Справа № 727/509/21
Провадження № 2-н/727/35/21
про відмову у видачі судового наказу
28 січня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Одовічен Я.В., розглянувши заяву Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків рвчних, -
Міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
За змістом ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, у разі якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.
Згідно ст.ст.1, 20 Закону України, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Крім того, суд враховує положення ст.257 ЦК України, відповідно до яких загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Як було встановлено судом, заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу лише 19.01.2021 року, а тому початком перебігу строку позовної давності є 19.01.2018 року.
Суд також приймає до уваги роз`яснення надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.9 постанови №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», згідно яких наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує , не визнає або оспорює свій обов`язок перед кредитором; із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.
ЦПК не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог (п.10 Постанови).
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що у даному випадку наявні підстави для відмови у видачі судового наказу.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2, 78, 160, 161, 165, 166 ЦПК України,
Відмовити у видачі судового наказу за заявою Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків рвчних.
Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.
Суддя: Одовічен Я.В.