Справа № 165/92/21
Провадження № 2-о/165/14/21
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

встановив:

12 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Зазначає, що ОСОБА_2 є її сином. Власного житла він немає, оскільки частку в квартирі відчужив своїй сестрі, а іншого нерухомого майна не придбав. З 2018 року вона потерпає від психологічного та фізичного насильства зі сторони ОСОБА_2 . Останній вживає наркотичні засоби та у зв`язку з цим поводить себе агресивно. Після проходження ОСОБА_2 військової служби в зоні АТО, вона повірила обіцянкам сина і за згоди дочки, вселила його в житло за адресою: АДРЕСА_1 . Під час спільного проживання ОСОБА_2 неодноразово вчиняв домашнє насильство і завдавав їй психологічного та фізичного болю, що було підставою для виселення його з житла. Втім, ОСОБА_2 не залишив її в спокої, переслідує, вимагає гроші, залякує, без дозволу входить в житло або вибиває вхідні двері. Крім того, від неправомірних дій ОСОБА_2 потерпає її матір, яка проживає разом із нею однією сім`єю і також боїться кривдника. З підстав здійснення домашнього насильства, вона неодноразово зверталася у поліцію і ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності, однак неправомірні дії сина не припинилися. Заявник побоюється за своє здоров`я та життя і здоров`я своєї матері, а тому, враховуючи систематичність вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, її фізичного та психологічного стану здоров`я, обґрунтованість ризиків та підставність застосування до ОСОБА_2 спеціальних заходів захисту щодо протидії домашньому насильству, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», просить видати стосовно сина обмежувальний припис, яким встановити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього наступні обов`язки: заборонити вести телефонні переговори із нею, контактувати через інші засоби зв`язку та третіх осіб; заборонити наближатися на відстань 100 метрів до місця її проживання. Обмежувальний припис просила видати на максимальний строк, а саме шість місяців.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, її представник - адвокат Улибіна-Вельгус М.В. подала до суду письмову заяву в якій просила розглядати справу у її відсутності та відсутності її довірителя та просила задоволити заяву (а.с.27).

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через засоби телефонного зв`язку, що підтверджується телефонограмою наявною в матеріалах справи (а.с.29).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

З копії свідоцтва про народження (а.с.6) у судовому засіданні встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , а той відповідно її сином.

28 серпня 2018 року ОСОБА_2 був знятий з реєстрації за адресою місця проживання заявника, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.7-13), тобто немає жодних правових підстав користуватися нерухомим майном.

Протягом 2018-2020 років ОСОБА_1 неодноразово зверталася до правоохоронних органів з заявами і повідомленнями про факти вчинення неправомірних дій щодо неї зі сторони сина ОСОБА_2 , що підтверджується повідомленням в.о. начальника Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області Новицького М. №3267/63/02-20/Л-194 від 29 грудня 2020 року (а.с.14-16).

Суд звертає увагу, що підставою звернень ОСОБА_1 до поліції було те, що її син ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство, зокрема: ображає її нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, чіпляється та поводить себе агресивно. За фактом здійснення домашнього насильства, відносно ОСОБА_2 працівниками поліції неодноразово складалися протоколи.

У судовому засіданні було підтверджено неправомірність дій ОСОБА_2 , щодо заявника ОСОБА_1 . Постановами Нововолинського міського суду Волинської області від 09 грудня 2020 року та від 23 лютого 2018 року заінтересовану особу визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення (а.с.17, 28).

За таких обставин, суд вважає, що в інтересах самого ОСОБА_2 уникати спілкування та перебування поряд з заявником та її матір`ю.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першоїстатті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першоїстатті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Оцінюючи ризики продовження у майбутньому домашнього насильства, суд враховує систематичність неправомірних дій ОСОБА_2 те, що він протягом тривалого терміну вчиняє домашнє насильство і не припиняє своїх дій пропри притягнення його до адміністративної відповідальності.

Все вищевикладене дає підстави вважати, що для забезпечення дієвого та ефективного захисту постраждалої особи необхідно застосувати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 та встановити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 з покладенням на нього обов`язків запропонованих заявником.

Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.12, ст. 350-1, ст.350-2, ст.350-3, ст.350-4, ст.350-5, ст.350-6, ст.350-8, ст.354, ст.430 ЦПК України, на підставіЗакону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

ухвалив:

Заяву задоволити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього наступні обов`язки:

1. заборонити наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Встановити строк дії обмежувального припису, що стосується заборон та обмежень, визначених у пунктах 1-2 резолютивної частини рішення терміном на 6 (шість) місяців, який рахувати з дня ухвалення рішення суду.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню.

Про видачу обмежувального припису повідомити ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на профілактичний облік, а також відповідні органи виконавчої влади за місцем проживання заявника.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду безпосередньо або через Нововолинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк