Постанова

Іменем України

12 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 331/4528/20

провадження № 61-11273св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2021 року у складі судді Жукової О. Є. та постанову Запорізького апеляційного суду

від 17 травня 2021 року у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Крилової О. В., Полякова О. З., у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка «№ 1» Запорізької міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради (далі - КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради від 27 жовтня 2020 року

№ 334 к-тр про її звільнення з посади заступника директора з медичної частини;

- поновити її на посаді заступника директора з медичної частини КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради;

- стягнути на її користь з КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня постановлення судом рішення у справі;

- стягнути з КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради на її користь 100 000,00 грн моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідачем не був дотриманий порядок скорочення її посади, звільнення відбулося без згоди первинної профспілкової організації, у порушення вимог статей 40, 49-2 КЗпП України позивачу не було запропоновано жодної вакантної посади, а отже, відповідач не вжив заходів для збереження трудових правовідносин, чим порушив її право на працю та заподіяв моральну шкоду.

28 січня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву, яка за змістом аналогічна первісному позову, проте містить уточнення обставин незаконного звільнення в частині порушення вимог статті 43 КЗпП України. ОСОБА_1 посилалася на те, що фактично у зв`язку зі скороченням її посади, оптимізації фінансового стану відповідача та економії коштів не відбулося, економічної доцільності скорочення її посади не було,

а скорочення її посади було надуманим та мало штучний характер.

Посилаючись на зазначені вище обставини, ОСОБА_1 просила суд задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 березня

2021 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2021 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із відсутності порушень відповідачем норм трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 .

Посада заступника директора з медичної частини була виведена зі штатного розпису, а тому судом встановлено зміни в організації виробництва і праці КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради.

Позивача було завчасно попереджено про звільнення, запропоновано вакантні посади 21 липня 2020 року та 27 жовтня 2020 року, які відповідали кваліфікаційному рівню позивача, на які остання відмовилася переводитись, а тому у відповідача були наявні підстави для звільнення позивача відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Крім того, відповідачем отримано погодження на скорочення штатної чисельності та на звільнення працівників за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України відповідно до наданого переліку профспілковим комітетом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду

м. Запоріжжя від 15 березня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2021 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У вересні 2021 року справу № 331/4528/20 передано до Верховного Суду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті

400 ЦПК України).

Як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на пункти 1 та 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга мотивована помилковістю висновків судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивач відмовилася від переведення на запропоновані їй посади, оскільки судами беззаперечно не встановлено, які саме відповідні посади пропонувалися ОСОБА_1 . Крім того, висновки судів суперечать правовій позиції Верховного Суду у спірних правовідносинах.

Так, у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2021 року у справі

№ 456/2212/19 зроблено висновок про те, що підставою для звільнення працівника може бути лише відмова від запропонованих конкретних вакантних посад.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі

№ 487/2191/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 зроблено висновок про те, що однією з гарантій для працівника при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Суди не звернули увагу на те, що попередження про звільнення не містить жодних посилань на додатки до нього, в яких могли бути зазначені певні посади, в той час як акти від 21 липня 2020 року та від 27 жовтня 2020 року не є належними та допустимими доказами пропозиції відповідача про переведення на іншу посаду.

Судами безпідставно не взято до уваги показання свідка, яким є сама позивач, що свідчить про порушення принципу змагальності сторін.

Крім того, порушення норм трудового законодавства полягає також у тому, що датою отримання згоди профспілки на звільнення позивача було

09 червня 2020 року, а тому наказ про звільнення має бути датовано

09 липня 2020 року, у той час як звільнення відбулося більше ніж через

4 місяці з отримання відповідної згоди - 27 жовтня 2020 року.

Доводи інших учасників справи

У серпні 2021 року КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 ,

у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Відзив мотивовано безпідставністю доводів касаційної скарги та законністю і вмотивованістю висновків судів першої та апеляційної інстанцій, які правильно встановили відсутність порушення роботодавцем норм трудового законодавства при звільненні позивача.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_1 із 17 квітня 2019 року до 27 жовтня

2020 року перебувала у трудових правовідносинах із КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради, працюючи на посаді заступника директора з медичної частини (а. с. 50-51, т. 1).

Наказом КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради від 27 жовтня 2020 року № 334 к-тр позивача було звільнено з посади у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України (а. с. 48, т. 1).

Звільненню передували наступні обставини:

02 березня 2020 року відповідачем отримано доручення «Інформаційно-аналітичного центру медичної статистики Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради» № 60/01-11 про надання інформації (терміново)

по плану оптимізації закладів (розроблений на основі даних, отриманих

від НСЗУ) із урахуванням обсягу медичних гарантій у 2020 році (а. с. 118, т. 1).

20 березня 2020 року КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради був направлений лист Департаментом охорони здоров`я Запорізької міської ради № 1223/03-15/01 про надання дозволу «Щодо скорочення штатної чисельності» і повідомлялося, що департамент не заперечує проти скорочення штатних одиниць, які протягом тривалого часу не заповнювалися на підприємстві: по загальному фонду - 38,5 штатних одиниць, по спеціальному фонду - 11,5 штатних одиниць (а. с. 119, т. 1).

06 травня 2020 року наказом № 89 по КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради було затверджено комісію з економічної доцільності скорочення деяких посад та можливого звільнення працівників, а також з метою оптимізації фінансового стану КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради та проведення заходів економії коштів, ефективності роботи закладу, спрямованої на покращення надання стоматологічної допомоги (а. с. 120, т. 1).

12 травня 2020 року відбулося засідання комісії з оптимізації фінансового стану КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради, на якому обговорювалися питання фінансового стану підприємства, аналіз кадрового забезпечення закладу, ефективність роботи працівників, скорочення штатної чисельності, фінансові ризики та заходи щодо оптимізації фінансового стану КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради (а. с. 121-123, т. 1).

Комісією була вирахувана орієнтовна економія коштів на рік та складено список посад, які можливо буде скоротити. Економічна доцільність скорочення 31,75 штатних посад і становить 2 345 111,14 грн на рік.

Комісією було рекомендовано директору КНП «Стоматологічна поліклініка

№ 1» Запорізької міської ради провести скорочення посад та звільнення працівників за скороченням на підставі пункту 1 частини першої статті

40 КЗпП України, в тому числі в адміністративно-управлінському підрозділі

(1 піт. од.), а саме: заступника директора з медичної частини, що підтверджено Протоколом комісії з оптимізації фінансового стану КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради від 12 травня 2020 року (а. с. 122, т. 1).

13 травня 2020 року на адресу профспілкового комітету первинної профспілкової організації КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради адміністрацією підприємства було направлено повідомлення

№ 0123/55 про те, що планується скорочення штатної чисельності працівників (а. с. 124-125, т. 1).

09 червня 2020 року від профспілкової організації КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради на адресу директора КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради було направлено погодження № 01/06-15 на скорочення штатної чисельності та на звільнення працівників за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України за скороченням та на зміну в структурі закладу відповідно до наданого переліку та обґрунтування комісії КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради з оптимізації фінансового стану. В переліку була вказана і посада заступника директора з медичної частини (а. с. 126-127,

т. 1).

10 червня 2020 року на адресу Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради директором КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради було направлено повідомлення № 01-23/71 про те, що закладом отримано погодження від профспілкової організації КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради щодо скорочення штатної чисельності працівників з додатком, в якому була вказана і посада заступника директора з медичної частини (а. с. 128, т. 1).

07 липня 2020 року Департаментом охорони здоров`я Запорізької міської ради директору КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради було направлено лист № 3421/03-15/01, яким повернуто погодження структури підприємства (а. с. 131-132, т. 1)

08 липня 2020 року на адресу Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради в. о. директора КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради ОСОБА_2 було направлено прохання

№ 01-23/93 надати погодження звільнення з посади заступника директора з медичної частини ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті

40 КЗпП України (а. с. 133, т. 1).

09 липня 2020 року на адресу КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради директором Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради ОСОБА_3 було направлено погодження

№ 3482/03-21/01, а саме: погодження кандидатури ОСОБА_1 на звільнення з посади заступника директора з медичної частини КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради (а. с. 134, т. 1).

17 липня 2020 року за № 01/03-18/618 всім керівникам закладів охорони здоров`я м. Запоріжжя директором Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради Ушаковою В. В. було направлене доручення про надання інформації та конкретних пропозицій щодо оптимізації структури та штатного розпису підпорядкованого закладу (а. с. 137, т. 1).

17 липня 2020 року було видано наказ № 121 про скорочення та внесення змін до штатного розпису загальному фонду КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради, де в п. 1 зазначено, що необхідно скоротити штатні посади (31,75 шт. од.), в тому числі в адміністративно-управлінському підрозділі (1 шт. од.), а саме: заступника директора з медичної частини (а. с. 135-136, т. 1).

21 липня 2020 року Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради директором КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради було направлено повідомлення № 774/01-23 про те, що на виконання листа Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради від 17 липня

2020 року № 01/03-18/618 щодо надання інформації та конкретних пропозицій щодо оптимізації структури та штатного розпису підпорядкованого закладу структуру та штатний розпис КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради оптимізовано

(а. с. 138, т. 1).

21 липня 2020 року наказом № 124 по КНП «Стоматологічна поліклініка

№ 1» Запорізької міської ради було скорочено посаду заступника директора з медичної частини з 21 вересня 2020 року (а. с. 139, т. 1).

З наказом були ознайомлені заступник директора з економічних питань ОСОБА_2 , інспектор відділу кадрів ОСОБА_4 та голова профспілкового комітету ОСОБА_5 (а. с. 139, зворот, т. 1)

21 липня 2020 року ОСОБА_1 було вручено попередження про скорочення штату працівників. У вказаному попередженні зазначено, що ОСОБА_1 запропоновано перелік вакантних посад для можливого працевлаштування на підприємстві відповідача (а. с. 140-141, т. 1).

Актом від 21 липня 2020 року, складеним комісією у складі: заступника директора з економічних питань - ОСОБА_2 , медичним статистиком - ОСОБА_6 , головою профспілкового комітету - ОСОБА_5 , підтверджено, що ОСОБА_1 була ознайомлена з попередженням про скорочення штату працівників та скорочення посади заступника директора з медичної частини відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України та переліком вакантних посад для можливого працевлаштування, також її було запрошено на засідання профспілкового комітету, однак вона від пропозиції відмовилася (а. с. 142, 143, т. 1).

Актом від 21 липня 2020 року, складеним комісією у складі: заступника директора з економічних питань - ОСОБА_2 , медичним статистиком - ОСОБА_6 , головою профспілкового комітету - ОСОБА_5 , підтверджено, що ОСОБА_1 відмовилася підписувати, ставити підпис про згоду чи відмову від запропонованих посад для можливого працевлаштування, а також відмовилася з`являтися на засідання профспілкового комітету (а. с. 143, т. 1).

Таким чином, судами встановлено, що зі списком наявних вакантних посад для працевлаштування у штатному розписі КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради станом на 27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 була ознайомлена, проте відмовилася ставити свій підпис про ознайомлення з ним, надати пояснення також відмовилася, не висловила бажання працевлаштуватися на будь-яку вказану в переліку посаду, про що 27 жовтня 2020 року складено акт в складі комісії: інспектора відділу кадрів Прокошиної С. О., голови профспілкового комітету Халецької Г. М. та головної медсестри ОСОБА_7 .

Аналогічний акт складено 27 жовтня 2020 року (а. с. 152, т. 1).

22 вересня 2020 року штатний розпис відповідача погоджений та затверджений директором Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради Ушаковою В. В. та директором КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Гавриленко М. А. В адміністративно-управлінському підрозділі відсутня посада заступника директора з медичної частини.

27 жовтня 2020 року згідно з відомостями книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них по КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради за № 64 зареєстровано звільнення заступника директора з медичної частини ОСОБА_1 , з наказом про звільнення ознайомлена (а. с. 153-156, т. 1).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Перевіривши доводи касаційної скарги у межах та з підстав касаційного перегляду, вивчивши аргументи відзиву, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Визначення юридичної особи, поняття та порядок ліквідації чи реорганізації юридичної особи містяться у статтях 80, 104, 111 ЦК України, статтях 62, 66, 79, 92 ГК України. Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Верховний Суд, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, неодноразово наголошував на тому, що вирішуючи питання дотримання норм трудового законодавства у спірних правовідносин, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 753/7661/18,

від 12 серпня 2021 року у справі № 487/989/20, від 24 березня 2021 року у справі № 757/46273/17-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 235/4593/19.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

У справі, що переглядається, судами встановлено, що у роботодавця

КНП «Стоматологічна поліклініка № 1» Запорізької міської ради відбулися зміни в структурі закладу, зокрема, відбулося скорочення штатної чисельності працівників, з-поміж якого була посада заступника директора з медичної частини, на якій працювала позивач.

ОСОБА_1 була належним чином попереджена про наступне вивільнення за два місяці до звільнення, що не заперечується та не спростовано позивачем.

Також колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідачем були запропоновані вакантні посади для працевлаштування у штатному розписі станом на 21 липня 2020 року та станом на 27 жовтня 2020 року. Актами від 21 липня 2020 року, 27 жовтня 2020 року, складеними комісією у складі: заступника директора з економічних питань - ОСОБА_2 , медичним статистиком -

ОСОБА_6 , головою профспілкового комітету - Халецькою Г. М., підтверджено, що ОСОБА_1 відмовилася підписувати, ставити підпис про згоду чи відмову від запропонованих посад для можливого працевлаштування, а також відмовилася з`являтися на засідання профспілкового комітету. Факт ознайомлення позивача з попередженням про скорочення штату працівників від 21 липня 2020 року, який містить інформацію щодо пропозиції переліку вакантних посад, містить підпис позивача у графі «Ознайомлений», та не містить підпису у графі «Згоден на переведення на посаду» та «Від запропонованої посади відмовився», що вказує про обізнаність позивача із переліком вакантних посад, з урахуванням відсутності зауважень щодо їх ненадання.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що порушення норм трудового законодавства полягає також у тому, що датою отримання згоди профспілки на звільнення позивача було 09 червня 2020 року, а тому наказ про звільнення має бути датовано 09 липня 2020 року, у той час як звільнення відбулося більше ніж через 4 місяці з отримання відповідної згоди - 27 жовтня 2020 року, оскільки зазначене не призвело до погіршення чи порушення прав працівника.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами як першої, так і апеляційної інстанцій, та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлених ними обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження та належної оцінки судів, які суд касаційної інстанції відповідно до повноважень, визначених статтею 400 ЦПК України, не може переоцінювати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) сформульовано правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації»).

З урахуванням встановлених на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, у контексті цієї справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність порушень відповідачем норм трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 .

Доводи касаційної скарги про неврахування судами правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19 лютого 2021 року у справі № 456/2212/19, від 06 травня 2020 року у справі № 487/2191/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, є безпідставними, оскільки фактичні обставини у цих справах є відмінними від обставин у справі, яка переглядається.

Верховний Суд наголошує, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин із метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Крім того, незазначення постанови Верховного Суду чи номера справи не означає, що суди розтлумачили і застосували норму права не у спосіб, визначений Верховним Судом.

Доводи касаційної скарги про те, що оскаржувані судові рішення порушують принцип змагальності сторін є безпідставними та належним чином не обґрунтованими, не містять конкретних і достатніх посилань та доводів зазначеного.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій, та спрямовані на переоцінку доказів у справі, що

в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень не впливають, судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу, що відповідає положенням статті 6 Конвенції, а тому колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення,

а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

Є. В. Петров

О. С. Ткачук