Справа № 564/2778/21
Рядок статзвіту № 68
22 листопада 2021 року
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої судді Грипіч Л. А.
з участю секретаря Вознюк Ю. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що починаючи з 14.08.2005 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на шлюб, сім`ю та виховання дитини. За час перебування у шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння. На даний час вони з відповідачем спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, шлюбні відносини між ними фактично припинені, а тому підстав для примирення з відповідачем та збереження шлюбу немає, оскільки шлюб припинив своє існування. Просила суд, в зв`язку з неможливістю збереження шлюбу, розірвати його в судовому порядку.
Крім того, позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягувати від дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що відповідач проживає окремо від сім`ї, жодної участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач є фізично здоровою людиною, не є особою похилого віку, має постійний дохід, оскільки працює за кордоном та отримує заробітну плату, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. З врахуванням вищевикладеного, просила суд позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 19.10.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що повідомлено сторони.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом вчасно та належним чином, що підтверджується поштовими рекомендованими повідомленнями з відміткою про вручення судової повістки, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.08.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим 14.08.2005 року Великомидською сільською радою Костопільського району, Рівненської області, про що зроблено відповідний актовий запис №2.
Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 13.06.2006 року Великомидською сільською радою Костопільського району, Рівненської області. В свідоцтві про народження дитини відповідач ОСОБА_2 записаний батьком.
Неповнолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , окремо від відповідача та перебуває на повному її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №2420/02-08, виданої 09.04.2021 року Виконавчим комітетом Костопільської міської ради.
Відповідач добровільно необхідних коштів на утримання дитини не надає, хоча є фізично здоровою, працездатною особою, знаходиться в працездатному віці та має можливість надавати необхідні кошти на її утримання, доказів на заперечення даних фактів відповідачем суду не надано.
Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладання шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, між ними відсутнє взаєморозуміння, шлюб носить виключно формальний характер, кожен веде незалежний один від одного спосіб життя, тобто позивач не бажає надалі підтримувати шлюбні відносини з відповідачем та зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, являється порушенням її прав на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст.112 СК України є підставами для розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.
При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.
Згідно приписів ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При цьому, згідно ч.2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Так, у відповідності до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 липня 2021 року для дiтей вiком до 6 рокiв становить 2013 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2510 грн.
При визначенні розміру аліментів керуючись принципом розумності і справедливості, суд враховує інтереси та матеріальне становище дитини, на користь якої стягуються аліменти, матеріальне становище відповідача, а також враховуючи ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів - 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття є обґрунтованим і підлягає стягненню з відповідача, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, є об`єктивним з огляду на вказані вимоги закону та обов`язку обох батьків її утримувати, а також матеріальному становищу сторін у справі.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Згідно із ч. 1 п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір, який сплачений при подачі позову до суду, а саме за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 908 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 112, 180-184, 191 СК України, ст.ст.12,13, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 280, 430 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_4 ), зареєстрований 14.08.2005 року Великомидською сільською радою Костопільського району Рівненської області, актовий запис №2.
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_4 ) на користь позивача ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі - 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Стягувати з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня звернення до суду, а саме з 11 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_4 ) в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору.
Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_1 ), ІПН: НОМЕР_3 .
ОСОБА_2 , (житель АДРЕСА_2 ), ІПН: НОМЕР_4 .
Повне рішення складено
25 листопада 2021 року
СуддяЛ. А. Грипіч