ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 листопада 2021 року

м. Харків

справа № 619/598/21

провадження № 22-ц/818/3923/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Гришиної А.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест Фінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій»,

представник - Бондарчук Яна Михайлівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 березня 2021 року в складі судді Овсяннікова В.С.,

у с т а н о в и в:

В січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Інвест Фінанс»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (далі - ТОВ «Українське бюро кредитних історій») та просив: визнати недійсним кредитний договір № 4, укладений 02 грудня 2020 року між ним та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс»; зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» виключити відомості про його грошове зобов`язання за кредитним договором № 4 від 02 грудня 2020 року, донор інформації ТОВ «ФК «Інвест Фінанс»; стягнути судові витрати з відповідачів.

Позов мотивовано тим, що 16 січня 2021 року він отримав лист від ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» з повідомленням про наявність у нього заборгованості в розмірі 8 524, 35 грн за кредитним договором № 4 від 02 грудня 2020 року. З інформації, наданої ТОВ «Українське бюро кредитних історій», він дізнався, що з використанням його документів та персональних даних було надано кредит в розмірі 4 500,00 грн, гроші переведені на банківську картку № НОМЕР_1 ; для реєстрації кредиту була використана електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що він не звертався до ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» із заявою на отримання кредиту, не створював особистий кабінет на електронному сервісі, не надавав своїх персональних даних ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та згоду на їх обробку, не здійснював підтвердження будь-яких операцій з отримання кредиту в ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та не отримував кредитних коштів. Банківська картка № НОМЕР_1 , так само як і електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить не йому. 18 січня 2021 року він звернувся до Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення злочину, кримінальне провадження на даний час триває.

19 лютого 2021 року ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» подало відзив на позов, в якому просило в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Відзив мотивовано тим, що ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» є фінансовою установою і надає фінансові послуги, а саме: надання послуг з факторингу, надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Заявник, який має на меті отримати кошти у кредит, може ознайомитись з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та примірним договором, які розміщені під час реєстрації та підписання електронного договору на веб-сайті товариства і є публічною пропозицією (офертою) товариства, у розумінні статтей 641, 644 ЦК України до укладення договору.

Фактом підтвердження щодо ознайомлення з Правилами, примірним договором та надання заявником дозволу (згоди) на обробку своїх персональних даних, які зазначені в заяві на отримання кредиту, є проставлення заявником/користувачем при реєстрації відповідних відміток на сайті товариства. Заявник підписує укладений договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Усі перелічені дії 02 грудня 2020 року були здійснені ОСОБА_1 з метою отримання кредитних коштів в розмірі 4 500,00 грн.

23 лютого 2021 року ТОВ «Українське бюро кредитних історій» подало відзив на позов, в якому просило в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Відзив мотивовано тим, що ТОВ «Українське бюро кредитних історій» зберігає інформацію про кредитні історії протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного правочину. Оскільки зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 не виконано та існує заборгованість, товариство не має правових підстав для вилучення інформації щодо позивача з кредитної історії, а тому вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 31 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договір про надання кредиту, укладений 02 грудня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» в електронній формі, містить електронні підписи сторін, тому має силу договору, який укладений в письмовій формі й підписаний сторонами, що відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію». Саме ОСОБА_1 ініціював укладення договору, оформивши заявку на сайті відповідача, підписавши договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Паспортні дані клієнта, зазначені під час отримання кредиту, повністю відповідають паспортним даним позивача.

Оскільки позов в частині вирішення спору про визнання кредитного договору недійсним підлягає залишенню без задоволення, суд першої інстанції вважав, що підстави для виключення відомостей про грошове зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 4 від 02 грудня 2020 року відсутні, оскільки вказана позовна вимога є похідною від вимоги про визнання договору недійсним.

19 квітня 2021 року ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга містить доводи, які є аналогічними доводам позовної заяви.

ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Українське бюро кредитних історій» рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 02 грудня 2020 року ОСОБА_1 з метою отримання кредиту було здійснено реєстрацію на веб-сайті ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та надано наступні відомості: 03 липня 1981 рік народження, паспортні дані - НОМЕР_2 від 08 квітня 1998 року; РНОКПП - НОМЕР_3 ; телефон - НОМЕР_4 ; e-mail - ІНФОРМАЦІЯ_1; номер маски карти - НОМЕР_5 (банк-емітент Oschad bank), на який було здійснено перерахунок грошових коштів (кредиту) по вказаному договору; ІР - адреса, з якої було здійснено вхід на сайт товариства з метою реєстрації та подальшого оформлення, укладення кредитного договору та отримання кредиту - НОМЕР_6 .

В цей же день ОСОБА_1 акцептував оферту і між ним та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» було укладено договір від № 4 про надання фінансового кредиту в розмірі 4 500,00 грн із додатком № 1 до договору (графік розрахунків), строком на 7 календарних днів.

Вказаний договір укладений в електронній формі з проставлянням ОСОБА_1 електронного підпису одноразовим ідентифікатором (у вигляді цифрової послідовності), який направлявся на мобільний номер телефону НОМЕР_4 .

Згідно з інформаційною довідкою № 174/02 від 19 лютого 2021 року ТОВ «Платежі Онлайн», як оператора послуг платіжної інфраструктури щодо здійснення на сайті CASHBERRY.COM.UA через платіжний сервіс «Platon» проведено успішну транзакцію типу «виплата» кредиту: 02 грудня 2020 року в розмірі 4 500,00 грн на НОМЕР_7 (банк-емітент Oschad bank), яка була вказана при реєстрації.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина друга статті 1055 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У даній справі судом першої інстанції встановлено, що договір про надання кредиту № 4 від 02 грудня 2020 року укладено між сторонами в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. При цьому позивач через особистий кабінет на веб-сайті відповідача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту. Відповідач надіслав позивачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який позивач використав для підтвердження підписання кредитного договору.

Договір про надання кредиту № 4 від 02 грудня 2020 року укладено між сторонами у відповідності до вимог ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Вказаний договір містить достатні дані про ідентифікацію особи позивача, а саме, усі дані паспорту та податкового номеру ОСОБА_1 . Доказів того, що позивач втрачав свій паспорт до судів першої та апеляційної інстанції не надано, таким чином, доводи позовної заяви ОСОБА_1 про те, що кредит взяла невідома особа є недоведеними.

Вирішуючи спір, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, встановивши, що без здійснення зазначених вище дій позивачем кредитний договір не був би укладений сторонами, суд першої інстанції, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 та номер телефону - НОМЕР_4 не належать ОСОБА_1 ґрунтуються лише на особистих поясненнях позивача, що не є безумовною підставою для задоволення позову.

Також, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції зазначено ІР - адресу, з якої було здійснено вхід на сайт товариства з метою реєстрації та подальшого оформлення кредитного договору та отримання кредиту - 128.124.201.92.

Згідно з даних сайту за посиланням https://www.online.ua/rus/site-location місцезнаходження вказаної ІР - адреси є м. Київ. Натомість, ОСОБА_1 02 грудня 2020 року перебував в м. Харкові, що підтверджується відео з камер відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_1 (ЖК «Изумрудный город»), згідно яких позивач 01 грудня 2020 року повернувся до дому і протягом 02 грудня 2020 року не залишав своє місце проживання, а відповідно, не міг виїхати за межі м. Харкова. Вказані доводи судова колегія також не приймає до уваги, оскільки адреса реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 . Доказів його проживання за адресою: АДРЕСА_1 (ЖК «Изумрудный город») суду не надано.

Крім того, на відео з камер, на які посилається позивач, взагалі неможливо встановити адресу за якою здійснюється відеоспостереження.

Таким чином, вважати вказаний відеозапис належним доказом у даній справі неможливо.

Отже доводи ОСОБА_1 про його місцеперебування на час оформлення кредиту є недоведеним.

Щодо листа Національного Банку України від 26 лютого 2021 року № 14-0010/16160, наданого за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 про врегулювання відносин з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», судова колегія зазначає таке.

У вказаному листі Національний Банк України вказує, що відповідно до своїх повноважень, наданих Законом України «Про Національний банк України» та Законом про фінпослуги Національний Банк України не здійснює розслідування фактів можливих протиправних дій службових осіб фінансових установ або інших фізичних осіб.

ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» повідомило Національний Банк України, що 02 грудня 2020 року ОСОБА_1 з метою отримання кредиту було здійснено реєстрацію на веб-сайті ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та надано наступні відомості: 03 липня 1981 рік народження, паспортні дані - НОМЕР_2 від 08 квітня 1998 року; РНОКПП - НОМЕР_3 ; телефон - НОМЕР_4 ; e-mail - ІНФОРМАЦІЯ_1; номер маски карти - НОМЕР_5 (банк-емітент Oschad bank), на який було здійснено перерахунок грошових коштів (кредиту). ОСОБА_1 02 грудня 2020 року самостійно звернувся до ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» з електронною заявкою, в якій просив надати йому кредит та зазначив його суму і строк. ОСОБА_1 акцептував оферту і між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та уклав договір від 02 грудня 2020 року № 4 про надання кредиту в сумі 4 500,00 грн, строком на 7 місяців.

ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» зазначає, що при поданнні заявки на отримання кредитом ОСОБА_1 було здійснено алгоритм відповідних дій з метою укладення кредитного договору, на підставі вказаних ним документів та як наслідок укладено кредитний договір.

ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» не вбачає порушень порядку укладання/оформлення кредитного договору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що Національним Банком України встановлено шахрайські дії під час укладення кредитного договору з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» спростовуються змістом листа Національного Банку України від 26 лютого 2021 року № 14-0010/16160.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 375, ст. ст. 382 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 23 листопада 2021 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина