Справа №345/4412/21
Провадження № 2/345/1273/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2021 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючої судді Кардаш О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 08.10.1997 вона одружилася з ОСОБА_2 . На даний час шлюб з відповідачем розірвано. В період перебування у шлюбі сторонами згідно договору іпотеки від 13.09.2007 №1688 було придбано двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 та згідно договору купівлі-продажу від 06.07.2011 року №2637 придбано 11/1000 ідеальних часток будинку побуту за адресою АДРЕСА_2 . Дане майно було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо розподілу спільного майна, а тому, оскільки майно ними було придбано в період шлюбу, то належить їм на праві спільної сумісної власності. Як наслідок позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що повністю визнає позовні вимоги, які стосуються предмета позову. Однак заперечує щодо стягнення з нього 7 498,38 грн. судового збору, з тієї підстави, що позивачем невірно визначено ціну позову, а відтак помилково сплачено судовий збір у більшому розмірі. Ціна позову становить 749 838 грн. Позивач просить присудити їй Ѕ частку квартири та Ѕ частку будинку побуту. Отже ціна позову повинна становити половину - 374 919 грн., судовий збір 1% - 3 749,19 грн., які підлягають поверненню позивачу, як надмірно сплачені.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.10.1997. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.08.2021, шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітю дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживання з батьком ОСОБА_2 (а.с. 6).

Згідно договору іпотеки від 13.09.2007 №1688 придбано двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 7) та згідно договору купівлі-продажу від 06.07.2011 №2637 придбано 11/1000 ідеальних часток будинку побуту за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 8).

Вищевказане майно належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Таким чином, враховуючи, що квартира по АДРЕСА_1 та 11/1000 частки будинку побуту, що знаходиться в АДРЕСА_2 , набуті сторонами за час шлюбу, то такі є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про поділ квартири та 11/1000 частки між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши у власність за позивачкою та відповідачем по 1/2 частині вищезазначеного нерухомого майна.

Щодо вимог позивачки по відшкодуванню судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 7 498,40 грн., що підтверджується квитанцією №31 - (а.с.4), оскільки позов задоволено, то суд стягує з відповідача в користь позивачки 3 749,20 грн. судового збору.

Щодо вимоги позивачки про стягнення втрат на оплату правничої допомоги вс умі 5000 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано акту прийняття наданих послуг та розрахункового документу (квитанції або прибуткового касового ордеру) про оплату зазначеного гонорару, а тому вимоги про стягнення витрат на оплату правничої допомоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 61, 69, 70, 71, 163 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Визнати нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 70,5 кв.м, житловою площею 41.3 кв.м та 11/1000 ідеальних часток будинку побуту за адресою: АДРЕСА_2 площею 4.0 кв.м, приміщення №60 площею 23.1 кв.м - всього 27.1 кв.м - об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на 1/2 частку двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 70,5 кв.м, житловою площею 41.3 кв.м та Ѕ частку 11/1000 ідеальних часток будинку побуту за адресою: АДРЕСА_2 площею 4.0 кв.м, приміщення №60 площею 23.1 кв.м - всього 27.1 кв.м

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 право власності на 1/2 частку двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 70,5 кв.м, житловою площею 41.3 кв.м та Ѕ частку 11/1000 ідеальних часток будинку побуту за адресою: АДРЕСА_2 площею 4.0 кв.м, приміщення №60 площею 23.1 кв.м - всього 27.1 кв.м

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 - 3 749,20 грн. судових витрат.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: