РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/3837/21

Провадження № 22-ц/4815/1355/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С. С.,

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н. М.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Відокремлений структурний підрозділ "Рівненський автотранспортний фаховий коледж" Національного університету водного господарства та природокористування,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відокремленого структурного підрозділу "Рівненський автотранспортний фаховий коледж" Національного університету водного господарства та природокористування на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 липня 2021 року (ухвалене у складі судді Харечка С.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Відокремленого структурного підрозділу "Рівненський автотранспортний фаховий коледж" Національного університету водного господарства та природокористування про скасування наказу про відрахування з числа студентів та поновлення на навчанні,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Відокремленого структурного підрозділу "Рівненський автотранспортний фаховий коледж" Національного університету водного господарства та природокористування про скасування наказу про відрахування з числа студентів та поновлення на навчанні.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що наказом від 11 січня 2021 року № 01-н, який підписано директором Рівненського автотранспортного коледжу та спеціалістами, він був відрахований з числа студентів другого курсу. Зазначає, що про відрахування він належним чином повідомлений не був, а про наказ дізнався від своїх одногрупників. Вважає, що його, як студента-сироту було відраховано з грубим порушенням норм чинного законодавства. В наказі не було зазначено за яким пунктом чи підпунктом Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих навчальних закладів його було відраховано, а також не видали академічну довідку з інформацією про результати навчання та назви дисциплін, з яких були отримано та не отримано оцінки. Свою відсутність на екзаменах пояснює перебуванням на самоізоляції з 07.11.2020 року по 23.11.2020 року. Зазначений наказ про відрахування було підписано головою студентської ради, на засідання якої його не запрошували, хоча у випадку наявності незадовільних оцінок повинні були заслухати його пояснення. Крім того, наголошує, що відрахування студента з коледжу підлягає обов`язковому погодженню з органом студентського самоврядування коледжу. Також всупереч Положенню про організацію освітнього процесу коледжу проведення оцінювання та інше від 31.08.2020 року №49-осн його не було повідомлено про ліквідацію заборгованості та про графік такої ліквідації.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 липня 2021 року позов ОСОБА_1 до Відокремленого структурного підрозділу "Рівненський автотранспортний фаховий коледж" Національного університету водного господарства та природокористування про скасування наказу про відрахування з числа студентів та поновлення на навчанні - задоволено.

Скасовано наказ директора відокремленого структурного підрозділу "Рівненський автотранспортний фаховий коледж" Національного університету водного господарства та природокористування від 11.01.2021 року № 01-н в частині відрахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з числа студентів коледжу та поновлено ОСОБА_1 на державну форму навчання "Рівненського автотранспортного фахового коледжу" групи тс-21, за напрямком спеціалізації 274 "Автомобільний транспорт за освітньою програмою "Обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів".

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність доказів належного повідомлення позивача про розклад екзаменів під час карантину, неналежне повідомлення батьків (опікуна) про результати екзаменів та порушення процедури про відрахування ОСОБА_1 з навчального закладу без рішення Студентської ради вказують на те, що наказ № 01-н від 11 січня 2021 року видано з порушенням вимог законодавства, а тому він підлягає скасуванню, наслідком чого є поновлення прав ОСОБА_1 на державну форму навчання.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, відокремлений структурний підрозділ "Рівненський автотранспортний фаховий коледж" Національного університету водного господарства та природокористування оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що у матеріалах справи містяться докази, що класний керівник надсилав на адресу позивача лист з інформацією про наявність у нього заборгованості, а також неодноразово надсилав текстові повідомлення на телефонний номер через соціальний месенджер "Viber", що підтверджується журналом реєстрації вихідної документації, а також скріншотами повідомлень із зазначеного месенджера. Твердження ОСОБА_1 про те, що він змінив сім-карту і повідомлень від класного керівника не бачив не відповідає дійсності, адже до суду надано матеріали переписки з останнім через месенджер "Viber". Щодо тверджень позивача про перебування на самоізоляції, як на підставу поважності пропуску екзаменів, які відбувалися 10 та 16 листопада 2020 року, стверджує, що ні завідувач відділення, ні викладачі дисциплін, ні класний керівник не були повідомлені ним про поважність причин своєї відсутності та жодними документами дана обставина не підтверджена. Крім того, позивач мав можливість здати екзамени шляхом онлайн зв`язку або ж повторно перездати екзамени за індивідуальним графіком за умови наявності поважних причин їх пропуску, однак такими можливостями він не скористався, адже заява про перездачу екзаменів, заліків від нього до адміністрації коледжу не надходила. Наголошує, що на підтвердження поважності причин невиконання вимог навчального плану позивачем не надано жодних доказів. Щодо посилання позивача про невидачу йому академічної довідки, пояснює, що така довідка була виготовлена на день його відрахування з числа студентів, однак він не звертався за її видачею, хоча вона є у коледжі і на даний час.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з розпорядженням міського голови № 888-р від 07.09.2011р., над ОСОБА_1 , як таким, що має статус дитини-сироти, встановлено опіку та призначено опікуна ОСОБА_2 .

Наказом директора Відокремленого структурного підрозділу ""Рівненський автотранспортний фаховий коледж" Національного університету водного господарства та природокористування"" № 01-н від 11 січня 2021 року, ОСОБА_1 був відрахований з числа студентів групи Тс-21, державної форми навчання, спеціальності 274 Автомобільний транспорт за освітньою програмою «Обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів», який отримав вісім незадовільних оцінок.

Згідно службової записки зав.відділенням "Транспортні технології" ОСОБА_3 від 11.01.2021 року, студент групи Тс-21 ОСОБА_1 за результатами першого семестру 2020-2021 має негативні оцінки з восьми предметів. У цей же день директором коледжу на вказаному документі накладено резолюцію до наказу на відрахування рішенням адміністративної ради.

Відрахування було здійснено на підставі ч.1 п.4 ст. 46 ЗУ "Про вищу освіту" та Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих навчальних закладів.

Відповідно до ч.1 п.4 ст.46 ЗУ "Про вищу освіту", підставою для відрахування здобувача освіти є невиконання індивідуального навчального плану.

Згідно п.4 Положення №49-осн від 31.08.2020 року, що було долучене до матеріалів справи, студенти, які одержали під час сесії більше двох незадовільних оцінок, відраховуються з коледжу.

З екзаменаційних відомостей для семестрових екзаменів, що долучені до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 не з`являвся на екзамени, відповідно мав більше двох незадовільних оцінок.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ст. 13 ЦПК України).

Згідно вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 21 Конституції України визначено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до ст. 53 Конституції України держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Отже, у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх у своїх правах та перед законом, а справедливе застосування норм права повинно мати передусім недискримінаційний підхід, неупередженість.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч.ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України,).

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 5.9 Положення №49-осн від 31.08.2020 року, на класного керівника покладається відповідальність за інформування батьків студентів про результати сесії.

Разом з цим, сторона відповідача, покликаючись на надсилання опікуну ОСОБА_1 листа стосовно його навчання, не надала належних доказів щодо його отримання ОСОБА_2 , а відтак її інформування про навчання та результати сесії ОСОБА_1 ..

Опікун ОСОБА_2 , яка була допитана місцевим судом в якості свідка, будучи під присягою показала, що про відрахування ОСОБА_1 вона дізналася в січні 2021 року від самого ОСОБА_1 .. Будь-якої інформації з навчального закладу щодо незадовільних оцінок за результатами його навчання, неявки на екзамени чи його відрахування вона не отримувала.

Обставини інформування опікуна заперечуються і самим ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 чт. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частина 1 статті 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На переконання колегії суддів, відповідачем, як в ході розгляду справи місцевим судом, так і під час її апеляційного провадження, не доведено здійснення належного інформування опікуна ОСОБА_1 стосовно його навчання.

Спірний наказ № 01-н від 11 січня 2021 року, яким було відраховано ОСОБА_1 , був погоджений та підписаний головою студентської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про вищу освіту" у закладах вищої освіти та їх структурних підрозділах діє студентське самоврядування, яке є невід`ємною частиною громадського самоврядування відповідних навчальних закладів.

Студентське самоврядування - це право і можливість студентів (курсантів, крім курсантів-військовослужбовців) вирішувати питання навчання і побуту, захисту прав та інтересів студентів, а також брати участь в управлінні закладом вищої освіти.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 40 ЗУ "Про вищу освіту" органи студентського самоврядування діють на принципах добровільності, колегіальності, відкритості.

За змістом ч. 4 ст. 40 ЗУ "Про вищу освіту" органи студентського самоврядування можуть мати різноманітні форми (парламент, сенат, старостат, студентський ректорат, студентські деканати, студентські ради тощо).

За погодженням з органом студентського самоврядування закладу вищої освіти приймаються рішення про відрахування студентів (курсантів) з закладу вищої освіти та їх поновлення на навчання (п. 1 ч. 6 ст. 40 ЗУ "Про вищу освіту").

У супереч наведеному, відповідачем не було надано належних доказів стосовно того, чи погоджувався наказ про відрахування ОСОБА_1 зі студентською радою коледжу. Як і не було надано жодних належних доказів стосовно того чи відбувалося засідання студентської ради, яке б було оформлене рішенням (протоколом).

З матеріалів справи також не вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено про засідання студентської ради.

Тому, у даному випадку, сам по собі підпис голови студентської ради не може свідчити про погодження наказу про відрахування ОСОБА_1 зі студентською радою, як колегіальним органом коледжу.

Підтвердженням чого є свідчення голова студентської ради ОСОБА_4 , допитаного у якості свідка місцевим судом, який показав, що засідання студентської ради з питання відрахування студента ОСОБА_1 не відбувалося через карантинні обмеження з приводу пандемії Covid-19.

Крім того, в супереч положень розділу 2 п. 2.1.2. Положення №49-осн від 31.08.2020 року, стороною відповідача на надано допустимих доказів щодо належного повідомлення позивача про розклад екзаменів, не пізніше, як за місяць до початку сесії.

Тому, враховуючі всі обставини у своїй сукупності, зокрема, відсутність доказів належного повідомлення позивача про розклад екзаменів під час карантину, неналежне повідомлення опікуна про незадовільне навчання ОСОБА_1 та порушення процедури його відрахування з навчального закладу без рішення студентської ради вказують на те, що наказ № 01-н від 11 січня 2021 року видано з порушенням вимог законодавства, що є підставою для його скасування.

Статтею 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20 листопада 1989 року №44/25, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 2 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод регламентує, що нікому не може бути відмовлено в праві на освіту.

Європейський суд з прав людини у справі, Leyla Sahin v. Turkey, № 44774/98, § 136, 137, зазначив, що хоча перше речення статті 2 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передусім закріплює доступ до початкової і середньої освіти, не існує непереборного поділу між вищою освітою та іншими рівнями освіти. Хоча дана стаття не покладає на держави-учасниці зобов`язання по створенню інститутів вищої освіти, будь-яка держава, що створює їх, зобов`язана забезпечити ефективне право на доступ до таких інститутів.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи, по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Відокремленого структурного підрозділу "Рівненський автотранспортний фаховий коледж" Національного університету водного господарства та природокористування залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 26 листопада 2021 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н. М.