Справа № 750/5601/20
Провадження № 2/750/51/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретарів Пишенко М.М., Харевич Н.Є.,

за участю позивача, представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

06.07.2020 позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовною заявою до відповідача та просив визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти в сумі 1400 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 37478 грн, які були розміщені на депозитному рахунку у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» на підставі депозитних договорів, укладених на ім`я ОСОБА_5 та в порядку поділу майна стягнути з відповідача 18739 грн. в якості грошової компенсації належної йому на праві спільної власності частини банківського вкладу.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що з 12 грудня 2003 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . В період шлюбу відповідачкою було внесено вклад на депозитний рахунок у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» строком на 6 місяців. З березня 2017 року вони припинили сімейні відносини та ведення спільного господарства. В цей період відповідач без відома та згоди позивача зняла розміщені на депозитному рахунку кошти. На той час сімейні відносини були припинені, а тому ці кошти не могли бути витрачені на потреби сім`ї, якої вже фактично не існувало. 23 травня 2017 року відповідач пред`явила позов до суду про розірвання шлюбу, який був розірвано 03.07.2017 року. Позивач зазначив, що декілька разів телефонував відповідачці з приводу отримання половини вкладу, проте мирним шляхом не зміг вирішити питання з відповідачем та отримати частину коштів, тому просив визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти в сумі 1400 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 37478 грн, що були розміщені на депозитному рахунку у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» на підставі депозитних договорів, укладених на ім`я ОСОБА_5 та в порядку поділу майна стягнути з відповідача 18739 грн. в якості грошової компенсації належної йому на праві спільної власності частини банківського вкладу.

У судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник позивача зазначила, що відповідач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів та розірвання шлюбу в позовній заяві підтвердила, що сімейне життя не склалось і з квітня 2017 року вони припинили сімейні відносини. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігові від 03.07.2017 року про стягнення аліментів та розірвання шлюбу набуло чинності 14 липня 2017 року, тому позивач не пропустив строк звернення до суду, оскільки подану заяву про поділ майна подав 02.07.2020 року, що підтверджується підписом в позовній заяві про поділ майна та конвертом поштового відправлення. Також зазначила, що відповідач не передавала позивачу частину коштів вкладених на депозитний рахунок банку та не використовувала вказані кошти в інтересах сім`ї, оскільки вже з квітня 2017 року не проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 .

Представник відповідача до суду подала заяву про закриття провадження у справі, оскільки на дату подання заяви до суду відсутня інформація з банківської установи щодо депозитних рахунків на ім`я ОСОБА_5 . У судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду, а з позовної заяви не вбачається коли позивач дізнався про порушене право на отримання грошових коштів з відповідача та в який спосіб позивач намагався врегулювати спір щодо повернення коштів.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 12.12.2003 року. Сторони від шлюбу мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В період шлюбу на ім`я ОСОБА_5 на підставі Договору №38625725 на вклад «Мій депозит» на ім`я фізичної особи (з поповненням та капіталізацією» від 17 лютого 2017 року були внесені грошові кошти на суму 1450 доларів США терміном дії до 17.05.2017, який був закритий 19.05.2017 року.

ОСОБА_5 в поданій до Деснянського районного суду м. Чернігова позовній заяві до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та розлучення від 22.05.2017 року вказувала, що сімейне життя не склалось та з квітня 2017 року вони припинили сімейні відносини, що підтверджується позовною заявою від 22.05.2017 (а.с. 6-8).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2017 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та розірвання шлюбу, задоволено частково. Розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що зареєстрований 12.12.2003 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2363. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), мінімальний розмір на дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.05.2017 року і до досягнення ним повноліття. (а.с. 3-5).

Вказаним судовим рішенням встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, законом встановлено презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на майно, придбане під час шлюбу.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до положень ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч статті 65 Сімейного Кодексу України інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За змістом наведених норм, факт використання спільних коштів не в інтересах сім`ї повинен бути доведеним відповідними доказами. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 761/32404/14-ц.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки в судовому засіданні представник відповідача не заперечувала факту використання коштів відповідачем, а заперечувала проти задоволення позову лише з підстав пропуску строку звернення до суду через не подання позивачем доказів звернення до відповідача з вимогою про отримання вказаних коштів, проте позивач звернувся до суду 02.07.2020 року в межах трирічного строку після розірвання шлюбу, що підтверджується конвертом (а.с. 10), тому суд доходить висновку про визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 1400 доларів США, які були розміщені на ім`я ОСОБА_5 на підставі Договору №38625725 на вклад «Мій депозит» на ім`я фізичної особи (з поповненням та капіталізацією» від 17 лютого 2017 року.

Відповідно до частини 1 ст. 69 Сімейного кодексу України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Таким чином, суд доходить висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача компенсацію частки грошових коштів за Договором №38625725 на вклад «Мій депозит» на ім`я фізичної особи (з поповненням та капіталізацією» від 17 лютого 2017 року в розмірі 18739 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, що підтверджується копією довідки МСЕК від 16.02.2017 (а.с. 19), тому з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1400 доларів США, які були розміщені на ім`я ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 на підставі Договору №38625725 на вклад «Мій депозит» на ім`я фізичної особи (з поповненням та капіталізацією» від 17 лютого 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) компенсацію частки грошових коштів за Договором №38625725 на вклад «Мій депозит» на ім`я фізичної особи (з поповненням та капіталізацією» від 17 лютого 2017 року в розмірі 18739 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 на користь держави судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 28.01.2021.

Суддя Л.В. Карапута