Справа № 204/3472/20
Провадження № 2/204/162/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що відповідач є її батьком. Згідно з договором найму житлового приміщення в будинках державних установ та підприємств від 03.04.1990 року відповідач є наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_2 . У подальшому будинок в якому знаходиться вказана квартира, був переданий на баланс ПО «ЮМЗ», яке в свою чергу видало відповідачу ордер на житлове приміщення серії 2 № 1216 від 13.01.2005 року зі складом сім`ї в кількості 5 осіб. Позивачка зазначена в ордері як донька відповідача та зареєстрована в квартирі з 1991 року. Наразі квартира не приватизована та перебуває у власності територіальної громади. 12.03.2001 року мати позивачки ОСОБА_4 , та відповідач розірвали шлюб. Одразу після розлучення відповідач покинув сім`ю та виїхав з квартири, точне місце його перебування наразі невідомо. З того часу він не проживає в квартирі, його речей немає, участі у витратах на житлово-комунальні послуги та утримання квартири у належному вигляді відповідач не приймає. Разом з тим, виїхавши з квартири, відповідач не знався х реєстрації місця проживання в ній. У зв`язку, з чим позивачка вимушена оплачувати комунальні послуги, які нараховуються від кількості зареєстрованих осіб. Також, вона позбавлена можливості реалізувати певні свої права. Оскільки, відповідач вже майже 20 років не проживає за місцем реєстрації, позивачка вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням.

Представник позивачки у судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та проти винесення заочного рішення суду не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У судовому засіданні було допитано свідків, які зазначили наступне.

Свідок ОСОБА_5 , який є чоловіком позивачки зазначив, що він проживає в квартирі АДРЕСА_1 , близько трьох років. Протягом цих років батька дружини він ніколи не бачив, до квартири він приходив.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що її діти товаришують з братами позивачки близько 10 років. За весь цей час жодного разу батька позивачки вона не бачила і ніколи його не знала.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що сім`ю ОСОБА_8 вона знає давно, вони разом з ними заселилися в будинок АДРЕСА_3 . Батько позивачки пішов з сім`ї в середині або наприкінці 90-х років, точної дати вона не знає. Жодного разу з того часу він в квартирі не з`являвся, вона його більше ніколи не бачила.

Вислухавши представника позивача, свідків, вчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до ордеру на житлове приміщення № 1216 серія 2 від 13 січня 2005 року, ОСОБА_3 з сім`єю з 5 осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , надано право на заняття житлового приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_11 ) є рідною донькою ОСОБА_3 .

12 березня 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська.

Одразу після розірвання шлюбу відповідач - ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 , виїхав з квартири та не проживає там до теперішнього часу. Його особистих речей у квартирі немає, комунальні послуги він не сплачує, що підтверджується актом про не проживання від 23 листопада 2020 року та поясненнями свідків у судовому засіданні, які підтвердили факт того, що відповідач відсутній за місцем реєстрації більше шести місяців.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 не проживає більше шести місяців у квартирі АДРЕСА_1 без поважних причин, а тому його необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволено, то з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 15 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 4, 12, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 280, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т.О. Дубіжанська