Справа 688/1907/20
№ 2/688/35/21
Рішення

іменем України

20 січня 2021 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Босюка В.А.,

при секретарі - Кулеші Л.М.,

з участю позивача,

представника відповідача - адвоката Шевчук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шепетівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та усунення від права на спадкування, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 2010 року вона стала проживати однією сім`єю з ОСОБА_3 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та його матір`ю ОСОБА_4 в будинку АДРЕСА_1 . За весь час спільного проживання вони вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки, спільний бюджет та витрати, приймали участь у витратах на утримання будинковолодіння. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого вона залишилась проживати з свекрухою ОСОБА_4 та доглядала за нею до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, а саме вищевказаний житловий будинок. За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ніхто з їх рідних не цікавився ними, вона здійснювала всі витрати по похованню останніх та нічого не знала про існування відповідача ОСОБА_2 , яка є рідною дочкою ОСОБА_4 . Вказує, що вважала себе спадкоємцем четвертої черги, тому була впевнена, що прийняла спадщину. Однак, звернувшись до Шепетівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки з ОСОБА_3 не перебувала у зареєстрованому шлюбі, а у ОСОБА_4 є спадкоємець першої черги - відповідач ОСОБА_2 . Враховуючи, що з 2010 року і на час відкриття спадщини вона постійно проживала із померлими, просить встановити факт спільного проживання її з ОСОБА_3 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу та з ОСОБА_4 протягом більш ніж п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме: з 2010 року по дату її смерті.

Крім того, просить усунути відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 посилаючись на те, що ОСОБА_4 протягом тривалого часу хворіла онкологічним захворюванням, перенесла операцію по видаленню щитовидної залози, знаходилась тривалий час на лікуванні і потребувала постійної допомоги, у зв`язку з похилим віком та тяжким станом здоров`я не могла самостійно забезпечити умови свого життя, була прикута до ліжка, потребувала постійного стороннього догляду, допомоги та лікування. Відповідач, будучи обізнаною про безпорадний стан матері та її потреби, маючи можливість виконувати свої обов`язки, але свідомо нехтуючи своїми обов`язками, не вчиняла необхідних дій, усунувшись від надання матері будь-якої допомоги. Відповідач вже більше 25 років проживає в м. Санкт-Петербурзі Російської Федерації та жодного разу не приїздила до матері, не була навіть на похороні. Під час проживання з ОСОБА_4 та її сином ОСОБА_3 вона одна допомагала та обслуговувала ОСОБА_4 , прибирала в домогосподарстві, годувала, надавала допомогу, в тому числі матеріальну.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві, пояснила, що, будучи прописаною по АДРЕСА_2 , проживала з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім`єю з 2010 року за місцем їх проживання. З 2015 року щороку їздила на роботу за кордон, де перебувала протягом трьох місяців. На день смерті ОСОБА_3 перебувала за кордоном. З 31.03.2019 року після повернення із-за кордону по день смерті ОСОБА_4 проживала з останньою разом у її будинку по АДРЕСА_1 , доглядала її. ОСОБА_4 самостійно могла ходити, розпоряджалась своїми коштами, але не готувала їсти, вона її мила, прибирала, готувала їжу, приносила воду. Відповідач телефонувала матері 1-2 рази на місяць, але допомоги не надавала. Другу групу інвалідності для ОСОБА_4 встановили 31.07.2019 року. ОСОБА_3 майна на праві власності не мав, ОСОБА_4 мала у власності житловий будинок.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності за участі представника - адвоката Шевчук О.С., позовні вимоги не визнала, вказавши, що викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності, просила в позові відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснила що відповідач є дочкою ОСОБА_4 , проживає в Росії. До 2014 року (початку військових дій в Україні) відповідач щоліта приїжджала до матері. ОСОБА_4 не перебувала у безпорадному стані, сама себе обслуговувала, не була прикутою до ліжка, мала онкозахворювання з 45-річного віку, а померла від захворювання серця у віці 70 років. Після смерті сина ОСОБА_4 на прохання відповідача доглядала ОСОБА_5 , а також для її догляду був призначений соціальний працівник. Відповідач за життя пересилала матері кошти, а після смерті перерахувала для ОСОБА_6 кошти на поховання матері. ОСОБА_3 зловживав спиртними напоями. ОСОБА_4 не вважала позивача членом своєї сім`ї, спільного господарства з нею не вела.

Заслухавши позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог та наданих сторонами доказів, суд знаходить в задоволенні позову відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч.2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З аналізу змісту ч. 4 ст. 315 ЦПК України слідує, що встановлення факту, з якого вбачається спір про право, вирішується в позовному провадженні.

Як слідує з позовної заяви встановлення фактів спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивачу необхідно для оформлення спадщини після смерті останньої.

Відповідно до частин 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких що не суперечить моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 39 років помер ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 02.03.2019 року Шепетівським МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області. Причиною його смерті є алкогольна жирова інфільтрація печінки, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №1119 від 02.03.2019 року.

06.05.2019 року позивач звернулась до Шепетівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , на підставі якої нотаріусом відкрито спадкову справу №122/2019 року. Однак видати позивачу свідоцтво про право на спадщину неможливо, тому що шлюб між нею та спадкодавцем не зареєстрований.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 70 років померла ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 27.11.2019 року Шепетівським МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області. Причиною її смерті є хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба серця, що підтверджується довідкою про причину смерті від 27.11.2019 року.

На день смерті ОСОБА_4 вона була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними довідки за вих. №3398, виданої 10.12.2019 року відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради.

10 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Шепетівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . На підставі вказаної заяви державним нотаріусом Камфорович О.А. 10.12.2019 року заведено спадкову справу №307/2019, що підтверджується даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №58681972 від 10.12.2019 року.

27.03.2020 року до нотаріуса звернулась дочка померлої - відповідач ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 . Факт родинних відносин між останніми підтверджується даними свідоцтва про народження відповідача серії НОМЕР_3 від 29.11.1974 року.

Як вбачається з даних довідки, виданої 25.05.2020 року завідувачем Шепетівської міської державної нотаріальної контори Камфорович О.А. для ОСОБА_1 , видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 неможливо, оскільки є спадкоємець першої черги.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що передбачено ст. 1261 ЦК України.

Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом ч.5 ст. 1224 ЦК України, для усунення від права на спадкування необхідно встановити сукупність наступних обставин: ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця у допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні вказаних обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Судом встановлено, що з 01.03.2019 року за ОСОБА_4 доглядала ОСОБА_7 , яка здійснила поховання останньої, що підтверджується даними довідки №23, виданої 20.05.2020 року головою квартального громадського комітету №11 виконкому Шепетівської міської ради та договору-замовлення на організацію та проведення поховання №569 від 27.11.2019 року, укладеного між замовником ОСОБА_7 та КП «Шепетівське ремонтно-експлуатаційне підприємством Шепетівської міської ради» про організацію та поховання померлої ОСОБА_4 28.11.2019 року, загальна вартість виконаних робіт склала 2578,70 грн., які оплачені на підставі касового ордеру №1023 від 27.11.2019 року.

Наказом директора Шепетівського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) №175 від 20.09.2019 року, ОСОБА_4 прийнята у відділення соціальної допомоги вдома для здійснення надання соціальних послуг, їй було призначено соціального робітника - ОСОБА_8 , а наказом №231 від 26.11.2019 року ОСОБА_4 припинено надання соціальних послуг у зв`язку зі смертю. Вказане підтверджується даними відповіді директора зазначеного закладу за вих. №140 від 11.11.2020 року.

Як вбачається з відповіді головного лікарня КНП «Шепетівська ЦРЛ» за вих. №7/1021 від 30.06.2020 року, ОСОБА_4 з 1993 року перебувала на обліку у лікарів онколога і ендокринолога КНП «Шепетівська ЦРЛ» з приводу злоякісного новоутворення щитовидної залози, в листопаді 2019 року знята з обліку у зв`язку зі смертю.

Свідок з боку відповідача ОСОБА_9 пояснив, що з 2015 року до грудня 2018 року працював разом з ОСОБА_3 , який повідомляв йому, що проживає на квартирі, самостійно готує собі їжу. Поховання ОСОБА_3 здійснювалось за кошти його недоотриманої заробітної плати та кошти підприємства. Позивача на похоронах не було. Свідок з боку відповідача ОСОБА_10 дав суду пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_9 , додатково повідомивши, що ОСОБА_3 за жінку йому нічого не розповідав.

Свідок з боку відповідача ОСОБА_11 пояснила, що з дитинства знала ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а з 2010 року проживала з ними по сусідству. Позивач та ОСОБА_3 проживали років вісім разом, тричі жили на квартирі, а не з матір`ю. Позивач ОСОБА_4 не доглядала, остання не сприймала її за невістку. ОСОБА_4 самостійно себе обслуговувала, прикутою до ліжка не була, після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_4 допомагали сусіди, ОСОБА_5 , соціальний працівник, кошти на лікування та поховання надсилала відповідач. Три роки до смерті ОСОБА_3 останній та позивач з ОСОБА_4 однією сім`єю не жили, а жили на квартирі. ОСОБА_4 повідомляла їй, що позивач вимагала переписати на неї будинок, в зв`язку з чим віддала на зберігання їй документи.

Свідок з боку відповідача ОСОБА_7 пояснила, що знала ОСОБА_3 протягом 20-ти років до їх смерті. Позивач з`яявилась у ОСОБА_3 приблизно в 2013 році, разом з матір`ю вони проживали протягом року, а після цього жили по квартирах. На третій день після смерті ОСОБА_3 відповідач по телефону попросила її доглядати матір ОСОБА_4 , на що вона погодилась. Відповідач постійно телефонувала матері, висилала їй кошти. З літа 2019 року до смерті ОСОБА_4 доглядав також соціальний працівник. ОСОБА_4 ніколи не скаржилась на відповідача, самостійно ходила, у безпорадному стані не була. Поховання ОСОБА_4 здійснювала вона за кошти відповідача та кошти, виплачені на поховання. Після смерті ОСОБА_3 позивач з ОСОБА_4 не проживала, відносини між ними були погані. Аналогічні пояснення дала суду свідок з боку відповідача ОСОБА_16 .

Вищевказані обставини не вказують на те, що ОСОБА_4 перебувала у безпорадному стані та не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала допомоги та піклування саме від відповідача, а остання свідомо ухилялась від надання такої допомоги.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц.

Таким чином відсутні підстави, передбачені ч. 5 ст. 1224 ЦК України, для усунення відповідача від спадкування.

Свідок з боку позивача ОСОБА_17 пояснив суду, що років 10 тому допомагав позивачу перевозити меблі, телевізор в будинок до ОСОБА_3 , з яким позивач проживала як дружина зі своїм сином.

Свідок з боку позивача ОСОБА_18 пояснив, що позивач проживала в одному будинку із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , жили добре, не конфліктували, це стосується періоду 2010-2012 років. Після смерті сина ОСОБА_3 ОСОБА_4 жила сама, а ОСОБА_1 до неї приходила, можливо раз на тиждень. Після смерті сина ОСОБА_4 була ходяча, могла собі готувати їжу, двічі (один раз із ОСОБА_1 , один раз із ОСОБА_5 ) возив її у лікарню.

Показання свідків з боку позивача жодним чином не доводять безпорадний стан ОСОБА_4 , ухилення відповідача від надання підтримки та допомоги спадкодавцю, тому не впливають на рішення щодо відмови позивачу в позові.

Суд не приймає до уваги довідки, видані головою квартального комітету №13 ОСОБА_19 , в яких вказано, що позивач з 2010 року проживала з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , вела з ними спільне господарство та доглядала їх до дня їхньої смерті, оскільки головою квартального комітету, діяльність якого поширюється на АДРЕСА_1 (квартальний комітет №11), тобто де проживали ОСОБА_4, є ОСОБА_20 .

Аналізуючи викладене, позивачем не доведено належними і допустимими доказами обставини, на які вона посилається на обґрунтування своїх вимог.

Щодо позовної вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, суд знаходить відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

З роз`яснень, даних у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага судів на те, що в судовому порядку встановлюються факти, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Позивач звернулась до суду з даним позовом з метою оформити спадщину на будинок АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивач ствердила, що у ОСОБА_3 після його смерті спадкового майна не має.

Таким чином встановлення заявленого позивачем юридичного факту не породжує юридичних наслідків, не тягне за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин.

В зв`язку з наведеним у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з 2010 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення факту проживання однією сім?єю з ОСОБА_4 більше п`яти років до часу відкриття спадщини з 2010 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку АДРЕСА_1 , усунення від права на спадкування за законом ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в Хмельницький апеляційний суд через Шепетівський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 26 січня 2021 року.

Головуючий: В.А. Босюк