У Х В А Л А Справа № 932/634/21

Провадження № 6/200/34/21

26 січня 2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Куцевола В.В.,

при секретарі Громовику Д.О.,

за участі державного виконавця Абдуллаєвої С.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Абдуллаєвої С.З. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням суду від 22.11.2010 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задоволено.

Ухвалою суду від 10.10.2013 року здійснено заміну стягувача з публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ».

Ухвалою суду від 17.10.2017 року виправлено описки у виконавчому листі.

22.01.2021 року до суду надійшло подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Абдуллаєвої С.З. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Підстави для задоволення подання вказала наступні. Так, у Шевченківському відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 63158344 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2511/2010, що виданий Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 22.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АНСУ» заборгованості за кредитним договором та судових витрат у сумі 255 757 грн. 34 коп. 21.10.2020 року нею прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження. 21.10.2020 року вона отримала відповідь з ДПС України про наявність у боржника відкритих у АТ КБ «ПриватБанк» рахунків, у зв`язку з чим нею 28.10.2020 року прийнято постанову про арешт коштів боржника. Виконавцем отримано відповідь з Пенсійного Фонду України, датовану 21.10.2020 року, згідно із якою боржник не працевлаштований, пенсію не отримує. Також, вона встановила, що за відомостями МВС України за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на автомобіль марки «Шевроле», моделі «Еванда», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . У зв`язку з встановленням цього майна боржника 28.10.2020 року прийняла постанову про арешт усього рухомого майна боржника та постанову про оголошення вказаного транспортного засобу в розшук. 17.11.2020 року прийнято ще одну постанову про арешт коштів боржника, яку скеровано до низки фінансових установ. Пізніше державний виконавець встановила те, що в АТ «Укрексімбанк» боржником відкритті банківські рахунки, тому 08.01.2021 року винесла постанову про арешт коштів боржника, копію якої скерувала для виконання до банку. Перевіркою відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що у боржника відсутнє нерухоме майно. Для перевірки майнового стану ОСОБА_1 , з залученням понятих, здійснила вихід за місцем його мешкання, однак до житла потрапити не змогла. 08.01.2021 року виконавець надіслала запит до ГУ ДМС України у Дніпропетровській області щодо місця реєстрації боржника та прийняла постанову про арешт усього нерухомого майна ОСОБА_1 . Боржником виконавчий документ не виконано, звернути стягнення на автомобіль можливості не має, оскільки той не розшуканий. З відповіді прикордонної служби вбачається, що ОСОБА_1 державний кордон не перетинає. На цей час виконавець звернулась до відділу міграційної служби з запитом про документування боржника паспортом для виїзду закордон. Вважає, що боржник свідомо ухиляється від виконання судового рішення, тому, з метою забезпечення його виконання, виникла потреба в обмеженні його у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець Абдулаєва С.З. у судовому засіданні своє подання підтримала. Пояснення надала аналогічні його тексту та прохала подання задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд розглядає подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України без повідомлення сторін, за участю державного (приватного) виконавця.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши подання з доданими до нього документами та матеріали виконавчого провадження № 63158344, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що воно задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

У відповідності із вимогами ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено. Також, статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з вимогами п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець, під час здійснення виконавчого провадження, має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

На підставі визначених у ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Таким чином, основною і єдиною підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов`язань.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В своєму поданні державний виконавець посилається на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про наявність відкритого виконавчого провадження, умисно ухиляється від виконання рішення суду, оскільки виявлене у боржника рухоме майно неможливо реалізувати внаслідок відсутності інформації про його місцезнаходження, а також тому, що боржник не працевлаштований, не має систематичного доходу, на який можливо звернути стягнення.

Разом з тим, сама по собі відсутність майна у боржника не може бути підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон, оскільки вирішальне значення має саме навмисне, свідоме ухилення від виконання рішення суду.

З метою доведення умислу боржника на ухилення від виконання остаточного судового рішення, державний виконавець мала надати докази обізнаності боржника про триваюче щодо нього виконавче провадження, а також докази його ухилення від участі у вчиненні певних виконавчих дій.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа, виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судом встановлено, що державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Юрченко М.С. 21.10.2020 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 63158344 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2511/2010 від 22.11.2010 року, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором та судових витрат у сумі 255 757 грн. 34 коп.

Суду не надано доказів на підтвердження факту виконання державним виконавцем вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», тобто на підтвердження факту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження. Оскільки доказ отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження відсутній, вважати боржника таким, що належним чином повідомлений про свої права та обов`язки у виконавчому провадженні, неможливо. Через необізнаність боржника про відкрите стосовно нього виконавче провадження, умисел на ухилення від виконання остаточного судового рішення не є доведеним.

Вирішуючи подання державного виконавця, суд вважає його передчасним, оскільки викладені у ньому обставини вказують на те, що державним виконавцем достовірно не встановлено факт документування ОСОБА_1 паспортом для виїзду за кордон, а встановлений нею факт не перетинання ним державного кордону, у сукупності з відсутністю відомостей про видачу паспорту для виїзду за кордон, фактично спростовує необхідність у вжитті такого заходу забезпечення виконання судового рішення, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Суду не надано доказів того, що державний виконавець здійснювала виклик боржника, а також, що боржником отримувались такі виклики.

Таким чином, суду не надано доказів свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, а сам факт наявності відкритого виконавчого провадження не свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення, а наявність грошового зобов`язання не є підставою для задоволення подання приватного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Судом враховується, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При чому, згідно із вимогами ч. 3 указаної статті, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом, і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

З огляду на вищенаведене можна дійти висновку, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань не буде відповідати одному із критеріїв, визначених ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

Таким чином, враховуючи викладене подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Відмова у задоволенні подання не перешкоджає повторному зверненню з аналогічним, у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність застосування тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 258, 260, 261, 267, 352-353, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Абдуллаєвої С.З. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 15 днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 29.01.20201 року.

Суддя В.В. Куцевол