Справа № 189/906/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Степанової О.С.

при секретарі Комеристій І.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 на підставі договору № 03 про надання правової допомоги від 21.02.2020 року

представника відповідача ОСОБА_3 на підставі договору № 010 про надання правової допомоги від 03 липня 2019 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Державна нотаріальна контора Покровського району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: Державна нотаріальна контора Покровського району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, який впродовж розгляду справи було уточнено. В обґрунтування позовних вимог позивачка зіслалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід ОСОБА_5 , про що в книзі реєстрації смертей 10.10.2001 року зроблено відповідний запис за №169 та видано 22.05.2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повторне свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 . Спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 , крім іншого,складається із: житлового будинку загальною площею 54.1 кв. м., житловою площею 19.8 кв. м. з будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 ; права на земельну частку (пай) землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Родіна», розміром 5.68 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому ОСОБА_5 на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0100713, виданого 31.03.1997 р. згідно рішення Покровської райдержадміністрації від 07.03.1997 року за №88; права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Родіна», розміром 5.68 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належав ОСОБА_6 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_5 на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0202204, виданого 31.03.1997 р. згідно рішення Покровської райдержадміністрації від 07.03.1997 року за №88; права на майновий пай, яке належить померлому на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майнового сертифіката) серії ДП-XIV №133, виданого Покровською селищною радою; грошових вкладів, які знаходяться в Покровському відділенні Ощадбанку №3012 смт. Покровське на рахунках № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 з відповідними відсотками та компенсаційними витратами, що належать померлому ОСОБА_5 на підставі ощадних книжок. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.04.2004 року, реєстровий №1065 ОСОБА_4 отримав спадщину у вигляді: права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Родіна», розміром 5.68 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому ОСОБА_5 на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0100713, виданого 31.03.1997 р. згідно рішення Покровської райдержадміністрації від 07.03.1997 року за №88; права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Родіна», розміром 5.68 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належав ОСОБА_7 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_5 на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0202204, виданого 31.03.1997 р. згідно рішення Покровської райдержадміністрації від 07.03.1997 року за №88; права на майновий пай, яке належить померлому на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майнового сертифіката) серії ДП-XIV №133, виданого Покровською селищною радою; грошових вкладів, які знаходяться в Покровському відділенні Ощадбанку №3012 смт. Покровське на рахунках № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 з відповідними відсотками та компенсаційними витратами, що належать померлому ОСОБА_5 на підставі ощадних книжок. На земельні паї згодом було виготовлено державні акти ЯА179384, виданий 04.05.2005 року Покровською райдержадміністрацією, земельна ділянка загальною площею 6.0268 га, кадастровий № :02:001:0601, а також ЯА № 179385, виданий 04.05.2005 року, видавник: Покровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, земельна ділянка загальною площею 6.0262 га, кадастровий № :02:001:0611. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.2010 року, реєстровий № 1688 ОСОБА_4 отримав спадщину у вигляді житлового будинку загальною площею 54.1 кв. м., житловою площею 19.8 кв. м. з будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української РСР спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , окрім відповідача ОСОБА_4 , є її батько ОСОБА_4 , який фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , який, у свою чергу прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_7 , відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_4 , про що в книзі реєстрації смертей 26.12.2003 року зроблено відповідний запис за №203 та видано 22.05.2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повторне свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 . Спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , крім іншого, складається із вищезазначених земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , а також житлового будинку, як спадкове майно, яке він фактично прийняв, але не встиг оформити до моменту смерті. Відповідно до ч.1 ст.1262 ЦК України позивач являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 як його рідна донька. 15 лютого 2018 року вона звернулася до державного нотаріуса Державної нотаріальної контори Покровського району Дніпропетровської області Кривошей О.Г. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , однак, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.02.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька у встановлений законом термін (шість місяців з часу відкриття спадщини) ОСОБА_4 не подавав, у спадковій справі відсутні відомості про прийняття ним майна померлого батька ОСОБА_5 та проживання разом з ним до моменту його смерті, що свідчило б про фактичне прийняття ним спадщини після батька. За матеріалами спадкової справи №217/2004 ОСОБА_5 на час смерті проживав в АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 за матеріалами спадкової справи №229/2005 проживав на час смерті в АДРЕСА_2 , відомості про прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_5 до нотаріальної контори не надавалися. Крім того, після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняв його син ОСОБА_4 , якому видані свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно.У зв`язку з наведеними обставинами їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , на земельні ділянки які належали батькові померлого ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 , та матері померлого ОСОБА_5 , - ОСОБА_7 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої він прийняв спадщину, у зв`язку з неприйняттям спадщини ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_5 . Батько позивачки ОСОБА_4 дійсно проживав разом однією сім`єю із її дідом ОСОБА_5 із 1997 року до моменту смерті ОСОБА_5 , і аж до моменту своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_1 , і таким чином, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР (який діяв на момент смерті ОСОБА_5 ) фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Оскільки, на момент смерті свого батька ОСОБА_4 позивач була неповнолітньою, то фактично прийняла спадщину після його смерті. Окрім того, від її імені її матір`ю ОСОБА_8 як законним представником було подано заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Натомість, її дядько, ОСОБА_4 , приховав від нотаріуса факт наявності у померлого ОСОБА_4 дитини, тим самим успадкувавши усе майно самостійно, а нотаріусом вказані дані щодо наявності доньки у померлого ОСОБА_4 не були витребувані від органів РАЦС, що потягло за собою незаконну видачу ОСОБА_4 Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.04.2004 року, реєстровий №1065, а також Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.2010 року, реєстровий №1688. Таким чином, на думку позивача, є достатні підстави для визнання Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.04.2004 року, реєстровий №1065, а також Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.2010 року, реєстровий №1688, виданих на ім`я ОСОБА_4 недійсними. В зв`язку з чим позивач просить позов задовольнити та встановити факт проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом однією сім`єю із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , із 1997 року до моменту смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , і аж до моменту смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 22.12.2003 року за адресою: АДРЕСА_1 . Встановити факт володіння та управління ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадковим майном ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 . Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.04.2004 року, реєстровий №1065, видане після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_5 . Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.06.2010 року, реєстровий №1688, видане після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_5 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 обставини, викладені в уточненій позовній заяві підтримала в повному обсязі та просить суд задовольнити позовну заяву. Крім того, суду пояснила, що її батько ОСОБА_4 прийняв спадщину від свого батька, її діда ОСОБА_5 , але не встиг її оформити. З батьком вона спілкувалася добре, однак з матір`ю були не дуже добрі відносини. Останні 8 років до дня смерті діда, батько проживав з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті діда проживав сам. Їй було 6-7 років коли батьки розлучилися, але до 13 років вона спілкувалась з батьком. ІНФОРМАЦІЯ_9 їй виповнилось 18 років, однак вона не знала, що у батька є спадщина, яку після смерті діда прийняв її дядько ОСОБА_4 . Про спадщину вона дізналася на початку 2019 року від своє матері.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Крім того, суду пояснив, що з 2003 року опікуном ОСОБА_1 була її мати ОСОБА_8 20.05.2005 року ОСОБА_8 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , зверталася до нотаріусу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, з яких причин не видане свідоцтво не відомо. ОСОБА_8 не зверталася до суду. Їй було відомо, що спадщина прийнята так як її мати зверталася до нотаріуса. Позивачка дізналася про порушені права 15.02.2018 року коли від нотаріуса отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 позов не визнає в повному обсязі та заперечує проти його задоволення. Також пояснив, що нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.02.2018 року, не прийняв спадщину саме ОСОБА_4 . В 2001 році помер дід позивача і батько відповідача, ніхто в суд не звертався щодо оспорення порушеного права. Позивач просить встановити факт, що має юридичне значення її батька, а сам батько при житті до нотаріусу чи до суду не звертався. Відсутні підстави для скасування свідоцтв про право на спадщину, які видані на ім`я відповідача. Крім того, просив до даного спору застосувати позовну давність.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Рішення просить винести на розсуд суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що позивача та відповідача знає. Знав ОСОБА_5 , який був батьком ОСОБА_4 та відповідача. ОСОБА_4 проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_5 близько 17 років тому за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, обробляли город. Коли ОСОБА_5 помер, ОСОБА_4 продовжував проживати за вказаною адресою.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що позивача знає. Знав померлого ОСОБА_5 який проживав навпроти його будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 проживав разом зі своє дружиною, сином ОСОБА_4 та його сім`єю, до якого часу вони проживали всі разом не пам`ятає. Потім ОСОБА_4 деякий час проживав у гуртожитку ПМК-19, в якому йому виділили кімнату, але в основному жив він по АДРЕСА_1 . Через дорогу по вул. Садовій у сім`ї Колісників був план, завозили будматеріали, займалися будівництвом. ОСОБА_4 проживав з ОСОБА_5 до дня його смерті.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Так, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1,2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 22.05.2019 року (а.с. 39).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 22.05.2019 року (а.с. 40).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_8 , виданого 23.06.2009 року, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (а.с. 41).

ОСОБА_1 звернулася до Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з тим, що заяву про прийняття спадщини після смерті батька у встановлений законом термін (шість місяців з часу відкриття спадщини) ОСОБА_4 не подавав, у спадковій справі відсутні відомості про прийняття ним майна померлого батька ОСОБА_5 та проживання з ним до моменту його смерті, що свідчило б про фактичне прийняття ним спадщини після батька. Крім того, після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняв його син ОСОБА_4 , якому 20.04.2004 року видані свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно, що підтверджується постановою державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.02.2018 року (а.с. 42).

Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України № 7 від 17.05.2018 року, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є ОСОБА_5 та ОСОБА_11 . (а.с. 43).

З копії довідки № 1645, виданої 07.05.2018 року виконавчим комітетом Покровської селищної ради вбачається, що відповідно до акту депутата Покровської селищної ради ОСОБА_12 від 20.02.2018 р. батько ОСОБА_1 ОСОБА_4 та її дідусь ОСОБА_5 , дійсно проживали за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 проживав за вказаною адресою з 1997 року по грудень 2003 р. (до моменту смерті батька) (а.с. 44).

Судом витребувано та досліджено спадкову справу №217/2004 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , з якої встановлено, що після смерті останнього з заявами про прийняття спадщини на майно померлого звертався його син ОСОБА_4 в зв`язку з чим останньому видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.04.2004 року, зареєстроване в реєстрі за №1065 на права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Родіна», розміром 5.68 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому ОСОБА_5 на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0100713, виданого 31.03.1997 р. згідно рішення Покровської райдержадміністрації від 07.03.1997 року за №88; права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Родіна», розміром 5.68 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належав ОСОБА_6 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_5 на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0202204, виданого 31.03.1997 р. згідно рішення Покровської райдержадміністрації від 07.03.1997 року за №88; права на майновий пай, яке належить померлому на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майнового сертифіката) серії ДП-XIV №133, виданого Покровською селищною радою; грошових вкладів, які знаходяться в Покровському відділенні Ощадбанку №3012 смт. Покровське на рахунках № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 з відповідними відсотками та компенсаційними виплатами, що належать померлому ОСОБА_5 на підставі ощадних книжок та свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.06.2010 року, зареєстроване в реєстрі за № 1688 на житловий будинок загальною площею 54.1 кв. м., житловою площею 19.8 кв. м. з будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . Вказана спадкова справа заяв від інших спадкоємців про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 не містить. (а.с. 121-143).

Тобто, як встановлено з оглянутої копії спадкової справи, батько позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 після смерті свого батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 з заявою про прийняття спадщини не звертався та не отримував свідоцтва про прийняття спадщини після смерті останнього.

Відповідно до копії спадкової справи № 229/2005, заведеної Покровською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , із заявою про прийняття спадщини звернулися син померлого ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , яка діяла в інтересах малолітньої доньки померлого ОСОБА_1 , в зв`язку з чим ОСОБА_1 та ОСОБА_13 20.05.2005 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках, а саме по Ѕ частки майна ОСОБА_4 , яка складається з простих іменних акцій ВАТ «Укртелеком» в кількості 3060 шт. номінальною вартістю однієї 0,25 грн, загальною номінальною вартістю 765 грн., що належать померлому згідно сертифікату простих іменних акцій серії НОМЕР_9 , виданого 10.07.2002 року ТДВ «ЕНСТІ Трансфер». (а.с.110-120).

Тобто як встановлено з вказаної спадкової справи позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину на майно яке за життя належало її батькові ОСОБА_4 померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відомості про інше майно померлого спадкова справа не містить.

Однак, 15.02.2018 року позивачка будучи повнолітньою самостійно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 на спадкове майно яке складається з: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області (земельна частка (пай) КСП «Родіна»), що належала батькові померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , після смерті якого ОСОБА_4 прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області (земельна частка (пай) КСП «Родіна», що належала ОСОБА_7 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була бабусею її батька, спадщину після смерті якої прийняв її чоловік ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , але фактично не оформив своїх спадкових прав, спадкоємцем на майно якого був її батько, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, на що постановою державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кривошей О.Г. від 15.02.2018 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 на вказане майно, оскільки ОСОБА_4 заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька у встановлений законом термін не подавав, у спадковій справі відсутні відомості про прийняття ним майна померлого батька ОСОБА_5 та проживання разом з ним до моменту його смерті, що свідчило б про фактичне прийняття ним спадщини після батька.

Вищевказане і слугувало підставою для звернення до суду позивачки з вказаною позовною заявою, оскільки вона стверджує, що спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , крім іншого, складається із вищезазначених земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , а також житлового будинку, як спадкове майно, яке він фактично прийняв, але не встиг оформити до моменту смерті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо заявлених позовних вимог про встановлення факту проживання ОСОБА_4 разом однією сім`єю із ОСОБА_5 із 1997 року до моменту смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 і аж до моменту смерті ОСОБА_4 22.12.2003 року за адресою АДРЕСА_1 , суд дійшов до наступного.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт проживання однією сім`єю встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. п. 2, 23 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними; якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємиць має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 12 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Провівши судовий розгляд по справі, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту прийняття її батьком ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_5 , як спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та взагалі факту їх спільного проживання з 1997 року до моменту смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 і аж до моменту смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_1 .

Так допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суду пояснили, що ОСОБА_4 проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_5 близько 17 років тому за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, обробляли город, займалися будівництвом. ОСОБА_4 проживав разом з ОСОБА_5 до дня його смерті. Коли ОСОБА_5 помер, ОСОБА_4 продовжував проживати за вказаною адресою.

Разом з тим, місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Одночасно факт спільного проживання зі спадкодавцем, передбачає сумісний побут та ведення спільного господарства.

При цьому у своїх показах свідки будь-яких обставин на підтвердження факту постійного спільного проживання ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_5 , у вищезазначеному сенсі, на момент смерті останнього суду не повідомили. Крім того, свідками зазначено не конкретний період їх проживання, лише зазначення що це було близько 17 років тому.

З урахуванням зазначеного, суд критично відноситься до вказаних показів свідків, крім того, зазначені ними факти, щодо спільного проживання ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_5 та ведення ними спільного господарства, не підтверджується будь-якими іншими належними та допустимими доказами.

Крім того, суд критично ставиться до наданої в якості доказу довідки № 1645, виданої 07.05.2018 року виконавчим комітетом Покровської селищної ради про те, що відповідно до акту депутата Покровської селищної ради Божка С.Б. від 20.02.2018 р. батько ОСОБА_1 ОСОБА_4 та її дідусь ОСОБА_5 , дійсно проживали за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 проживав за вказаною адресою з 1997 року по грудень 2003 р. (до моменту його смерті), оскільки витребувана судом спадкова справа №229/2005 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 містить довідку №3655 від 26.04.2005 року з якої вбачається, що ОСОБА_4 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав в АДРЕСА_2 . (зворот а.с.112). Тобто вказані довідки різнять відомості зазначені в них, суперечать одна одній, що ставить під сумніви зазначені в них відомості.

Тому, суд не вважає доведеним факт спільного проживання та не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Крім іншого, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР 1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , до даних правовідносин належить застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.

Згідно з ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Тобто чинним законодавством на час виникнення правовідносин стосовно прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_5 не передбачено факту прийняття спадщини проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Щодо заявлених вимог про встановлення факту володіння та управління ОСОБА_4 спадковим майном ОСОБА_5 , після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 524 ЦК УРСР1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У п. 3.3,3.4 розділу 1 ч. ІІ Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину, схвалені рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 року, що під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, прийняття спадщини могло підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Позивач не надав до суду жодних доказів того, що її батько ОСОБА_4 фактично вступив в управління або володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Звертаючись до суду позивачка зазначила, що її батько ОСОБА_4 дійсно проживав разом однією сім`єю з її дідом ОСОБА_5 із 1997 року до моменту його смерті і таким чином, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном.

За таких обставин суд вважає, що позивачка не надала суду доказів, які б свідчили про факт вступу її батька ОСОБА_4 у володіння спадковим майном, а саме земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті її діда ОСОБА_5 , а відтак встановити цей факт неможливо.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.04.2004 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.2010 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Положеннями ст. 1301 ЦК України передбачено, що Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Будь-яких фактичних обставин, які б свідчили, про те що, при видачі оспорюваних свідоцтв про право на спадщину на ім`я ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , були порушені вимоги діючого законодавства судом не встановлено, тобто заявлені вимоги є недоведеними.

Отже, позов ОСОБА_1 в цілому не підлягає задоволенню за недоведеністю позовних вимог.

Крім того, клопотання представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, і судом не може бути застосовано до спірних правовідносин наслідки пропуску позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права, оскільки позов є не доведеним, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог (вказаний висновок узгоджується Постановою Пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України ст. ст. 524, 527, 534,548,549, 550 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Державна нотаріальна контора Покровського району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними відмовити в повному обсязі.

Судові витрати у вигляді понесеного судового збору покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 28.01.2021 року.

Суддя: О.С. Степанова