Провадження № 4-с/760/210/21
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2021 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Зуєвич Л.Л., за участю:

секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.;

представника виконавчої служби - Бурлаки Р.В. (довіреність від 16.11.2021),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шепелівський маєток» /далі - ОСББ «Шепелівський маєток», стягувач/ (; адреса: 04071, м. Київ, вул. Миколи Шепелєва, буд. 5) на дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлаки Руслана Володимировича /далі - держвиконавець ОСОБА_1 / (адреса: 03036, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 76-А), заінтересована особа: ОСОБА_2 /далі - ОСОБА_2 , боржник/ (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ),

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

08.10.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана скарга, датована 27.09.2021, за підписом голови правління ОСББ «Шепелівський маєток» Аввакумова І.Ю., в якій скаржник в порядку ст.ст. 447-453 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) просить суд:

- визнати незаконними дії держвиконаця ОСОБА_1 від 06.2021 пов`язані з поверненням стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу про стягнення на користь ОСББ «Шепелівський маєток» з ОСОБА_2 суми боргу;

- зобов`язати держвиконавця прийняти до виконання виконавчий документ.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2021 для розгляду зазначеної скарги визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично скарга передана судді по реєстру 13.10.2021.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18.10.2021 заяву прийнято до провадження, розгляд якої призначено на 16.11.2021.

У судове засідання, призначене на 16.11.2021 з`явився лише держвиконавець, якому оголошувався склад суду на роз`яснювалось право на відвід. Відводів складу суду не заявлено.

Обґрунтування заяви

В обґрунтування скарги ОСББ «Шепелівський маєток» звернуто увагу, зокрема на те, що 02.06.2021 до Солом`янського РВДВС м. Києва було подано заяву про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 14 968,00 грн, проте 03.06.2021 держвиконавцем ОСОБА_1 виконавчий лист повернуто стягувачу без прийняття у зв`язку з тим що у виконавчому листі не вказана дата народження боржника.

З підставою повернення виконавчого листа стянувач не погоджується, вважає, що виконавчий лист відповідає вимогам чинного законодавства.

Заперечення держвиконавця

Присутній у судовому засіданні держвиконавець щодо доводів та вимог скаргу заперечував, просив у її задоволенні відмовити. Зокрема, зазначив, що автоматизована система виконавчих проваджень не дозволяє зробити наступний крок у разі не заповнення графи щодо дати народження боржника.

Встановлені судом обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 25.01.2021 з ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шепелівський маєток 12 866, 60 грн заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та 2 102, 00 грн судового збору.

На виконання зазначеного рішення 28.05.2021 Солом`янським районним судом міста Києва видано виконавчий лист.

02.06.2021 стягувач звернувся до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві щодо відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом від 28.05.2021

03.06.2021 держвиконавець ОСОБА_1 повернув відповідний виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, оскільки не відповідає вимоги ч. 1 п. 3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на відсутність в ньому дати народження боржника.

Мотиви суду

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

ЄСПЛ вказує, що право на суд, захищене статтею 6 Конвекції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення ЄСПЛ від 28.07.1999 у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України»).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У пункті 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Частиною четвертою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Разом з тим, відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника та ідентифікаційний номер не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання.

Саме таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 749/1181/16-ц (провадження № 61-1115св18), від 08.05.2019 у справі № 813/2125/16 (провадження № К/9901/21841/18), від 19.09.2019 у справі № 469/1357/16-ц (провадження № 61-35493св18).

Сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 29.04.2021 у справі № 686/3941/19 (провадження № 61-13029св20), 24.12.2020 у справі № 639/2561/18-ц (провадження № 61-578св19).

Отже, відсутність у виконавчому листі дати народження боржника не є безумовною підставою для повернення виконавчого документа, а тому дії державного виконавця щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із відсутністю у ньому вказаного реквізиту, порушує права стягувача та є таким, що не відповідає вимогам закону.

Разом з тим, щодо вимоги скаржника зобов`язати держвиконавця прийняти до виконання виконавчий документ, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виходячи зі змісту ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Зокрема, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби провести певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Суд враховує в якості консультативних роз`яснень викладене в п.п. 3 п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», де зазначено, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця або іншу посадову особу до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З огляду на викладене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу. Таким чином, суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, зокрема, постановити ухвалу про зобов`язання державного виконавця прийняти судовий наказ до виконання або зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки вказаним Законом передбачено і інші підстави для повернення судового наказу та відмови у відкритті виконавчого провадження, які підлягають самостійній перевірці державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 761/13085/14-ц (провадження № 61-12576св19), процесуальна діяльність виконавця розпочинається саме з відкриття виконавчого провадження з виконання певного виконавчого документа, реалізація якої належить до повноважень цієї посадової особи, визначених законом, та відбувається на його розсуд. Верховний Суд виходить з того, що зобов`язання виконавця усунути виявлені порушення полягає у покладенні на нього обов`язку усунути їх певним чином, таке зобов`язання має бути конкретним, а не абстрактним. Така процесуальна вказівка суду не може викладатися у формі доручення виконувати певне судове рішення в цілому, оскільки таке зобов`язання покладається на уповноваженого виконавця законом. Так само суд не повинен визначати спосіб його виконання у тому випадку, якщо законом повноваження виконавця визначено дискреційно, тобто виконавець наділений правом обирати варіант своєї процесуальної поведінки на власний розсуд з-поміж усіх, дозволених законом.

Враховуючи викладене, а також виходячи зі змісту прав та обов`язків виконавця при проведенні виконавчих дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження», суд вважає, що належним способом захисту заявника є зобов`язання державного виконавця вирішити питання про прийняття виконавчого документа до виконання.

Отже, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню. Повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання слід скасувати та зобов`язати державного виконавця вирішити процесуальне питання про відкриття відповідного виконавчого провадження за виконавчим листом від 28.05.2021 у справі № 760/19569/20.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 259-261, 268, 352, 354, 355, 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шепелівського маєток» на дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлаки Руслана Володимировича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Визнати незаконними дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо повернення 03.06.2021 виконавчого листа від 28.05.2021 у справі № 760/19569/20 стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов`язати Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вирішити процесуальне питання про відкриття відповідного виконавчого провадження за виконавчим листом від 28.05.2021 у справі № 760/19569/20.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич