КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/1864/21
Провадження № 2/947/1475/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Петренка В.С.

за участю секретаря - Ратовської А.С.,

за участю сторін:

представник позивача - адвокат Губська Х.Ю., діюча на підставі ордеру,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2

про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

16.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 , в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на його - ОСОБА_1 користь грошові кошти у розмірі 23 055, 20 грн., з яких: 20 947,08 грн. - страхове відшкодування, 2 108,12 грн. - пеня, стягнути з ОСОБА_2 на його - ОСОБА_1 користь витрати на зберігання автомобіля на спеціальному майданчику у розмірі 600,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 31 серпня 2020 року об 11 годині 45 хвилин у місті Одесі на перехресті рівнозначних доріг вул. Ю. Геллера та вул. Жаботинського, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надала переваги у русі автомобілю марки «RENAULT», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі.

Позивач вказує, що постановою Київського районного суду м. Одеси по справі №947/26747/20 від 01.10.2020 року, яка набрала законної сили 13.10.2020 року, ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач зазначає, що він є власником транспортного засобу марки «RENAULT», модель «Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, як вказує позивач, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс) серії АО 2888997.

Позивач стверджує, що 07.09.2020 року він звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 31.08.2020 року.

Позивач вказує, що 14.09.2020 року експертом ФОП ОСОБА_3 було складено звіт №09-021 з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «RENAULT», модель «Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, за результатами якого встановлено, що вартість автомобіля марки «RENAULT», модель «Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, до ДТП становить 161716 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «RENAULT», модель «Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, становить 231 478 гривень 29 копійок; вартість матеріального збитку становить 155 085 гривень 64 копійок; вартість автомобіля марки «RENAULT», модель «Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, з урахуванням аварійних пошкоджень становить (після ДТП) 53 125 гривень 02 копійки. За проведення звіту з визначення вартості матеріального збитку було сплачено 2500 гривень.

Позивач стверджує, що він звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування, станом на день подання позову ПАТ "УПСК" не виплатило йому страхове відшкодування.

Однак, після звернення до суду, як зазначає позивач, 14.01.2021 року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» здійснило виплату страхового відшкодування на його - ОСОБА_1 користь у розмірі 90 143 гривень 90 копійок (2500 гривень - витрати за доставку автомобіля на спеціальний майданчик + 87643,90 гривень страхового відшкодування), згідно акту №216/037/003497/20/1 за автомобіль державний номер НОМЕР_2 .

Разом з тим, позивач вказує, що вістуні докази того, що страховик узгодив з потерпілим розмір страхового відшкодування, згідно аварійного сертифікату №01-0/79/5 від 09.09.2020, зробленого за замовлення відповідача, вартість його ТЗ до ДТП складає 202100,47 гривень, а після ДТП - 114456,57 гривень, при цьому, ПАТ "УПСК" виплатило страхове відшкодування на підставі аварійного сертифіката №01-0/79/5 від 09.09.2020, складеного аварійним комісаром у розмірі 87643,90 гривень.

Однак, на думку позивача, аварійний сертифікат №01-0/79/5 від 09.09.2020 року не містить ні розрахунків, на підставі яких експерт дійшов до висновку про ринкову вартість його автомобіля до ДТП, відсутні повні дані стосовно технічного стану автомобіля та фотознімки пошкодженого авто, які б обґрунтовували необхідність виконання відповідних ремонтних робіт, адже більша їх частина не зазначена. Ремонтна калькуляція, подана відповідачем, не містить приміток, що вона взагалі є додатком аварійного сертифіката та ким саме вона складена, на відміну від звіту №09-021 від 14.09.2020 року, зробленого на його замовлення.

Таким чином, позивач вважає, що аварійний сертифікат №01-0/79/5 від 09.09,2020 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки виконаний з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, пунктом 4.4 якої передбачено невід`ємні складові звіту, які відсутні у даному випадку (розрахунки та вихідні дані згідно яких встановлено вартість ТЗ позивача до ДТП, дані стосовно технічного стану автомобіля їх фотографічні зображення, відображення характеру пошкоджень, ремонтної калькуляції).

Натомість звіт №09-021 від 14.09.2020 містить як і порівняльну таблицю фотокартки аналогічних ТЗ, за допомогою яких встановлювалася ринкова вартість автомобіля до ДТП, містить фотографічні зображення кожного пошкодження його автомобіля із посиланням на них по тексту звіту, містить повну калькуляцію розрахунків із зазначенням, що ця калькуляціє є додатком до звіту та проставлена печатка оцінювача, що не викликає жодного сумніву у його повноті, належності та допустимості, на відміну від аварійного сертифікату №01-0/79/5 від 09.09.2020. При цьому, протокол огляду, на підставі якого складено звіт №09-021 від 14.09.2020, підписаний особисто представником відповідача.

Позивач зазначає, що враховуючи дані, які містяться у звіті №09-021 від 14.09.2020 року, вбачається, що фактичний розмір завданої йому шкоди як власнику транспортного становить 108 590,98 грн. (161716 грн. - вартість до ДТП - 53 125,02 грн. - вартість після ДТП).

Таким чином, позивач стверджує, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 20 947,08 грн. (108 590,98 грн. - 87643,91 грн.).

За вищевикладених обставин, на думку позивача, з ПРАТ "УПСК" підлягає стягненню в ліміту відповідальності невиплачене страхове відшкодування у розмірі 20947,08 грн.

Крім того, у зв`язку з тим, що Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» не здійснило відповідно виплату позивачу у строк не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, позивач просить суд стягнути пеню у розмірі 2 108,12 грн.

Також позивач зазначає, що у зв`язку із пошкодженням автомобіля він поніс витрати за зберігання автомобіля на спеціальному майданчику у розмірі 600 гривень, що підтверджується копією квитанції №2266 від 04.09.2020 року, які підлягають стягненню з відповідача - ОСОБА_2 .

Також позивач просить суд стягнути з відповідача - ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 гривень, яка пов`язана із тривалістю душевних страждань, перешкодами у користуванні своїм транспортним засобом, що змусило його докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 19.01.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Витребувано у Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» належним чином завірену копію договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс) серії АО 2888997, діючого станом на 31.08.2020 року.

02.03.2021 року від представника відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до канцелярії суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині вимог до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», оскільки позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача вказує, що Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» керуючись ст.ст. 22, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснило розрахунок розміру страхового відшкодування (різниця між ринковою вартістю транспортного засобу до та після ДТП + відшкодування витрат на евакуації транспортного засобу) та перерахувало на користь позивача 90 143,90 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 152 від 14.01.2021 р.

Таким чином, представник відповідача зазначає, що ПрАТ «УПСК» здійснено виплату страхового відшкодування позивачу в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто ПрАТ «УПСК» виконало взяті на себе обов`язки за полісом №АО/2888997, а тому підставі для задоволення позову відсутні.

У підготовчому засіданні 19.05.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

08.07.2021 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Губського Анатолія Валерійовича до канцелярії суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» грошові кошти у розмірі 23 055,20 грн., стягнути з ОСОБА_2 витрати на зберігання автомобіля на спеціальному майданчику у розмірі 600,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2021 року матеріали уточненої позовної заяви ОСОБА_1 , поданої по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було залишено без розгляду.

12.07.2021 року від ОСОБА_1 до канцелярії суду надійшла уточнена позовна заява разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на її подання.

У судовому засіданні 23.09.2021 року клопотання про поновлення пропущеного строку на подання уточненої позовної заяви, яку було розцінено судом як заяву про зменшення розміру позовних вимог, було задоволено, прийнято її до розгляду.

У судовому засіданні 10.11.2021 року представник позивача заявлені позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 10.11.2021 року не з`явився, про поважність причин відсутності суд не повідомив.

Відповідач - ОСОБА_2 про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлялася належним чином, зокрема, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, у підготовчі та судові засідання не з`явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 31.08.2020 року о 11:45 год., в м. Одеса на перехресті рівнозначних доріг вул. Ю Геллера - вул. Жаботинського, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надала переваги у русі автомобілю марки «RENAULT», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Іванчука В.М. від 01 жовтня 2020 року у справі №947/26747/20 ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2020 року, що складає 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Позивач - ОСОБА_1 є власником транспортного засобу автомобіля марки «RENAULT», модель «Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідач - ОСОБА_2 є власником транспортного засобу автомобіля марки «HYUNDAI», модель «GETZ», номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 988 ч.1 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно п.3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Стаття 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) визначає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «HYUNDAI», модель «GETZ», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується полісом № АО/2888997 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.02.2020 р.

На підставі вказаного полісу № АО/2888997 від 26.02.2020 р.та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку із пошкодженням у ДТП належного йому автомобіля марки «RENAULT», модель «Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

09.09.2020 року, на виконання п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представником ПАТ «УПСК» здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу автомобіля марки «RENAULT», модель «Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , та складено протоколи огляду транспортного засобу, які підписано позивачем ОСОБА_1 , що є підтвердженням факту його погодження та ознайомлення із встановленими пошкодженнями транспортного засобу. Жодних зауважень від позивача стосовно виду робіт (ремонт, заміна, окраска), які необхідно здійснити для відновлення пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, у протоколах не зазначено.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує установлену цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля марки «RENAULT», модель «Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , згідно ремонтної калькуляції № 2888997VV від 09.09.2020 року складає 205 448,14 грн.

При цьому, ринкова вартість автомобіля до ДТП, згідно аварійного сертифікату 01-D/79/5 від 09.09.2020 року складає 202 100,47 грн.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, суд зазначає, що оскільки витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу - 205 448,14 грн. перевищують вартість транспортного засобу до ДТП - 202 100,47 грн., ремонт транспортного засобу «RENAULT», модель «Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , в розумінні п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є економічно необґрунтованим.

Крім того, зі звіту № 09-021 спеціаліста-оцінювача з визначення вартості матеріального збитку від 14.09.2020 р., долученого позивачем до позовної заяви, також вбачається, що ремонт транспортного засобу «RENAULT», модель «Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , є економічно недоцільним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт - 231 478,29 грн. перевищують його ринкову вартість до ДТП - 155 085,64 грн.

Відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, для визначення розміру страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з фізичним знищенням транспортного засобу, необхідно мати значення двох величин: ринкову вартість автомобіля до ДТП та ринкову вартість автомобіля після ДТП.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до аварійного сертифіката №01-D/79/5 від 09.09.2020 року ринкова вартість транспортного засобу «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_3 , до ДТП складає 202 100,47 грн., вартість пошкодженого транспортного засобу «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_3 , після ДТП складає 114 456,57 грн.

Згідно рахунку № 836/8 від 21,08.2020 р. та квитанції від 04.09.2020 р. витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди складають 2 500,00 грн.

Таким чином, відповідно до умов, встановлених у ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодуванню підлягає сума у розмірі 90 143,90 грн. = 202 100,47 грн. - вартість транспортного засобу до ДТП - 114 456,57 грн. - вартість транспортного засобу після ДТП + 2 500,00 грн. - витрати на евакуацію транспортного засобу.

Зазначена сума страхового відшкодування була перерахована позивачу ОСОБА_1 14.01.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням №152 від 14 січня 2021 року.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що позивачу - ОСОБА_1 відповідачем - Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» було відшкодовано суму страхового відшкодування у розмірі 90 143,90 грн. = 202 100,47 грн. - вартість транспортного засобу до ДТП - 114 456,57 грн. - вартість транспортного засобу після ДТП + 2 500,00 грн. - витрати на евакуацію транспортного засобу.

Разом з тим, позивачем, з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого його автомобілю «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_3 , у спеціаліста - оцінювача фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 було замовлено відповідну експертизу.

Так, спеціалістом - оцінювачем ФОП ОСОБА_4 з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобілю «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_3 , було проведено відповідне дослідження.

Згідно звіту №09-021 спеціаліста - оцінювача з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Renault Kangoo», складеного 14.09.2020 року, вартість автомобіля марки «RENAULT», модель «Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, до ДТП становить 161716 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «RENAULT», модель «Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, становить 231 478 гривень 29 копійок; вартість матеріального збитку становить 155 085 гривень 64 копійок; ринкова вартість з урахуванням аварійних пошкоджень автомобіля марки «RENAULT», модель «Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, після ДТП, становить 53 125 гривень 02 копійки. За проведення звіту з визначення вартості матеріального збитку позивачем було сплачено 2500 гривень.

Таким чином, звертаючись із зазначеним позовом, ОСОБА_1 просить суд стягнути різницю між фактичним розміром шкоди, згідно звіту №09-021 спеціаліста - оцінювача з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Renault Kangoo», складеного 14.09.2020 року, (108 590,98 грн. = 161 716 грн. - вартість до ДТП - 53 125,02 грн. - вартість після ДТП) і виплаченим страховим відшкодуванням (87 643,91 грн.), що становить 20 947,08 грн.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

А пунктом 34.3. ст. 34 згаданого Закону встановлено, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Крім того, суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 року №522/1029/18 зазначила, щост. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Непопередження експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку тягне за собою неналежність експертного висновку.

Разом з тим, у наданому позивачем звіті №09-021 спеціаліста - оцінювача ФОП ОСОБА_4 з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Renault Kangoo», складеного 14.09.2020 року, не зазначено, що спеціаліст - оцінювач обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Крім того, суд зазначає, що ФОП ОСОБА_4 є спеціалістом - оцінювачем, а не судовим експертом.

Таким чином, звіт №09-021 спеціаліста - оцінювача ФОП ОСОБА_4 з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Renault Kangoo», складеного 14.09.2020 року, не може бути визнаний судом належним та допустимим доказом.

Як вже було зазначено, 09.09.2020 року, на виконання п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представником ПАТ «УПСК» здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу автомобіля марки «RENAULT», модель «Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , та складено протоколи огляду транспортного засобу, у яких були зафіксовані характери кожного пошкодження.

З протоколами ОСОБА_1 був ознайомлений та при огляді пошкодженого транспортного засобу був присутній, про що міститься його підпис.

Отже, страховик виконав усі умови для вчасного проведення огляду у відповідності до п.п. 34.2, 34.3 Закону.

Так, статтею 102 ЦПК України встановлені вимоги до висновку експерта як доказу, який може бути визнаний належним, допустимим, або не визнаний таким під час розгляду цивільної справи у суді.

Натомість, для встановлення розміру збитків у разі настання страхового випадку Закон №1961-ІV не зобов`язує страховика проводити лише експертизу.

Як зазначалося раніше п. 34.2 ст. 34 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язує страховика направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Аварійний сертифікат №01-D/79/5 від 09.09.2020 року про оцінку вартості транспортного засобу в пошкодженому стані «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_3 , складений аварійним комісаром ФОП ОСОБА_5 , повністю відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а також іншим нормативно-правовим актам, тому у суду відсутні підстави для визнання його неналежним доказом.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначається чи були і ким були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Зважаючи на те, що відповідач Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» діяв у межах своїх повноважень, передбачених чинним законодавством, тому суд не вбачає порушень прав ОСОБА_1 з боку Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», у зв`язку з чим, у задоволенні позовуОСОБА_1 в частині вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі 20 947,08 грн. слід відмовити.

В частині позовних вимог про стягнення пені, суд зазначає наступне.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

За частиною другою цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Пунктом 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи те, що у заявлені позовних вимог про стягнення з відповідача страхового відшкодування судом відмовлено, тому позовні вимоги про стягнення пені, також задоволенню не підлягають, так як мають похідних характер від основної вимоги.

Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на зберігання автомобіля на спеціальному майданчику у розмірі 600,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.,суд зазначає наступне.

Як було зазначено, відповідач - ОСОБА_2 була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування,а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Постанова Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995року передбачає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи, що внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України було пошкоджено належне позивачу рухоме майно, суд приходить до висновку, що йому було завдано моральної шкоди.

Вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд бере до уваги, що фактично з пошкодженням належного йому майна позивач був обмежений у реалізації свого права на одержання корисних якостей належного йому автомобіля.

Пошкодження автомобіля позивача привнесло в його життя дискомфорт, потягло додаткові витрати та вимагало від нього зміни звичного способу життя.

Враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд оцінює моральні страждання позивача в розмірі 5000,00 грн. та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 5000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, який на думку суду, відповідає вимогам розумності і справедливості.

Крім того, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути витрати на зберігання автомобіля на спеціальному майданчику у розмірі 600 грн. 00 коп., які були сплачені позивачем, що підтверджується квитанцією №ПН2266РКО від 04.09.2020 року.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача - ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на зберігання автомобіля на спеціальному майданчику у розмірі 600 (шістсот) грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

В решті позову - відмовити.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, місцезнаходження: вул. Садова, 1-А, а/с 92, м. Одеса, 65001, , повернути ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , судовий збір у сумі 1 470 (одна тисяча чотириста сімдесят) грн. 90 коп., який було сплачено на рахунок № UA0015756, отримувач ГУК в Од.обл./Київський р-н/22030101, код отримувача 37607526, згідно квитанції про сплату № 25404 від 13 січня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 19.11.2021 року.

Суддя Петренко В. С.