Справа №:755/3863/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Локотковій І.С.,

за участі:

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Пономаренка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 липня 2017 року, яке ухвалено в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

22 червня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалене рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість в сумі 837676 грн. 71 коп. та судовий збір в сумі 8000 грн.

23 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення, обґрунтовуючи підстави для скасування заочного рішення суду відповідач посилається на те, що звертаючись до суду позивачем було вказано останню відому адресу відповідача, з якою вона ніколи не була зареєстрована та не проживала. Вона зареєстрована в АДРЕСА_1 . Станом на березень 2017 року вона винаймала квартиру в АДРЕСА_2 , що не відноситься до Дніпровського району. Тому судову повістку вона не могла отримати. 05.11.2014 року вона отримала від позивача в борг 20000 доларів США, з яких вона повернула позивачеві 12000 доларів США. Доказами повернення боргу є свідки та дописка зроблена нею на розписці позивача.

Відповідач та її представник в судовому засіданні наполягають на заяві про перегляд заочного рішення та просять її задовольнити. Подав до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Вислухавши думку відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені відповідачем підстави для скасування заочного рішення, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Як убачається з матеріалів поданої заяви та цивільної справи № 755/3863/17, відповідач ОСОБА_1 фактично не отримувала копії спірного рішення суду від 22.06.2017 року.

З матеріалами справи представник відповідача адвокат Пономаренко В.І. ознайомився 06.10.2020 р., що підтверджується відповідною заявою наявною у матеріалах справи (а.с. 57).

За таких обставин заявнику ОСОБА_1 слід поновити строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 22.06.2017 року.

Рішення від 22.06.2017 року у вищевказаній справі ухвалене заочне з тих підстав, що відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась за останнім відомим місцем проживання відповідача, яка зазначена в позовній заяві позивачем.

Так, для отримання інформації щодо місця проживання ОСОБА_1 , на виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України у редакції чинній станом на березень 2017 року, судом було подано запит до компетентного органу за останнім відомим місцем перебування

ОСОБА_1 , а саме до Комунального концерну «Центр комунального сервісу».

Статутом Комунального концерну «Центр комунального сервісу», затвердженим рішенням Київської міської ради 14.05.2015 року № 467/1331,передбачено, що комунальний концерн «Центр комунального сервісу» є комунальним господарським об`єднанням, утвореним рішенням Київської міської ради, заснованим на комунальній власності територіальної громади міста Києва, віднесеним до сфери управління виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та підпорядкованим Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Концерн є комунальним господарським об`єднанням комунальних підприємств, які здійснюють діяльність щодо обслуговування житлового і нежитлового фонду та щодо забезпечення надання комунальних послуг власникам/наймачам/орендарям житлового та нежитлового фонду

м. Києва.

При цьому, згідно з п. 15 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 року № 207, до створення реєстру територіальної громади картотеки з питань реєстрації осіб, які передані відповідному органу реєстрації, ДМС, житлово-експлуатаційними організаціями та іншими підприємствами, установами та організаціями, що забезпечували ведення картотек з питань реєстрації фізичних осіб, підтримуються в актуальному стані за карткою реєстрації особи та адресною карткою особи за відповідними формами.

Станом на момент відкриття провадження у справі № 755/3863/17, реєстр територіальної громади картотеки з питань реєстрації осіб не було створено, а отже, зокрема, житлово-експлуатаційні організації, були наділені повноваженнями з ведення та підтримання в актуальному стані картотек з питань реєстрації фізичних осіб. З огляду на це, Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» був уповноваженим надавати інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) ОСОБА_1 .

Зважаючи на неотримання судом інформації щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування), в суду не було правових підстав для повернення позовної заяви на підставі абз. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

Відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

В той же час, згідно з абз. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

Отже, у зв`язку з невстановленням фактичного місця проживання ОСОБА_1 , судом здійснювався виклик до суду через оголошення у пресі, а саме у газеті «Урядовий кур`єр», з метою забезпечення реалізації принципу змагальності сторін, встановленого в ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням вищевикладеного та заяви представника позивача 22.06.2017 р., у якій представник позивача просив розглядати справу за відсутності представника позивача та не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення, суд провів заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення у справі 22.06.2017 року про стягнення боргу за договором позики.

За вимогами ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, лише сукупність зазначених обставин є підставою для скасування заочного рішення в порядку ст. 288 ЦПК України.

Однак, в даному випадку, окрім того, що суд дійшов висновку про неналежне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд не вбачає у заяві відповідача ОСОБА_1 посилань на конкретні докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, надані стороною позивача докази в процесі вирішення справи були оцінені судом і на підставі цієї оцінки та встановлених обставин прийняте рішення про задоволення позову.

Фактично у своїй заяві відповідач посилається, що суд помилково прийняв до розгляду позов позивача та виніс рішення, оскільки даний позов не підсудний Дніпровському районному суду.

Що стосується посилання відповідача на той факт, що вона повернула позивачеві частину боргу, то слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, згідно ч. 2 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, які він видає.

Отже, посилання відповідача на свідчення свідків не є доказами, що мають істотне значення для правильного вирішення справи в розумінні положень ч. 1 ст. 288 ЦПК України.

Крім того, приймаючи рішення за заявою відповідача про перегляд заочного рішення, суд звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, відповідачем до заяви не надано жодних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи і які не були враховані судом під час ухвалення рішення, а тому у суду відсутні підстави визначені у ст. 288 ЦПК України для скасування заочного рішення, у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

У відповідність до положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 червня 2017 року, яке ухвалено в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Також суд роз`яснює, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10,13, 76-78, 95, 260, 287- 289, 353, 354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 липня 2017 року, яке ухвалено в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленого цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25 січня 2021 року.

Суддя Н.О.Яровенко