Справа № 310/7880/19
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Усенка Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Восток» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином,

встановив:

ПСП Агрофірма «Восток» під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 191, ст. 356 КК України, звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, мотивуючи свої вимоги наступним. 11 липня 2009 року директор ПСП АФ «Союз» ОСОБА_2 здійснив збір врожаю, вирощеного ПСП АФ «Восток» на загальній площі 22,86 га (ДП № 2 пай № НОМЕР_1 8,0016 га; ДП № 3 пай 6,6811 га; ДП № 4 пай № НОМЕР_2 8,1804 га, розташовані на території Андрівської сільської ради), та заволодів 44,35 т ячменю. Вказані земельні ділянки надані позивачу в оренду Бердянською районною державною адміністрацією на підставі договорів оренди земельних ділянок, які відповідно до вимог законодавства України зареєстровані в Бердянському районному відділі регіональної філії ДП «ЦДЗК». Зазначеними діями ОСОБА_2 завдав ПСП АФ «Восток» шкоду в розмірі 198 238,43 грн. 12 вересня 2009 року відповідач незаконно здійснив збір урожаю соняшника, вирощеного ПСП АФ «Восток» на загальній площі 14,82 га (ДП № 27 пай № НОМЕР_3 8,8014 га; ДП № 27 6,5168 га, розташовані на території Андрівської сільської ради), чим спричинив позивачу шкоду в розмірі 399 140,84 грн. Просив відповідача відшкодувати завдану шкоду (матеріальні збитки) в натурі шляхом передачі позивачу ячменю в кількості 44,35 т, соняшнику в кількості 19,41 т та стягнути в рахунок відшкодування шкоди 35 517 грн. витрати по вирощуванню ячменю та соняшнику, або стягнути з відповідача 399 140,84 грн.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 квітня 2016 року ОСОБА_2 визнано невинуватим за ч.ч. 2, 3 ст. 191 КК України та виправдано через недоведеність вчинення ним інкримінованих злочинів; визнано винуватим і засуджено за ст. 356 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.; на підставі ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_2 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України.

Вказаним вироком цивільний позов ПСП АФ «Восток» задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 61 784 грн. у рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди; задоволено частково цивільний позов ОСОБА_3 і стягнуто на користь останнього 10 000 грн. у рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 26 вересня 2018 року зазначений вирок залишено без зміни.

Згідно з постановою Верховного Суду від 17 вересня 2019 року вирок Бердянського міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року та Апеляційного суду Запорізької області від 26 вересня 2018 року щодо ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди на користь ПСП АФ «Восток» скасовано і призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У решті постановлені судові рішення залишено без змін.

Представником відповідача адвокатом Усенком Ю.Д. суду було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, виходячи з наступного. На виконання судових рішень у кримінальному провадженні видавався виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПСП АФ «Восток» 61 784 грн., вказана сума сплачена відповідачем 09 січня 2019 року. Крім зазначеного, на користь ОСОБА_3 було сплачено 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Грошова сума в розмірі 61 784 грн. була сплачена за 32 800 кг врожаю ячменю та 11 200 кг врожаю соняшнику, як було встановлено вироком суду. Натомість, позивач просить стягнути 44 350 кг врожаю ячменю та 19 410 кг врожаю соняшнику. В позові не зазначено, а матеріалами кримінального провадження встановлено, що в 2009 році на вимогу посадових осіб Андрівської сільської ради Бердянського району ОСОБА_2 врожаї ячменю та соняшнику були реалізовані, а виручені кошти перераховані до бюджету Андрівської сільської ради.

До початку розгляду справи по суті представник позивача надав суду заяву про збільшення позовних вимог та зазначив, що відповідно до висновку експертного дослідження від 03 грудня 2020 року № 10-14, проведеного судовим експертом Запорізького НДЕКЦ МВС України ринкова вартість 1 т ярого ячменю станом на 03 грудня 2020 року складає 6 613 грн., ринкова вартість 1 т насіння соняшника станом на 03 грудня 2020 року складає 17 826 грн. Враховуючи наведене, сума шкоди (матеріальних збитків), завданої позивачу наразі становить 354 773.60 грн. Просив стягнути з відповідача вказану суму та понесені позивачем судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених в позові підстав, зазначив, що у відповідності з постановою ВС від 17 вересня 2019 року сума матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням позивачу, повинна бути визначена на момент вирішення спору, тому позивачем за власною ініціативою було проведено експертне дослідження, відповідно до якого сума заподіяної шкоди з урахуванням встановленого вироком розміру втраченого майна та сплачених на виконання вказаного вироку сум на даний час складає 354 773,60 грн. Просив суд врахувати саме висновки експертного дослідження, пояснив, що оскільки під час розгляду даної справи відбулось значне зростання вартості насіння і соняшнику, з метою захисту своїх прав на відшкодування шкоди в передбачений законом спосіб позивачем було проведено вказане дослідження. Крім зазначеного, просив стягнути з відповідача витрати на проведення експертизи в розмірі 3 807 грн. та на проведення експертного дослідження в розмірі 1 238,16 грн.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, надав пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на позов. Зазначив, що експертне дослідження не є належним доказом в розумінні ст. 76 ЦПК України. Якщо позивач вважав, що відбулось зростання ціни насіння соняшнику, йому ніщо не заважало заявити клопотання про призначення повторної експертизи. Просив врахувати, що на виконання вироку відповідачем були сплачені встановлені судом суми, зазначив, що необхідно врахувати вартість насіння ячменю та соняшнику на момент цієї сплати, а саме сплата відбулась за 9 688 кг ячменю або за 6 551 кг соняшнику. Крім зазначеного, пояснив, що представником позивача належним чином не підтверджено розмір судових витрат.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 квітня 2016 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Вказаним вироком встановлено, що 11 липня 2009 року в період з 09:00 год. до 14:00 год. ОСОБА_2 , будучи директором та засновником ПСП АФ «Союз», самовільно, всупереч установленому законом порядку, достовірно знаючи, що врожай на полях ДП № 2 пай № 16 пл. 8 га, ДП № 3 пай № 35 пл. 6,68 га, ДП № 4 пай № НОМЕР_4 8,18 га на території Андріївської сільської ради Бердянського району Запорізької області належить ПСП АФ «Восток», діючи з особистих корисливих мотивів, надав усну вказівку працівникам ПСП АФ «Союз» ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які були в його підпорядкуванні, зібрати врожай ярого ячменю з вищевказаних земельних ділянок належними зазначеному підприємству комбайнами та, незважаючи на те, що правомірність збору врожаю оспорював директор ПСП АФ «Восток» ОСОБА_3 , у присутності останнього здійснив збирання врожаю ярого ячменю у кількості 32,8 т та обернув його на свою користь, таким чином заподіявши власнику ПСП АФ «Восток» в особі потерпілого ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 29 192 грн. Крім того, 12 вересня 2009 року в період з 09:00 год. до 11:00 год. ОСОБА_2 за аналогічних обставин здійснив збирання врожаю насіння соняшника з полів ДП № 27 пай № 341 пл. 6,5168 га та ДП № НОМЕР_5 пай № НОМЕР_3 пл. 8,3014 га в кількості 11,2 т та обернув цей врожай на свою користь, таким чином заподіявши власнику ПСП АФ «Восток» в особі потерпілого ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 32 592 грн.

На виконання вироку, яким частково було задоволено цивільний позов потерпілого, ОСОБА_2 на користь ПСП АФ «Восток» 09 січня 2019 року у відшкодування матеріальної шкоди було сплачено 61 784 грн.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Приписами п. 8 ст. 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є мірою відповідальності, в зв`язку з чим слід відрізняти обов`язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (ст.ст. 611, 623 ЦК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок заподіяння шкоди (глава 82 ЦК України).

На відміну від договірної відповідальності, деліктна відповідальність є наслідком порушення загального правила не завдавати шкоди іншому, тобто абсолютного права особи. Наслідком реалізації деліктної відповідальності є відновлення первинного стану потерпілого. Зобов`язання з відшкодування завданої шкоди це позадоговірні зобов`язання, що виникають внаслідок порушення особистих немайнових і майнових прав потерпілого. Такі зобов`язання мають абсолютний характер і спрямовані на забезпечення найбільш повного відновлення цих прав за рахунок заподіювача шкоди або за рахунок інших осіб, на яких законом покладено обов`язок її відшкодування.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України, за якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Положеннями ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати завдану шкоду в натурі (передати річ того самого роду й такої самої якості чи полагодити пошкоджену річ), або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, або реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Цивільний позивач ПСП АФ «Восток» в особі ОСОБА_3 , який звернувся до суду із цивільним позовом у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_2 , посилаючись на положення статей 22, 1192 ЦК України, просив відшкодувати майнову шкоду відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи з тих підстав, що з моменту вчинення ОСОБА_2 злочину пройшов тривалий час, вартість втраченого підприємством майна суттєво збільшилась, а тому обґрунтував свій позов саме вказаними положеннями ЦК України.

Під час розгляду кримінального провадження судом було встановлено, що діями ОСОБА_2 ПСП АФ «Восток» було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 61 784 грн. з огляду на висновок експерта Запорізького науково-дослідного ескпертно-криміналістичного центру МВС України від 26 лютого 2016 року № 2682 про ринкову вартість ярого ячменю в кількості 43,8 т (станом на 11 липня 2009 року) та насіння соняшнику в кількості 15,3 т (станом на 12 вересня 2009 року), зробленого за дорученням слідчого.

У відповідності з висновком експерта від 09 вересня 2020 року № 10-599, зробленого на виконання ухвали Бердянського міськрайонного суду від 26 травня 2020 року, ринкова вартість 43,8 т ярого ячменю (з базисними показниками якості відповідно ДСТУ 3769-98: вологість не більше 14,5 %, сміттєва домішка не більше 2 %) станом на день проведення експертизи, тобто на 09 вересня 2020 року, складає 211 816,80 грн.; ринкова вартість 15,3 т насіння соняшника (з базисними показниками якості відповідно до ДСТУ 7011:2009: вологість не більше 8 %, сміттєва домішка не більше 1 %) станом на день проведення експертизи складає 179 010 грн.

Крім зазначеного, вказаною експертизою було встановлено, що станом на 09 січня 2019 року, тобто на день сплати відповідачем на користь позивача грошової суми, ринкова вартість 1 т ярого ячменю складає 6 377 грн., ринкова вартість 1 т насіння соняшника складає 9 430 грн.

Згідно з висновком експертного дослідження від 03 грудня 2020 року № 10-14, проведеного на замовлення позивача, ринкова вартість 1 т ярого ячменя станом на день проведення експертизи складає 6 613 грн., ринкова вартість 1 т насіння соняшника складає 17 826 грн.

У відповідності з вироком Бердянського міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року ОСОБА_2 незаконно зібрав та обернув на свою користь 32,8 т врожаю ярого ячменю, заподіявши ПСП АФ «Восток» матеріальну шкоду на суму 29 192 грн., та 11,2 т врожаю насіння соняшнику, заподіявши ПСП АФ «Восток» матеріальну шкоду на суму 32 592 грн.

Оскільки відповідачем на виконання вказаного вироку 09 січня 2019 року було сплачено у відшкодування матеріальної шкоди грошову суму в установленому судом розмірі, а саме 61 784 грн., враховуючи вартість 1 т ярого ячменю та 1 т насіння соняшника на день виплати, встановленого експертом, суд у відповідності до вимог ст. 1192 ЦК України приходить до висновку, що 09 січня 2019 року відповідачем на користь позивача було сплачено за 4,58 т ячменю ярого (29 192 грн. (заподіяна шкода за незаконно зібраний врожай ячменю) : 6 377 грн. (вартість 1 т ярого ячменю на день сплати)) та за 3,46 т насіння соняшника (32 592 грн. (заподіяна шкода за незаконно зібраний врожай насіння соняшника) : 9 430 грн. (вартість 1 т насіння соняшника на день сплати)).

Таким чином, на час ухвалення даного рішення відповідачеві необхідно відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну за незаконне збирання ярого ячменю в кількості 28,22 т (32,8 т 4,58 т) та насіння соняшника в кількості 7,74 т (11,2 т 3,46 т).

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу.

Надаючи висновок експертного дослідження та збільшуючи розмір позовних вимог, представник позивача послався на той факт, що з дати проведення призначеної судом судової товарознавчої експертизи (09 вересня 2020 року) пройшов певний проміжок часу і ціни на ячмінь та соняшник значно зросли, тому позивачем було замовлено експертне дослідження щодо ринкової вартості вже на день проведення експертного дослідження.

З огляду на вищезазначені норми суд вважає наданий позивачем висновок експертного дослідження належним доказом та враховує його при визначенні розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди на підставі ст. 1192 ЦК України.

Таким чином, ОСОБА_2 на користь ПСП АФ «Восток» повинно бути сплачено грошову суму в розмірі 324 592,1 грн. (186 618,86 грн. (28,22 т (кількість ярого ячменю, вартість якого залишилась не відшкодованою) х 6 613 грн. (ринкова вартість 1 т ярого ячменю станом на 03 грудня 2020 року) + 137 973,24 грн. (7,74 т (кількість насіння соняшника, вартість якого залишилась не відшкодованою) х 17 826 грн. (ринкова вартість 1 т насіння соняшника станом на 03 грудня 2020 року)).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно п. 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо).

Позивачем сплачено витрати на проведення експертизи від 09 вересня 2020 року № 10-599 в розмірі 3 807 грн. (лист НДЕКЦ від 31 липня 2020 року № 19/108/16/1-19050 «Про надання документу для здійснення оплати за проведення судової експертизи», платіжне доручення № 2307 від 11 серпня 2020 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також згідно із п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ст. 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з тим, що позов ПСП АФ «Восток»» задовольняється частково, то відповідач має компенсувати позивачеві понесені ним судові витрати зі сплати витрат на проведення експертизи у частині, пропорційній до розміру задоволених вимог.

Позовні вимоги заявлялись на суму 354 773,6 грн., а задоволені на суму 324 592,1 грн., тому пропорційно до задоволених вимог компенсації за проведення експертизи позивачеві за рахунок відповідача підлягає сума в розмірі 3 483,13 грн. (3 807 х 324 592,1) : 354 773,6.

Оскільки позивачем не доведено, що витрати в розмірі 1 238,16 грн. (платіжне доручення № 2507 від 30 листопада 2020 року) були пов`язані саме з проведенням експертного дослідження № 10-14 від 03 грудня 2020 року, суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Восток» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ( АДРЕСА_1 )на користь Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Восток» (вул. Гагаріна, буд. 101, с. Трояни, Бердянський район, Запорізька область, 71151) у відшкодування шкоди, заподіяної злочином, грошову суму в розмірі 324 592,1 грн., судові витрати в розмірі 3 483,13 грн., а всього стягнути 328 075 (триста двадцять вісім тисяч сімдесят п`ять) грн. 23 коп.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 січня 2021 року.

Суддя О. М. Вірченко