Ухвала

Іменем України

23 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 367/5835/21

провадження № 61-18780ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року у складі колегії суддів: Шебуєвої В. А., Оніщука М. І., Верланова С. М., у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Білдінг» про забезпечення позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними, скасування реєстраційних записів та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт Білдінг» (далі - ТОВ «Стандарт Білдінг») звернулося з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними, скасування реєстраційних записів та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Одночасно із позовом ТОВ «Стандарт Білдінг» також подало заяву про забезпечення його позову шляхом

накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 109, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 109, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 109; квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 109, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 07 червня 2017 року між ТОВ «Стандарт Білдінг» та ОСОБА_3 було укладено договір про спільну діяльність у будівництві багатоповерхових житлових будинків, а 08 червня 2017 року - додаткову угоду до нього. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору ТОВ «Стандарт Білдінг» та ОСОБА_3 об`єднали свої вклади з метою будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 . У пункті 4.3. договору було передбачено, що приєднання вторинних учасників до договору має здійснюватися шляхом укладення з ТОВ «Стандарт Білдінг» додаткових угод. Для оформлення документів про приєднання додаткових учасників до спільної діяльності та передачу їм у власність квартир в якості юриста було залучено ОСОБА_2 , яка мала доступ до печатки ТОВ «Стандарт Білдінг», штампа з факсиміле директора ТОВ «Стандарт Білдінг» ОСОБА_3 та іншої документації, що стосується спільної діяльності.

Позивач зазначав, що в процесі звірки було встановлено, що під час розподілу збудованих квартир між учасниками спільної діяльності право власності на дві збудовані квартири за АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 , було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі додаткових угод договору про спільну діяльність від 16 серпня 2019 року. При цьому 16 серпня 2019 року директор ТОВ «Стандарт Білдінг» ОСОБА_3 перебував за межами України, додаткові угоди до договору про спільну діяльність були укладені без його згоди. Таким чином, право власності на вказані квартири незаконно було зареєстровано за ОСОБА_2 . 11 березня 2020 року ОСОБА_2 переоформила вказані квартири на свого батька ОСОБА_1 ТОВ «Стандарт Білдінг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними, скасування реєстраційних записів та витребування майна з чужого незаконного володіння.

ТОВ «Стандарт Білдінг» просило забезпечити позов шляхом:

накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 109, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 109, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 109; квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 109, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17 серпня 2021 року у складі судді: Карабаза Н. Ф., в задоволені заяви ТОВ «Стандарт Білдінг» про забезпечення його позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, крім того, забезпечення позову у способи, вказані у заяві заявника, є неспівмірними із заявленими позовними вимогами та не відповідають вимогам закону, тому слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. Викладені в заяві мотиви не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, крім того заявником не зазначено вартість самого майна.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Стандарт Білдінг», підписану представником ТОВ «Стандарт Білдінг» Даниловою К. А., задоволено частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 серпня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення заяви ТОВ «Стандарт Білдінг» про забезпечення позову.

Накладено арешт на:

квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 109, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 109, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

В іншій частині вимог заяви ТОВ «Стандарт Білдінг» про забезпечення позову відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Апеляційний суд зазначив, що з урахуванням обставин та предмету позову, є законними та обґрунтованими вимоги заяви ТОВ «Стандарт Білдінг» про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 109, квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 109, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 . Безпідставними є висновки суду першої інстанції про ненадання доказів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких звернувся позивач, а також доказів на підтвердження вартості спірного майна. У заяві про забезпечення позову ТОВ «Стандарт Білдінг» навело обставини, з якими воно пов`язує необхідність вжиття заходів забезпечення позову. ЦПК України не передбачає необхідності надання заявником доказів на підтвердження вартості спірного майна, на яке він просить накласти арешт. Задовольняючи заяву ТОВ «Стандарт Білдінг» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 109, квартиру АДРЕСА_2 , колегія суддів врахувала, що такі заходи мають тимчасовий характер і застосовуються на час розгляду справи. А тому відсутні підстави вважати вжиття судом відповідних заходів забезпечення позову є порушенням прав відповідачів.

Апеляційний суд вказав, що відсутні підстави для забезпечення позову ТОВ «Стандарт Білдінг» шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству Юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 , та квартири АДРЕСА_2 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 . У даному випадку арешт спірного майна є достатнім для забезпечення позову ТОВ «Стандарт Білдінг».

19 листопада 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

19 листопада 2021 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Касаційні скарги мотивовані тим, що судом апеляційної інстанції допущені порушення норм процесуального права. Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову. Підставами для відмови суд вказав, що мотиви викладені в заяві не надають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, крім того заявником не зазначено вартість самого майна. Заява подана представником ТОВ «Стандарт Білдінг» не містила обставин та доказів, які б давали підстави вважати, що існує ймовірність утруднення чи виконання рішення в майбутньому та взагалі наявності спору між сторонами. ТОВ «Стандарт Білдінг» не довів те, що накладення арешту є дійсно належним способом захисту його прав та забезпечення виконання рішення суду в майбутньому, адже жодних належних доказів існування обґрунтованих підозр щодо неможливості виконання чи утруднення виконання можливого рішення по справі не надано, а є лише необґрунтоване припущення, особиста думка ТОВ «Стандарт Білдінг», що нерухоме майно може бути, на його думку, відчужене. Застосування заходів забезпечення позову у вигляді арешту на майно відповідача може призвести до невиправданого та незаконного обмеження його прав та інтересів, як законного власника майна. Спірні квартири були придбані відповідачем не безпосередньо у юридичної особи ТОВ «Стандарт Білдінг», а набуті в процесі спільної діяльності, де ТОВ «Стандарт Білдінг» виступало лише особою, уповноваженою на підписання документів та ведення справ.

Зазначають, що заява про забезпечення позову у даній справі подана після подання позовної заяви, але до відкриття провадження у справі, подана без додержання вимог, встановлених в статті 151 ЦПК України, адже, не містить: ціни позову, про забезпечення якого просить заявник, інші відомості, потрібні для забезпечення позову - зокрема, будь-які докази, якими заявник обґрунтовує необхідність застосування заходів забезпечення позову, наявність спору між сторонами, співмірність заявлених позовних вимог заявленим заходам забезпечення позову, заходи забезпечення позову, які просить застосувати заявник є розумними, обґрунтованими і адекватними, спрямованими на забезпечення збалансованості інтересів сторін, такий захід забезпечить фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, існує імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами слід відмовити з таких мотивів.

Апеляційний суд встановив, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ТОВ «Стандарт Білдінг» посилалося на те, що 07 червня 2017 року між юридичною особою та ОСОБА_3 було укладено договір про спільну діяльність у будівництві багатоповерхових житлових будинків, а 08 червня 2017 року - додаткову угоду до нього. Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору ТОВ «Стандарт Білдінг» та ОСОБА_3 об`єднали свої вклади з метою будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 . У пункті 4.3. договору було передбачено, що приєднання вторинних учасників до договору має здійснюватися шляхом укладення з ТОВ «Стандарт Білдінг» додаткових угод. Для оформлення документів про приєднання додаткових учасників до спільної діяльності та передачу їм у власність квартир як юриста було залучено ОСОБА_2 , яка мала доступ до печатки ТОВ «Стандарт Білдінг», штампа з факсиміле директора ТОВ «Стандарт Білдінг» ОСОБА_3 та іншої документації, що стосується спільної діяльності. В процесі звірки було встановлено, що під час розподілу збудованих квартир між учасниками спільної діяльності право власності на дві збудовані квартири за АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 , було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі додаткових угод договору про спільну діяльність від 16 серпня 2019 року. При цьому 16 серпня 2019 року директор ТОВ «Стандарт Білдінг» ОСОБА_3 перебував за межами України, додаткові угоди до договору про спільну діяльність були укладені без його згоди. Таким чином, право власності на вказані квартири незаконно було зареєстровано за ОСОБА_2 . 11 березня 2020 року ОСОБА_2 переоформила вказані квартири на свого батька ОСОБА_1 ТОВ «Стандарт Білдінг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними, скасування реєстраційних записів та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року в справі № 308/8567/20 (провадження № 61-3480сво21) зроблено висновок, що «законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі. Для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно. Першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті. У випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову. У разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову».

Встановивши наявність підстав для забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, зокрема, обставини відчуження спірних квартир, апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційних скарг та оскарженої постанови свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Білдінг» про забезпечення позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними, скасування реєстраційних записів та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Білдінг» про забезпечення позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними, скасування реєстраційних записів та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков