Справа № 523/9579/21
Провадження №2/523/3843/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"22" листопада 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Кащавцевої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами в яких просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловою площею в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником вказаного вище житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.09.2019р. Під час оформлення права на спадщину він дізнався, що на житловій площі в житловому будинку зареєстровані відповідачі, які в будинку не проживають, належних їм речей не має. На теперішній час реєстрація відповідачів в будинку порушує його право власності. Посилаючись на ст. 405 ЦК України позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

Позивач направив до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляду справи за його відсутності.

Відповідачі у судове засідання не з`явились без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялись повідомлення за місцем їх реєстрації. Згідно поштового повідомлення, адресати за місцем своєї реєстрації не проживають, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК).

За письмовою згодою позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.09.2019р. є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.8).

З представленої довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 13.04.2021р., убачається, що на житловій площі в спірному житловому будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.20).

Факт не проживання відповідачів та відсутність їх речей в спірному житловому будинку більше одного року, а саме з 26.09.2019р., підтверджується представленим актом, складеного та підписаного сусідами позивача, підписи яких були посвідчені керівником ОСНКМ «Жаджибеївський» (а.с.50).

Крім того, факт не проживання відповідачів підтверджується поштовими повідомленнями про неможливість вручення судових повісток у даній справі.

Під час розгляду справи судом не встановлено будь-яких перешкод у проживанні відповідачів в спірному житловому будинку.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р.

Так, відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним в квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди користування цим приміщенням. Частина 4 цієї же статті вказує, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до статті 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача того факту, що відповідачі по справі понад один рік не проживають на спірній житловій площі без поважних на те причин, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житлом.

З боку відповідачів суду не представлено жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував доводи викладені позивачем.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р. зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщення. Зазначена норма вказує на достатність рішення суду, яке набрало законної сили про визнання особи такою, що втратила право користування житлом для зняття її з реєстраційного обліку відповідним органом.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що пред`явлені позові вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачів в рівних частках на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 908,00грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,141,259,263-265,268,279,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловою площею у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908,00грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (ів), поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 22 листопада 2021р.

Суддя