УХВАЛА

25 січня 2021 року

м. Київ

справа № 554/7291/19

провадження № 61-730ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 15 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа - ОСОБА_2 , про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Українська залізниця», в якому, після неодноразового уточнення позовних вимог, остаточно просив: визнати незаконним і скасувати наказ виробничого підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця»

№ 92/ос від 12 липня 2019 року, яким було звільнено ОСОБА_1

12 липня 2019 року з посади заступника начальника за пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України, причина звільнення - невідповідність виконуваної роботи за станом здоров`я; поновити його з 12 липня 2019 року на посаді заступника начальника загону Виробничого підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця»; стягнути з

АТ «Українська залізниця» заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 12 липня 2019 року по час завершення розгляду справи в суді з розрахунку середньоденної заробітної плати, що становить 921,65 грн; стягнути з АТ «Українська залізниця» грошові кошти в сумі 34 101,05 грн за затримку розрахунку при звільненні; стягнути з АТ «Українська залізниця» сплачений ним судовий збір та грошові кошти, сплачені ним адвокату за надання правової допомоги.

Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 10 вересня

2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 вересня 2020 року залишено без змін.

13 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 15 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року, яка не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 15 вересня

2020 року всправі № 554/7291/19у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутнє.

Таким чином, особі, яка звернулась із касаційною скаргою, необхідно уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги щодо оскаржуваних нею судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою-другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Полтавським апеляційним судом прийнято постанову 30 листопада 2020 року, повний текст постанови виготовлено судом 09 грудня 2020 року, тобто останнім днем касаційного оскарження даної постанови, з урахуванням частини третьої статті 124 ЦПК України, є 11 січня 2021 року.

Заявник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 13 січня

2021 року, що вбачається із штемпеля на конверті, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови апеляційної суду ним отримано 19 грудня 2020 року, однак будь-яких доказів на підтвердження вказаного заявник не надає.

Враховуючи викладене, заявнику потрібно надіслати на адресу суду докази на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови апеляційного суду.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати

Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову,

але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Отже, ураховуючи характер спору та клопотання касаційної скарги,

заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної

скарги у частині оскарження судових рішень щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за затримку розрахунку при звільненні ((1 921,00 грн х 0,4) х 200 %) у розмірі 1 536,80 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду з 01 січня 2021 року має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 379937837, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею

392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 15 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська