ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 650/838/19 Головуючий у І інстанції Коваль В.О.
Номер провадження 22-ц/819/202/21 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Вейтас І.В.,

Радченка С.В.,

секретар Литвиненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу адвоката Бітюри Анатолія Анатолійовича від імені ОСОБА_1 на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області, ухваленого 08 вересня 2020 року під головуванням судді Коваля В.О. та складенням повного тексту 15 вересня 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Борозенської сільської об`єднаної територіальної громади Великоолександрівського району Херсонської області, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та надання додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2019 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом у якому просила:

-визнати недійсним заповіт, складений 10 вересня 2009 року ОСОБА_3 ;

-визначити їй додатковий строк в шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у відповідності до заповіту від 28 травня 2008 року, посвідченого секретарем Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області Давидко О.В.

В обґрунтування позову посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , на момент її смерті були наявні два заповіти на належну їй земельну ділянку площею 8,31 Га, перший заповіт складений 28 травня 2008 року на користь ОСОБА_1 , другий від 10 вересня 2009 року на користь іншої особи, відповідно до ч. 3 ст. 1254 ЦК України заповіт від 28 травня 2008 року скасований заповітом від 10 вересня 2009 року, проте за твердженням позивачки заповіт від 10 вересня 2009 року померлою ОСОБА_3 не складався та не підписувався, у відповідності до ст. 1257 ЦК України він є недійсним, крім того посилається на нікчемність вказаного заповіту через його складення недієздатною особою, причиною поважності пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини зазначає усне пояснення нотаріуса про можливість оформлення спадщини лише у Великоолександрівській державній нотаріальній конторі, тому вона не зверталася до інших нотаріусів, нею було вжито заходи для оскарження дій державного нотаріуса, що підтверджується відповідними документами, приватним нотаріусом у листі № 233/01-16 від 16 квітня 2019 року було відмовлено позивачці у прийнятті спадщини з причини пропуску встановленого строку, а не з причини наявності іншого заповіту, вважає, що померла здійснила своє волевиявлення один раз лише 28 травня 2008 року і більше його не змінювала, тому спадкування має здійснюватися за першим заповітом.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 08 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з його необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі адвокат Бітюра А.А. від імені ОСОБА_1 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов з підстав, що у ньому зазначені.

В обґрунтування скарги додатково покликався на помилковий висновок суду щодо посвідчення заповіту від 10 вересня 2009 року з додержанням вимог чинного на момент його складання законодавства, оскільки з пояснень позивачки та допитаних у судовому засіданні свідків вбачається, що спадкодавець на час складання оспорюваного заповіту від 10 вересня 2009 року тяжко хворіла, приймала якісь ліки, тому є сумніви щодо її психічного стану.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Бітюра А.А. вимоги скарги підтримав, пояснив, що у справі заявлялося клопотання про призначення посмертної судової психіатричної експертизи стосовно визначення психічного стану ОСОБА_3 , проте його довірителька ОСОБА_1 відмовилася від проведення вказаної експертизи.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про підтримку вимог позову та проведення судового засідання у її відсутність.

Від ОСОБА_2 надійшла заява, у якій він заперечував доводи апеляційної скарги, просив розглянути справу у його відсутність.

Представник Борозенської сільської об`єднаної територіальної громади Великоолександрівського району Херсонської області Кузьміна Г.Л. заперечувала щодо вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню на підлягає з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, на позивача у такому випадку ст. ст. 12, 81 цього Кодексу покладається обов`язок доведення факту порушення його законного права відповідачем з обранням належного способу захисту такого права відповідачем або за його рахунок.

За ст. ст. 76, 77 ЦПК України доведення факту наявності обставин у цивільній справі, на які позивач посилається як на підставу задоволення позову, повинно проводитися наданням належних доказів, тобто таких, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У даній справі підставою для задоволення позову позивачкою зазначено порушення, допущені при посвідчені заповіту ОСОБА_3 10 вересня 2009 року, та перебування вказаного спадкодавця через хворобу та прийом ліків у неналежному психічному стані, тож вказані обставини є предметом доведення для позивачки у даній справі.

Спірні правовідносини сторін врегульовано нормами ЦК України, Законом України «Про нотаріат», чинною на той час Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 22/5 від 25 серпня 1994 року з наступними змінами.

За положеннями ст. ст. 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому, щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ст. ст. 1247, 1248, 1251, 1253, 1254 цього Кодексу заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем, якщо ж особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може особисто підписати заповіт, його за ч. 2 ст. 207 ЦК України за її дорученням та у її присутності підписує інша особа, підпис якої засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє, заповіт має бути посвідчений нотаріусом або уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування, підлягає посвідченню заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, відповідна посадова особа на прохання особи може записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, у цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках, які зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому, заповіт підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі.

Ст. 1254 ЦК України надає заповідачу абсолютне право у будь-який час скасувати заповіт, кожний новий заповіт скасовує попередній, якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу, якими передбачено правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, та правочину, який вчинено під впливом насильства.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 121875 Великоолександрівського райвідділу земельних ресурсів Великоолександрівської райдержадміністрації від 29 квітня 2005 року належала земельна ділянка площею 8,31 Га на території Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, 28 травня 2008 року ОСОБА_3 щодо вказаної земельної ділянки склала заповіт на користь ОСОБА_1 , посвідчений секретарем Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області Давидько О.В., 10 вересня 2009 року ОСОБА_3 склала заповіт на користь ОСОБА_2 на все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, майнові права та майнові обов`язки і взагалі те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, посвідчений цією ж посадовою особою у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прочитаний заповідачу та підписаний за неї у зв`язку із її хворобою іншою особою ОСОБА_6 , 18 березня 2020 року представником позивачки адвокатом Бітюрою А.А. було заявлено клопотання про призначення у справі судової психіатричної експертизи для визначення психічного стану ОСОБА_3 на час складення спірного заповіту, позивач ОСОБА_7 у своїй заяві від 08 вересня 2020 року заявила вимогу про залишення вказаного клопотання без розгляду.

Вказана у позові обставина щодо непідписання особисто ОСОБА_3 заповіту від 10 вересня 2009 року не заперечується іншою стороною та вбачається із тексту самого заповіту, який у присутності двох свідків через хворобу заповідача було підписано іншою особою, що відповідає вище зазначеним нормам матеріального права, тому така обставина не може бути підставою для задоволення вимоги позову про визнання заповіту недійсним.

Факт перебування заповідача через хворобу у психічному стані, який не надавав їй можливості свідомо керувати своїми діями при укладенні спірного заповіту, у відповідності до ст. ст. 78, 105, 298 ЦПК України має доводитися висновком посмертної судово-психіатричної експертизи, позивачка у суді свідомо відмовилася від проведення такої експертизи, отже вказана обставина на вимогу ст. ст. 12, 81 ЦПК України нею доведена не була, доказування у цивільній справі не може ґрунтуватися на припущеннях, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, доводи апеляційної скарги такого висновку не спростовують та не містять обґрунтованих посилань на норми права чи обставини у справі, які б могли бути підставою для задоволення її вимог, скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Бітюри Анатолія Анатолійовича від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 08 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, її повний текст буде складено 29 січня 2021 року і з цього дня протягом тридцяти днів на постанову може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Вейтас

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ С.В. Радченко