ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1878/17
Провадження № 2/483/32/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2021 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Рак Л.М.,

за участю секретаря Марчук І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів ОСОБА_2 ,

законного представника неповнолітніх відповідачів ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Бондаренко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Ленінським районним судом міста Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , від імені яких діє їх законний представник ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - служба у справах дітей Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

07 листопада 2017 року публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «УкрСиббанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16 квітня 2008 року між ним та ОСОБА_7 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), за умовами якого ОСОБА_7 було надано кредит у розмірі 15000 доларів США зі сплатою процентів шляхом ануїтетних платежів у розмірі 185 доларів США в день сплати ануїтетного платежу, а останній був зобов`язаний щомісячно сплачувати платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування. Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором ОСОБА_7 поручився перед позивачем своїм майном - передав в іпотеку за відповідним договором одноповерховий житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,25 гектарів, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 не виконував своїх зобов`язань зі сплати обов`язкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків. Його заборгованість за цим договором станом на 01 листопада 2017 року складає 31803 долари 30 центів США - сума заборгованості за кредитом та процентами, 86673 грн. 82 коп. - заборгованість за пенею. Посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер,і право на спадщину, що відкрилася після нього, мають дружина та батько померлого - ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , просивзвернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором.

Ухвалою від 30 листопада 2017 року у відкритті провадження відносно ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , було відмовлено.

Ухвалою від 24 січня 2020 року неналежного відповідача у цій справі - ОСОБА_3 було замінено належними - малолітніми ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а ОСОБА_3 залучено до участі в справі в якості законного представника останніх. Також вказаною ухвалою залучено до участі в справі службу у справах дітей Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області - в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала. В обґрунтування свої заперечень послалась на те, що позивач не вправі вимагати у суду звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, оскільки такий спосіб іпотечним договором не передбачений. Також, на її думку, є незаконною вимога банка в частині нарахування процентів та пені за кредитним договором, оскільки остаточний розмір заборгованості був визначений рішенням Очаківського міськрайонного суду від 17 листопада 2011 року у справі № 2-16/11. Крім того, наголошувала на необхідності попереднього дозволу органу опіки та піклування при укладанні іпотечного договору, оскільки житловий будинок, що є предметом цього договору, є місцем проживання малолітніх дітей.

Законний представник малолітніх відповідачів ОСОБА_3 в судовому засіданні позов також не визнала, пославшись на мораторій на примусове відчуження майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Посилаючись на те, що в спірному житловому будинку проживають вона разом із трьома малолітніми дітьми, один з яких є інвалідом з дитинства, просила відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи на стороні відповідачів - служби у справах дітей Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області в судовому засіданні просила ухвалити рішення, яке б не суперечило законним правам та інтересам малолітніх дітей.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого.

16 квітня 2008 року між акціонерним товариством інноваційний банк «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_7 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), за умовами якого ОСОБА_7 було надано кредит у розмірі 15000 доларів США зі сплатою процентів шляхом ануїтетних платежів у розмірі 185 доларів США в день сплати ануїтетного платежу, а останній був зобов`язаний щомісячно сплачувати платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування (т. 1 а.с. 19-27).

Для забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором між акціонерним товариством інноваційний банк «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_7 16 квітня 2008 року було укладено договір іпотеки, яким останній передав банку в іпотеку одноповерховий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,25 гектарів, кадастровий номер :03:034:0001, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ( т. 1 а.с. 28-29). Відповідно до п. 4.1.1 цього договору, у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою з цим договором, іпотекодержатель має право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2011 року з ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку було стягнуто заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 16 квітня 2008 року №0 станом на 19 січня 2010 року в загальному розмірі 16102 долара 86 центів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України становило 128842 грн. 14 коп. (т. 1 а.с.30-31).

ІНФОРМАЦІЯ_1 іпотекодавець ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26 травня 2017 року (т. 1 а.с. 35).

Спадкоємцями першої черги, які фактично прийняли спадщину після ОСОБА_7 , є малолітні відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - діти померлого.

ОСОБА_7 не виконував своїх зобов`язань зі сплати обов`язкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Його заборгованість за зазначеним вище договором станом на 01 листопада 2017 року складає 31803 долари 30 центів США - сума заборгованості за кредитом та процентами, 86673 грн. 82 коп. - заборгованість за пенею. Ця обставина підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (т. 1 а.с. 43-50).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 23 цього Закону визначено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

До позовної заяви позивачем додано копію вимоги ПАТ «УкрСиббанк» від 31 серпня 2017 року до спадкоємиці померлого ОСОБА_7 - ОСОБА_3 , якою банк повідомив, що ОСОБА_7 має заборгованість за вищевказаним кредитним договором та банк вимагає погасити вказану заборгованість. У разі невиконання даних вимог банк розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 1 а.с. 38,40).

Стосовно доводів представника відповідачів щодо необхідності попереднього дозволу органу опіки та піклування при укладанні іпотечного договору, суд зазначає наступне.

Передбачені статтею 177 СК України, статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» та статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямовані на захист майнових прав дітей, тому правове значення в даному випадку має факт порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення договору.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 1 ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку» не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

Однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Отже, дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (правовий висновок Верховного Суду, викладений у Постанові по справі від 20 листопада 2019 року №520/15250/15-ц).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина заборони суперечливої поведінки базується на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Так, судом встановлено, що під час укладання спірного договору, іпотекодавець ОСОБА_7 надав приватному нотаріусу Очаківського районного нотаріального округу заяву, в якій зазначено, що він в законному чи фактичному шлюбі не перебуває та житловий будинок і земельну ділянку, що є предметами іпотеки, придбав за гроші, які є його особистою власністю (т. 3 а.с. 85).

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками.

На момент укладення договору іпотеки законний представник малолітніх відповідачів ОСОБА_3 у спірному житловому будинку зареєстрована не була, що підтверджується копією її паспорту, долученої до письмового відзиву на позовну заяву (т. 3 а.с. 47).

На даний час ОСОБА_3 разом із малолітніми дітьми продовжує мешкати у зазначеному вище будинку та користуватись ним, питання про їх виселення з будинку в судовому порядку не вирішувалось, доказів, що позивач або жодні інші особи будь-яким чином перешкоджають користуватись даним житловим приміщенням суду не надано.

Надаючи оцінку доводам законного представника малолітніх відповідачів ОСОБА_3 щодо неврахування нотаріусом положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд враховує, що встановлений зазначеним вище Законом мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) нерухоме майно, яке виступає предметом іпотеки, та норми закону, не містять прямої заборони на позасудове врегулювання, передбачене ст.36 Закону України «Про іпотеку».

Оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та заперечень, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у ній докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , від імені яких діє їх законний представник ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - служба у справах дітей Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, - задовольнити повністю.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16 квітня 2008 року, що був укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 , а саме на одноповерховий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,25 гектарів, кадастровий номер :03:034:0001, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняті у спадщину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від імені яких діє законний представник ОСОБА_3 , для погашення за рахунок коштів, одержаних від продажу, заборгованості ОСОБА_7 за договором про надання споживчого кредиту №0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 16 квітня 2008 року в сумі 31803 (тридцять одна тисяча вісімсот три) долари 30 центів США, що становить заборгованість за кредитом та процентами, 86673 (вісімдесят шість тисяч шістсот сімдесят три) гривні 82 копійки, що становить заборгованість за пенею, та 14114 (чотирнадцять тисяч сто чотирнадцять) гривень 62 копійки судових витрат, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною продажу, що буде визначена під час проведення оцінки нерухомості суб`єктом оціночної діяльності.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 січня 2021 року.

Головуючий: