Є.у.н.с. 496/4343/19
Провадження №6/512/2/21
"27" січня 2021 р. смт. Саврань
УХВАЛА

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря Шаповал Н.Г.,

розглянувши подання головного державного виконавця Савранського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про примусовий привід боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Савранського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернувся до суду з поданням про примусовий привід боржника ОСОБА_2 .

Свої вимоги головний державний виконавець мотивує наступним.

18.02.2020 Савранським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за заявою стягувача, відкрито виконавче провадження ВП № 61306353 з примусового виконання судового наказу № 496/4343/19 виданого 11.02.2020 року Біляївським районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 06.11.2019 до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Копії постанови про відкриття виконавчого провадження 18.02.2020 направлено сторонам виконавчого провадження та повідомлено боржника про необхідність явки до Відділу. Боржник після відкриття виконавчого провадження до Відділу не з`явився.

В подальшому боржник неодноразово викликався до Савранського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для встановлення причин несплати аліментів на користь стягувачки та надання пояснень з цього приводу. Боржник на виклики державного виконавця не з`являвся без поважних причин. Останній раз виклик боржника державним виконавцем здійснювався 08.12.2020 рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно повідомлення, боржник особисто під розпис отримав виклик державного виконавця 26.12.2020 але до теперішнього часу без поважних причин до Відділу не з`явився.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, подання просив розглянути за його відсутності, на задоволенні подання наполягав.

Боржник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно про що свідчить розписка про отримання ним повістки про виклик до суду (а.с.8).

Враховуючи відсутність в положеннях статті 438 ЦПК України вказівки на обов`язковість участі у розгляді клопотання про привід боржника будь-яких осіб суд вважає за можливе розглянути подання про примусовий привід боржника за відсутності боржника та державного виконавця.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для його розгляду, суд прийшов до наступного висновку.

Так, суд встановив, що 18.02.2020 Савранським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за заявою стягувача, відкрито виконавче провадження ВП № 61306353 з примусового виконання судового наказу № 496/4343/19 виданого 11.02.2020 року Біляївським районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 06.11.2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 14 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Абзацом 2 пункту 14 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Пунктом 26 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставленні особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Згідно з частиною 1 статті 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування розшуку до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від такої явки.

В узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року висловлено наступну позицію: суди обґрунтовано відмовляли в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника, якщо: державний виконавець не надавав суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи; через відсутність даних про ухилення боржника від сплати боргу; відсутність відомостей про привід боржника; відсутність доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника; відсутність відомостей щодо відкриття виконавчого провадження; відсутність відомостей про те, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження та що він викликався до відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що головним державним виконавцем Савранського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 08.12.2020 було здійснено виклик боржника ОСОБА_1 на 14.12.2020 на 09 годину 00 хвилин. Однак в повідомленні про вручення поштового відправлення зазначено, що воно отримане адресатом ОСОБА_1 лише 26.12.2020. Тобто, повідомлення про виклик до Відділу ДВС боржник отримав значно пізніше дати його виклику, що унеможливило його прибуття у визначений державним виконавцем день.

Крім того, в поданні про головного державного виконавця про примусовий привід боржника зазначено, що останній неодноразово викликався до Савранського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), проте на підтвердження цього суду не надано жодних доказів, оскільки в матеріалах справи наявне лише одне повідомлення про вручення поштового відправлення боржнику, яке отримано ним значно пізніше дати його виклику.

Наведене вище не може свідчити про неодноразовість виклику боржника державним виконавцем, відтак, жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували належне повідомлення боржника про його неодноразовий виклик до виконавчої служби, суду не надано.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника, здійснення заходів щодо приводу боржника.

За положеннями статті 438 ЦПК України суд не наділений повноваженнями на збирання доказів на підтвердження підстав застосування примусового приводу боржника.

Отже, суд не вбачає правових підстав для застосування даного заходу забезпечення виконання судового рішення, оскільки головний державний виконавець Савранського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не довів факту обізнаності боржника про виклик його виконавцем, та дійшов висновку, що подання виконавця про привід боржника є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 7, 77-78, 81, 259-261, 353, 355, 438 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Савранського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Савранський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: О.Ю. Брюховецький