УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/963/21

Провадження № 2-з/638/128/21

27.01.2021 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 26.01.2021 року звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, та згідно прохальної частини заяви просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно майбутнього відповідача ОСОБА_3 , а саме: трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Вимоги заяви обґрунтовує тим, що квартира за вказаною адресою, яка ще належить майбутньому відповідачу за своєю ринковою ціною співрозмірна ціні майбутніх позовних вимог та рівноцінна заходам забезпечення позову змісту позовних вимог, які будуть заявлені згодом в порядку статті 388 ЦК України.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення, (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні перевіряти відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог щодо змісту та форми заяви, передбачених статтею 151 ЦПК України.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд вважає її такою, що підлягає поверненню заявнику з підстав невідповідності її вимогам статті 151 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 ЦПК України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України № 1401-VIII від 02 червня 2016 року «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

За приписами частини третьої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно Закону №1401-ІІІ від 02.06.2016 року «Про внесення змін до Конституції України» (щодо правосуддя) розділ ХV Перехідні положення Конституції України доповнено пунктом 161 підпунктом 11, яким визначено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Враховуючи те, що з 01 січня 2019 року представництво в судах першої інстанції може здійснюватися виключно адвокатом, до позовної заяви в обов`язковому порядку повинні бути долучені документи, які підтверджують повноваження адвоката, відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону в день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності.

Разом із цим, у Єдиному реєстрі адвокатів України відсутня інформація про наявність у ОСОБА_2 свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

По своїй суті підписання та/або подання заяви про забезпечення позову є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

У порушення вказаних вимог заяву про забезпечення позову від імені ОСОБА_1 подано та підписано представником - ОСОБА_2 на підставі довіреності від 28.01.2020 року. Однак, в поданій заяві не зазначено та до заяви не надано доказів того, на підставі яких документів та яким чином ОСОБА_2 представляє інтереси ОСОБА_1 згідно вимог статей 58, 62 ЦПК України.

При цьому, суд наголошує, що позовні вимоги, які будуть заявлені в майбутньому, стосуються витребування майна з чужого незаконного володіння, та представником визначено ціну позову 1092000 грн., а тому зазначена справа не є малозначною у розумінні пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України, оскільки не може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження, отже представником сторони має бути адвокат.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що представник за довіреністю не є особою, яка може здійснювати представництво інтересів сторони у даній справі, оскільки має місце розгляд заяви про забезпечення позову до подачі позову, яка регулюється Розділом I ЦПК України та не відноситься до категорії малозначних справ.

Зазначені положення не суперечать конституційній нормі щодо права особи на отримання професійної правничої допомоги. Законодавче закріплення доручення саме адвокатам представництва інтересів особи у справах, які не відносяться до категорії малозначних, внаслідок складності та істотності правових наслідків, покликане забезпечити дотримання прав та інтересів особи, їх належний захист та виконання завдань цивільного судочинства.

Відповідно до частини 9 статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, заяву про забезпечення позову слід повернути заявнику.

Із зазначеного слідує, що повернення заяви про забезпечення позову до подачі позову у відповідності до частини 9 статті 153 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача (заявника) на повторне звернення до суду із заявою після усунення обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч. 9 ст. 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви - повернути заявнику.

Копію ухвали надіслати заявнику для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: