КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року

справа № 756/11947/21

провадження № 22-ц/824/14055/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2021 року, постановлену під головуванням судді Диби О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та визнати ОСОБА_1 покупцем вищевказаної квартири.

Крім того, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якому просив накласти арешт на спірну квартиру.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено.

В рамках вжиття заходів забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із ухвалою суду представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач має намір вчинити дії щодо відчуження майна, та відсутні підстави стверджувати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду. Крім того, позивачем не надано витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо належності майна. Зазначає, що оригінали правовстановлюючих документів у відповідача не знаходяться.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін. Вважає накладення арешту на нерухоме майно є співмірними із заявленими вимогами в даній справі.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представником ОСОБА_2 направлено до суду клопотання про розгляд справи за відсутності апелянта.

Представником ОСОБА_1 направлено до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я представника, однак доказів на підтвердження вказаної обставини до клопотання не додано. Крім того, доказів неможливості з`явитись до суду безпосередньо позивача також не надано.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч.3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це вжиття заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Їх вжиття гарантує реалізацію позовних вимог у разі їх задоволення і саме по собі не може порушувати права відповідача, оскільки носить тимчасовий характер.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та визнання права власності на спірну квартиру за позивачем.

Відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Враховуючи зміст позовних вимог та запропоновані заходи забезпечення позову колегія суддів приходить до висновку, що накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом позову, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до здійснити відчуження спірного майна на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на ефективний судовий захист.

Обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не призведе до невиправданого обмеження майнових прав власника спірного майна, оскільки арештоване майно фактично зберігається у володінні та у користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.

Будь-яких доказів, що у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права апелянта або інших осіб, суду апеляційної інстанції не надано.

Спосіб забезпечення позову, обраний заявником, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження реальної загрози невиконання рішення у разі задоволення позову, апеляційним судом відхиляються, оскільки підставою для забезпечення позову є наявність самого припущення такого невиконання.

Посилання апелянта на відсутність правовстановлюючих документів на підтвердження права власності відповідача на квартиру, яка є предметом позову, суд відхиляє, оскільки в матеріалах справи наявний витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, із якого вбачається, що право власності на квартиру належить ОСОБА_2 . Відповідачем не спростовано факт належності йому спірного майна.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 11 серпня 2021 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді