печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2021 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань Брачун О. О.,

представника позивача Мельник Н. Й. ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду в м. Києві підготовче засідання у цивільній справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Житомирські ласощі» до ОСОБА_3 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває зазначена справа.

Посилаючись на положення пункту 3 частини четвертої статті 185 ЦПК України, представник позивача подав заяву про відкликання позовної заяви.

Представник відповідача щодо вирішення заяви про відкликання позовної заяви поклався на розсуд суду.

За змістом наведеної норми процесуального закону позовна заява повертається, зокрема у випадку, коли до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

Оскільки заява про відкликання позовної заяви надійшла після постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі, то відсутні підстави для застосування даного правового механізму та повернення позовної заяви у зв`язку із її відкликанням.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 117 833 700, 00 грн.

У позові зазначено, що протиправність поведінки ОСОБА_3 полягає в тому, що маючи вирішальний вплив на господарську діяльність позивача (80,5%), саме під його головуванням 20.11.2010 року та 12.03.2011 року проводились загальні збори акціонерів ЗАТ «Житомирські ласощі» (рішення яких у подальшому визнані недійсними) були прийняті рішення про припинення ЗАТ «Житомирські ласощі» шляхом злиття з належним ОСОБА_3 на 90% ТОВ «Будстайл-ХХІ» та утворенням ТДВ «ЖЛ», в якому ОСОБА_3 у кінцевому результаті мав біля 97,56% статутного капіталу. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 припинено ЗАТ «Житомирські ласощі», у зв`язку з чим ЗАТ «Житомирські ласощі» не могло більше проводити свою звичайну господарську діяльність, та йому завдано збитки у розмірі 117 833 700, 00 грн.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

У частині першій статті 2 ЦК України встановлено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України).

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин. Тому із предметним критерієм для визначення юрисдикції має враховуватися також суб`єктний критерій.

У пункті 12 частини першої статті 20 ГПК України, в редакції чинній на момент звернення до суду із позовом, встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

За змістом статті 89 ГК України, як в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, так і на даний час, посадовими особами товариства визнаються голова та члени виконавчого органу, голова ревізійної комісії (ревізор), а у разі створення ради товариства (спостережної ради) - голова і члени цієї ради. Обмеження щодо поєднання однією особою зазначених посад встановлюються законом. Посадові особи відповідають за шкоду, заподіяну ними господарському товариству, в межах і порядку, передбачених законом та установчими документами товариства.

У пункті 33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року (справа № 910/20261/16, провадження № 12-118гс19) зазначено, що спір у справі між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями, підлягає вирішенню господарським судом.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції, такий спір виник між господарським товариством та його посадовою особою, стосується рішень, дій чи бездіяльності цієї посадової особи на виконання нею своїх повноважень з управління товариством, організацією діяльності товариства.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №638/15118/19 (провадження №14-329цс19).

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був членом наглядової ради, Головою загальних зборів акціонерів ЗАТ «Житомирські ласощі», Головою установчих зборів ТДВ «ЖЛ», а відтак відповідно був посадовою особою товариства.

Юридико-фактологічні обставини позову зводяться до того, що ОСОБА_3 будучи посадовою особою товариства спричинив йому збитки на суму 117 833 700, 00 грн внаслідок протиправних дій щодо припинення ЗАТ «Житомирські ласощі» шляхом злиття з належним ОСОБА_3 на 90% ТОВ «Будстайл-ХХІ» та утворенням ТДВ «ЖЛ».

Таким чином, спір виник між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, а відтак за правилами пункту 12 частини першої статті 20 ГПК України підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 185, 189, 196, 197-200, 255-256, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про відкликання позовної заяви - залишити без задоволення.

Провадження у справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Житомирські ласощі» до ОСОБА_3 про стягнення збитків - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий С. В. Вовк