Справа № 638/7590/20
Провадження № 2/638/2360/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Подосокорської А.О.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

05.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в обгрунтування якого зазначає, що СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області з 2012 знаходиться кримінальне провадження №0000010 за ч. 2 ст. 190 КК України по відношенню ОСОБА_3 , який скористався його довірою, під приводом юридичних послуг, заволодів 10 000 доларів США. У кримінальному провадженні ОСОБА_1 визнано потерпілим. Позивач зазначає, що по кримінальному проваджені слідчі лише імітують розслідування, у зв`язку з чим він неодноразово звертався зі скаргами до керівника Харківської місцевої прокуратури №1. Але керівником прокуратури надсилались шаблонні відповіді. Не отримавши належного захисту ОСОБА_1 вимушений був звернутись до відповідача з заявами про кримінальне правопорушення, які внесені в ЄРДР за № 0000130 відносно слідчого Топоркова, 000004 відносно слідчого Санжаровської, 0000222 відносно слідчого Андроняк, 000000219 відносно слідчого Хомич, 0001473 відносно слідчого Рябцевої, 0000059 відносно слідчого Хомич та Мороз, 0001156 відносно слідчого Мороз, 0001192 відносно процесуального керівника Мороз, 0001192 відносно процесуального керівника Ярового, 0001334 відносно керівника Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , у всіх кримінальних провадження ОСОБА_1 визнано потерпілими. Внаслідок бездіяльності відповідача позивач вимушений звертатись до суду за захистом свої прав та витрачати свій час, у зв`язку з чим йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях. Він не міг реалізувати своє право на розгляд своїх заяв, наданих до відповідача і вимушений був докладати додаткових зусиль для поновлення свого права на розгляд своїх заяв в порядку встановлено КПК України. Дзержинським районним судом м. Харкова прийнято ухвали про визнання дій слідчого Топоркова незаконними; про визнання бездіяльності слідчого Санжаровської неправомірними, про визнання бездіяльності уповноваженої особи прокуратури неправомірною; про відвід слідчого Андроняк, про визнання незаконною бездіяльності уповноважених осіб Харківської місцевої прокуратури №1. Окрім того, неправомірна бездіяльність відповідача підтверджується шаблонними відповідями. Не зважаючи на ухвали суду, клопотання, докази у кримінальному провадженні відповідач продовжує бездіяльність, що спричиняє моральні страждання. Протягом тривалого часу ОСОБА_1 , інвалід другої групи, людина похилого віку, онкоохворий, повинен витрачати час на звернення зі скаргами до суду, він позбавлений почуття безпеки, правової стабільності, верховенства закону, порушено його психологічне благополуччя. Наводячи розрахунок моральної шкоди позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача 1 133 520 грн.

Представником відповідача надано письмові пояснення, у яких зазначено, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, реалізація позивачем права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого прокуратури та задоволення таких скарг слідчим суддею, само по собі не свідчить про незаконність прийняття прокуратурою рішень, які обмежують права і свободи позивача, а сводяться до реалізації права на здійснення функції контролю в порядку кримінального судочинства за діяльність уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов, просив задовольнити, з підстав, викладених в ньому.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити, з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що 16.08.2013 прокуратурою Дзержинського району м. Харкова внесено відомості до ЄРДР за № 0000130, за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 367 КК України з фабулою: 16.08.2013 до прокуратури надійшла ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова щодо внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне провадження за заявою ОСОБА_1 щодо неправомірних дій слідчого СВД Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС в Харківській області Топоркова С.Є.

21.01.2014 прокуратурою Харківської області внесено відомості до ЄРДР за 000004, за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 365 КК України.

12.02.2018 Територіальним управління ДБР внесено відомості до ЄРДР за № 000000219 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 365 КК України.

21.02.2018 Харківською місцевої прокуратурою №1 внесено відомості до ЄРДР 0000059 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 365 КК України.

25.10.2018 Територіальним управління ДБР внесено відомості до ЄРДР за 0001334 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 365 КК України.

Окрім того, в позові позивачем вказано, що в ЄРДР внесено відомості за №№ 0000222, 0001473, 0001156, 0001192, проте жодного доказу цим обставинам ОСОБА_1 не надано.

З наданих позивачем доказів також вбачається, що ОСОБА_1 надавались письмові відповіді Харківською місцевою прокуратурою, а саме 13.02.2020 за вих. №04-26-2732-12, 23.02.2018 за вих. №04-26-1457-18, 29.10.2018 за вих. №15/3-76-15, 28.08.2013 за вих. №42013-90-130.

ОСОБА_1 зазначає, що всі зазначені кримінальні провадження внесені до ЄРДР стосовно слідчих та процесуальних керівників у зв`язку з тим, що не вживається жодних заходів у кримінальному провадженні №0000010 за ч. 2 ст. 190 КК України , де його визнано потерпілим. Проте, жодного доказу того, що кримінальне провадження №0000010 внесено до ЄРДР та ОСОБА_1 визнано потерпілим суду не надано.

Позивач вказує, що внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування йому спричинено моральну шкоду.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, вішкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19), від 20 січня 2021 року у справі № 686/27885/19 (провадження № 61-8240св20).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує вищевказані норми права, на підставі встановлених обставин справи, від яких залежить правильне вирішення, доходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів.

ОСОБА_1 у позовній заяві вказує, а також наголошував у судовому засіданні, що неодноразово слідчими суддями Дзержинського районного суду м. Харкова приймались ухвали, якими визнавалась бездіяльність слідчих неправомірною. Проте, жодного доказу на підтвердження цих обставин суду не надано.

Разом з тим, хоча ОСОБА_1 не надано доказів визнання бездіяльності органу досудового розслідування неправомірною, суд зазначає, що однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до змісту частини першої статті 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

За правилом частини другої статті 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності.

При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

Сам факт звернень ОСОБА_1 до посадових осіб та постановлення слідчими суддями процесуальних ухвал, якими зобов`язано відповідачів вчинити певні дії, не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів завдали йому моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені зазначені позивачем ухвали слідчих суддів, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідачів і притягнення їх до цивільно-правової відповідальності.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 28 січня 2019 року у справі № 686/7576/18 (провадження № 61-43847св18), від 16 травня 2019 року у справі № 686/20079/18 (провадження № 61-5360св19), від 12 квітня 2019 року у справі № 686/10651/18 (провадження № 61-305св19), від 22 травня 2019 року у справі № 686/24243/18-ц (провадження № 61-7017св19), від 31 липня 2019 року у справі № 686/22133/18 (провадження № 61-10591св19) від 25 листопада 2019 року у справі № 686/22462/18 (провадження № 61-17648св19), від 03 грудня 2019 року у справі № 686/12334/18 (провадження № 61-12965св19), від 03 грудня 2019 року у справі № 686/26653/18 (провадження № 61-12277св19), від 19 березня 2020 року у справі № 686/17001/17 (провадження № 61-22067св19), від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19), від 27 квітня 2020 року у справі № 686/17297/18 (провадження № 61-2738св19), від 30 червня 2020 року у справі № 686/3050/19 (провадження № 61-19878св19) та від 06 липня 2020 року у справі № 686/20389/19 (провадження № 61-735св20).

Посилання ОСОБА_1 на постанову Верховного Суду №646/5658/19 від 08.11.2021 є безпідставним, так як у зазначеній справі інші фактичні обставини, інше доведення позовних вимог й обов`язковості складових цивільно-правової відповідальності.

Окрім того, суд зазначає та наголошує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених (частина перша статті 81 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини другої, шостої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

На підтвердження заявлених позовних вимог ОСОБА_1 надано копії витягів з ЄРДР, копії ухвал Дзержинського районного суду м. Харкова, які належним чином не посвідчені.

З огляду на частину шосту статті 95 ЦПК України єдиним належним доказом достовірності наданих копій могло бути лише дослідження оригіналів зазначених документів.

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої також не обґрунтований.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок Держави, оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 11, 12, 13, 19, 81, 133, 141, 158, 175, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.23,1167,1176 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошенняЯкщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.11.2021.

Сторони:

Позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Відповідач Прокуратура Харківської області, ЄДРПО 02910108, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4.

СУДДЯ: І.В. СЕМІРЯД