Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/527/20
Провадження по справі № 2/514/88/21
25 січня 2021 року смт Тарутине
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Тончевої Н.М.,
при секретарі Образенко Т.М.,
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , представником якого є адвокат Самойленко Петро Миколайович до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -
Представник позивача в судове засідання не з`явився, на розгляд суду від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. На адресу суду від відповідача повернувся поштовий конверт з відміткою «Адреса не проживает».
В подальшому, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача ОСОБА_2 до суду в судове засідання, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.
Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи наведе, відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч. 1 ст. 42 ЦПК України).
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України).
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився та не повідомив причини неявки, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.
Враховуючи, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.
Судом достовірно встановлено, що 28 вересня 2016 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_3 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0507441, у відповідності до умов якого ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «DAF XF 95» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам (а.с.22 на звороті).
12 листопада 2016 року на території складів Нової пошти міста Біляївка мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «DAF XF 95» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «MAN» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 з причепом марки «Schmitz» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить ТзОВ «Овертранс». Внаслідок вказаної дтп транспортному засобу марки «MAN» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 з причепом марки «Schmitz» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 було завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками.
Відповідно до постанови Біляївського районного суду Одеської області від 29 грудня 2016 року по справі №496/4179/16-п ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП за вчинення ним правопорушення, яке мало місце 12 листопада 2016 року (а.с.13).
Власник пошкодженого транспортного засобу марки «MAN» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 з причепом марки «Schmitz» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ТзОВ «Овертранс» звернулось до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АК/0507441 від 28 вересня 2016 року.
З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій з боку відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було (а.с.21).
16 березня 2020 року між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 укладено договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «УПСК» відступає, а ОСОБА_1 отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих ПрАТ «УПСК» по договору страхування (а.с.5-7), перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору, в тому числі право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АК/0507441 від 28 вересня 2016 року (а.с.8-11).
З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ №455307 вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з видом економічної діяльності «69.10 Діяльність у сфері права» (а.с.4).
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зокрема договорів.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Статтею 984 ЦК України передбачено, що: страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності; страхувальником може бути фізична або юридична особа.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про страхування», страховиками, які мають право здійснювати страхову діяльність на території України, є:
фінансові установи, які створені у формі акціонерних, повних, командитних товариств або товариств з додатковою відповідальністю згідно із Законом України "Про господарські товариства", з урахуванням того, що учасників кожної з таких фінансових установ повинно бути не менше трьох, та інших особливостей, передбачених цим Законом, а також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності (далі - страховики-резиденти);
зареєстровані Уповноваженим органом відповідно до цього Закону та законодавства України постійні представництва у формі філій іноземних страхових компаній, які також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності (далі - філії страховиків-нерезидентів).
Відповідно до ч. 1 ст. 995 ЦК України, якщо юридична особа - страхувальник припиняється і встановлюються її правонаступники, права та обов`язки страхувальника переходять до правонаступників.
У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.
З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.
Отже, відступлення права вимоги на відшкодування в порядку регресу збитків на користь фізичної особи суперечить положенням ст. 984, 993 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі договору страхування, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, страховик - юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.
Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року (справа № 909/968/16) та в постанові від 31 жовтня 2018 року (справа № 465/646/11).
Як вбачається з встановлених судами обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги, відбулася заміна страховика, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.
За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , представником якого є адвокат Самойленко Петро Миколайович до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, слід відмовити.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, у суду відсутні підстави для відшкодування позивачу понесених ним судових витрат та витрат на правову допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81,89, 136, 264, 265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд
У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , представником якого є адвокат Самойленко Петро Миколайович до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.М. Тончева