ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що з 14 липня 2007 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 14 лютого 2017 року було розірвано. Під час шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, по після розірвання шлюбу відповідач добровільно надавати допомогу на утримання доньки не бажає. Донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Тому, змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін.

Через канцелярію суду 20 січня 2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, який суд не приймає до уваги, оскільки він поданий з порушенням строку для подання відзиву на позов визначеного в ухвалі суду про відкриття спрощеного позовного провадження від 28 вересня 2020 року.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому. Суду пояснила, що відповідач зовсім не надає коштів на утримання дитини, не спілкується з дитиною.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 1/3 частини. Суду пояснив, що він не проти сплати аліментів в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони з 14 квітня 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2017 року було розірвано (а.с.3-5).

Під час шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено Свідоцтвом про її народження Серія НОМЕР_1 виданим 28 січня 2009 року (а.с.6).

Між тим, ОСОБА_1 після укладення шлюбу 19 грудня 2019 року із ОСОБА_6 , змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджено Свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_2 виданим 19 грудня 2019 року (а.с.22).

Як вбачається з Довідки № 6 виданої Головою правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Травневий» від 07 вересня 2020 року, ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з 01 липня 2016 року, на її утриманні знаходиться донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно положення абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, у розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Так, стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки не надає, хоча може та повинен надавати таку допомогу, оскільки матеріально забезпечений.

Проте, враховуючи викладене вище, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів, а саме 1/3 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача є не обґрунтованим, а тому позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, і до досягнення донькою повноліття.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 10 вересня 2020 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат пов`язаних з даванням правової допомоги, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частинами 1 та 2 ст.137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою надано квитанцію до прибуткового касового ордеру без номеру від 09 вересня 2020 року видану адвокатом Гончаренко С.С. на суму 400,00 грн. (а.с 10).

Між тим, надана позивачам суду квитанція б/н від 09 вересня 2020 року, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, не є належним та допустимим доказом сплати позивачкою адвокату Гончаренко С.С. 400,00 грн., як суми за надану правничу допомогу у вказаній справі, оскільки, в силу норм чинного законодавства позивачкою на підтвердження вимоги про стягнення витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги не надано суду доказів виконаних адвокатом Гончаренко С.С. робіт, доказів тривалості та видів надання правничої допомоги, доказів які б свідчили про обґрунтованість визначеного розміру витрат понесених позивачем на правничу допомогу у даній справі, а також доказів сплати адвокату Гончаренко С.С. суми в розмірі 400,00 грн..

Таким чином не підлягають стягнення з відповідача на користь позивача витрати пов`язані з наданням правової допомоги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп..

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 180-183 СК України, 10, 81, 141, 178, 277-279, 258-259, 265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, а саме з 10 вересня 2020 року, і до досягнення донькою повноліття.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт номер НОМЕР_4 виданий 31.07.2020 року органом 3247, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Осаулова Н.А.

Повний текст виготовлено 27.01.2021 р.