відмову через пропуск передбаченого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с. 25, том 1).

24 жовтня 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті дочки ОСОБА_7 (а.с. 3-8, том 1).

На підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини до позовної заяви додано копію довідки Погребської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 09 жовтня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_3 перебуває на обліку в Погребській амбулаторії ЗПСМ з 24 січня 2019 року, перебуває на постільному режимі, потребує постійного амбулаторного лікування і стороннього догляду (а.с. 29, том 1), а також копію виписки з історії хвороби, з якої вбачається, що ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 26 серпня 2020 року до 30 серпня 2019 року (а.с. 30, том 1).

При цьому заслуговують на увагу заперечення представника відповідача ОСОБА_6 адвоката Матвієнка В.М., про те, що доданий до позовної заяви доказ на підтвердження стаціонарного лікування позивача ОСОБА_3 стосується більш пізнього періоду (з 26 серпня 2019 року до 30 серпня 2019 року), ніж шестимісячний строк для прийняття спадщини, який тривав у період з 29 жовтня 2018 року до 29 квітня 2019 року (а.с. 30).

Разом з тим, суд звертає увагу й на те, що довідка Погребської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, відповідно до якої ОСОБА_3 перебуває на обліку в Погребській амбулаторії ЗПСМ з 24 січня 2019 року (а.с. 29, том 1), видана 09 жовтня 2019 року, тобто на наступний день після отримання відмови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Писанець О.О. у відкритті спадкової справи, та не датована часом, який визначений для прийняття спадщини. Більш того, вказана довідка, не підтверджує перебування особи у термін для прийняття спадщини на стаціонарному лікуванні, що супроводжується відповідним документуванням перебігу лікування, видачі виписки з історії хвороби, зважаючи на що вважати вказану довідку підтвердженням існування непереборних та істотних труднощів для спадкоємця на вчинення відповідних дій у суда підстави відсутні. Такий висновок підтверджується й тим, що на час видачі згадуваної довідки та існування викладених в ній обставин, позивач все ж звернулась до нотаріуса.

За таких обставин суд констатує відсутність у справі достатніх та переконливих доказів на підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини.

06 лютого 2020 року, до ухвалення рішення у справі за її позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті дочки ОСОБА_7 , позивач ОСОБА_3 померла (а.с. 250, 251, том 1, а.с. 4, том 2).

Отже, на день смерті позивач ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини після смерті дочки протягом встановленого законом шестимісячного строку до нотаріуса не подала, рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті дочки не отримала.

Відповідно до правого висновку Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №523/17848/16-ц, на який посилається представник правонаступника позивача - адвокат Ярошенко О.О., процесуальне правонаступництво у спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ґрунтується також на нормах статті 1276 ЦК України, згідно з якою якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). З указаного вбачається, що право на спадкування не відноситься до тих прав, які в силу статті 1219 ЦК України є особистими і відносно яких правонаступництво недопустиме, оскільки здійснення цього права не пов`язано з певною особою, а тому може здійснюватися і спадкоємцями цієї особи на передбачених законом умовах.

На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з положеннями ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Проаналізувавши вказані норми, суд дійшов висновку, що право звернутися із заявою про прийняття спадщини є особистим немайновим правом, яке не може успадковуватися, адже воно нерозривно пов`язане з особою спадкоємця.

До складу спадщини включається права і обов`язки спадкодавця, які не припинилися з настанням його смерті. Одним з майнових прав, яке могло виникнути у спадкодавця ОСОБА_3 , проте не було нею реалізоване, є право на прийняття відкритої на її користь спадщини після смерті дочки ОСОБА_7 . Можливість переходу у спадщину права на прийняття спадщини передбачена у ст. 1276 ЦК України. Правило, в силу якого відбувається спадкування в тих випадках, коли особа, закликана до спадкування, померла, не встигнувши прийняти чи відмовитись від прийняття спадщини, має назву спадкової трансмісії. В таких випадках право спадкоємця прийняти спадщину або відмовитись від її прийняття переходить до його власних спадкоємців. Таким чином відбувається перехід у спадщину права на спадкування.

При цьому спадкова трансмісія має місце тоді, коли спадкоємець помер протягом визначеного законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини, внаслідок чого не встиг прийняти спадщину. Якщо ж спадкоємець протягом всього шестимісячного строку був живим та не використав своє право на прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Частина 2 ст. 1276 ЦК України передбачає продовження строку для прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії лише у тому разі, якщо цей строк не закінчився. Водночас продовження в порядку спадкової трансмісії строку для прийняття спадщини, який повністю закінчився, статтею 1276 ЦК України не передбачено. Крім того, спадкова трансмісія не стосується права на обов`язкову частку у спадщині.

Всебічно проаналізувавши обставини справи та вищенаведені норми права, суд дійшов висновку, що спадкова трансмісії в даному випадку відсутня.

Отже, незважаючи на те, що ОСОБА_4 є процесуальним правонаступником померлої ОСОБА_3 у цивільній справі №731/476/19, оскільки він є її сином та спадкоємцем, він не може в судовому порядку отримати особисте немайнове право своєї матері на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої дочки позивача та своєї сестри, адже за життя ОСОБА_3 спадщину після смерті дочки не прийняла, хоча була живою протягом всього шестимісячного строку для прийняття спадщини і ще протягом дев`яти місяців після закінчення вказаного строку.

Оскільки право на спадкування і право на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не є тотожними, то позовна вимога ОСОБА_3 про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини стала неспроможною після її смерті, не забезпечить ефективного відновлення її прав як спадкоємця, адже заява про прийняття спадщини подається особисто, а цивільна правоздатність та дієздатність фізичної особи припиняється у момент смерті.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову правонаступнику позивача ОСОБА_4 у задоволенні позовної вимоги про визначення померлій ОСОБА_3 додаткового строку тривалістю шість місяців для прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_7 .

В іншій частині позовних вимог суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У п. 27 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року зазначено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Водночас у п. 1 Листа Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_5 та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 є передчасними, оскільки вирішити питання про обґрунтованість цих вимог суд може лише, спираючись на факти прийняття позивачем (правонаступником позивача) спадщини та набуття ним права на спадщину, а вказане не відбулося.

Крім того, відмова у задоволенні позовної вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини також виключає задоволення позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого іншому спадкоємцеві, та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спадкове майно за іншим спадкоємцем.

До позовної заяви додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, відповідно до якого позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн; понесено витрати на підготовку позовної заяви та подальше процесуальне представництво інтересів сторони позивача під час судового розгляду у сумі 12 000,00 грн; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду, у сумі 3 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то правонаступникові позивача не відшкодовується сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу відповідача ОСОБА_6 суд доходить наступного висновку.

Представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Матвієнко В.М., подав суду договір про надання юридичних послуг (а.с. 185-186, том 1), розрахунок витрат робочого часу, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги (а.с. 201, том 1) та квитанцію про сплату йому ОСОБА_6 готівки за платіжними картками (а.с. 202, том 1).

При цьому суд сприймає квитанцію про сплату ОСОБА_6 готівки за платіжними картками (а.с. 202, том 1) як належний доказ, зважаючи на правовий висновок Верховного Суду від 16 квітня 2020 року (справа №727/4597/19), відповідно до якого законодавством не визначено конкретної форми документа, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.

Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонам доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду від 29 жовтня 2018 року №199/2648/15, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (Заява №366561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у п. 154 рішення ЄСПЛ Lavents v. Latvia (Заява №58442/00) вказано, що згідно зі ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Оскільки представником відповідача ОСОБА_6 документально доведено, що відповідачем понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу; розрахунок витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги; доказ про оплату таких послуг, то з правонаступника позивача ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_6 слід стягнути фактично понесені ним судові витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 4 522,61 грн, яку суд вважає фактичною, обґрунтованою та розумною.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , (правонаступник померлого позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державний нотаріус Варвинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Зеленський Сергій Миколайович (юридична адреса: 17600, Чернігівська область, смт Варва, вул. Пилипенка, 3), про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування рішення про державну реєстрацію прав відмовити.

Стягнути з правонаступника померлого позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , на користь відповідача ОСОБА_6 4 522 (чотири тисячі п`ятсот двадцять дві) гривні 61 копійку витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27 січня 2021 року.

Суддя А.І.Савенко