Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 707/1052/20
Провадження № 2/711/683/21
27 січня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Слабко Ю.М.
представника позивача - адвоката Весеньова Є.В.
третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ; третя особа: ОСОБА_2 про стягнення боргу за Договором позики, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за Договором позики.
В обґрунтування позову вказує, що 03.07.2019 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 був укладений Договір позики (розписка), відповідно до умов якого він (позивач) передав відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 150 000 грн.
Факт отримання відповідачем ОСОБА_3 коштів в розмірі 150 000 грн. підтверджується наданою ним розпискою від 03.07.2019 року із зазначенням того, що вказані кошти ним беруться в борг, а усно сторони домовились, що кошти повинні бути повернуті позивачу до 01.05.2020 року.
Однак, після спливу обумовленої дати повернення боргу і по теперішній час, відповідач ОСОБА_3 взяті на себе боргові зобов`язання не виконав і кошти позивачу ОСОБА_1 не повернув, що в подальшому спричинило порушення прав останнього та виникнення в нього збитків.
Також позивач вказує, що неодноразово в усній формі звертався до відповідача ОСОБА_3 з вимогою про повернення боргу, а також 13.05.2020 року надіслав на його адресу письмову вимогу про сплату заборгованості відповідно до наданої розписки. Письмова вимога була отримана відповідачем 16.05.2020 року, однак, ні на усні звернення позивача, ні на письмове, відповідач ОСОБА_3 ніяк не відреагував і по теперішній час продовжує злісно ухилятись від виконання своїх боргових зобов`язань.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
А тому, просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь борг за Договором позики від 03.07.2019 року в розмірі 150 000 грн. та витрати на професійну правову допомогу в сумі 15 000 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.07.2020 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за Договором позики та визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.
Ухвалою суду Придніпровського районного суду м. Черкаси, занесеною до протоколу судового засідання 27.01.2021 року, залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи ОСОБА_2 .
В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_2 - адвокат Весеньов Є.В. просив задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Також пояснив, що його довірителька - ОСОБА_2 являється дружиною позивача ОСОБА_1 та підтверджує той факт, що відповідач ОСОБА_3 уклав договір позики та отримав від них кошти в розмірі 150 000 грн. Оскільки це були спільні кошти подружжя, то вона не заперечує проти стягнення такого боргу саме на користь позивача.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву не подавав.
30.11.2020 року відповідач ОСОБА_3 звертався до суду із заявою про відкладення судового засідання, призначеного на 01.12.2020 року, та до заяви надав копію медичної довідки, а також копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , відповідно до якого він являється інвалідом 2-ї групи внаслідок війни. Заяв чи клопотань про відкладення судового засідання, призначеного на 27.01.2021 року від відповідача ОСОБА_3 до суду не надходило.
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача ОСОБА_3 , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивача і його представника щодо такого порядку розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , його представника та представника третьої особи ОСОБА_2 - адвоката Весеньова Є.В., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що 03.07.2019 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (з однієї сторони) та відповідачем ОСОБА_3 (з другої сторони) був укладений Договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого позивач ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 передали відповідачу грошові кошти в розмірі 150 000 грн., а останній отримав їх в борг. Строк повернення відповідачем вказаних коштів договором позики (розписка) визначний не був. Факт отримання відповідачем ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 150 000 грн. підтверджується наданою ним розпискою від 03.07.2019 року (а.с. 5).
Також в судовому засіданні встановлено, що 13.05.2020 року позивачем ОСОБА_1 на адресу відповідача ОСОБА_3 була направлена письмова вимога про повернення боргу, яка була отримана відповідачем 16.05.2020 року, однак була залишена без реагування.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми позичальнику.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Враховуючи, що Договором позики (розписка) від 03.07.2019 року не був встановлений строк повернення позики, а також те, що позивачем була пред`явлена письмова вимога до відповідача ОСОБА_3 про повернення позики, яка була отримана останнім 16.05.2020 року, відповідно кінцевим строком повернення позики є 16.06.2020 року.
Після спливу вказаного строку відповідач ОСОБА_3 свої зобов`язання за Договором позики від 03.07.2019 року не виконав та не повернув позику до даного часу. Борг за договором позики складає 150 000 грн.
Також суд враховує і те, що такий Договір позики укладався подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і остання не заперечує проти повернення відповідачем коштів за Договором позики (розписка) від 03.07.2019 року саме позивачу ОСОБА_1 , який є її чоловіком.
А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення із відповідача ОСОБА_3 на його користь боргу за Договором позики (розписка) від 03.07.2019 року в розмірі 150 000 грн.
Щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступного.
Позивач при зверненні до суду з даним позовом, в додатку до позовної заяви, надав копію пенсійного посвідчення на його ім`я ( ОСОБА_1 ) № НОМЕР_3 серії ААК № 636242 (а.с. 8), з якого вбачається, що він інвалідом 2-ої групи, і відповідно він є звільненим від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов ОСОБА_1 про стягнення боргу за Договором позики в сумі 150 000 грн. задоволено в повному обсязі, судовий збір, який підлягає до стягнення з відповідача на користь держави складає 1 500 грн.
Разом з тим, суд враховує, що і відповідач ОСОБА_3 є інвалідом 2-ої групи, що стверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , і відповідно він також звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
За таких обставин та відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що судовий збір в розмірі 1 500 грн. слід віднести за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 549, 611. 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 11, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 273, 280-284 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ; третя особа: ОСОБА_2 про стягнення боргу за Договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, паспорт серії НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючою за адресою АДРЕСА_3 ) грошові кошти в рахунок погашення боргу за Договором позики від 03.07.2019 року в сумі 150 000 грн.
Судовий збір в розмірі 1 500 грн. віднести за рахунок держави.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Повний текст судового рішення складений 29.01.2021 року.
Головуючий: В.М. Скляренко