УХВАЛА

10 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 2312/95/2012

провадження № 61-11772св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Фещук Олена Андріївна,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Губерським Анатолієм Станіславовичем, на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області

від 20 березня 2019 року, постановлену у складі судді Калієвського І. Д., та постанову апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2019 року, прийняту колегією у складі суддів: Новікова О. М., Храпка В. Д., Вініченка Б. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Губерського А. С., звернувся зі скаргою на постанову головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - державний виконавець) Фещук О. А. про накладення штрафу.

В обґрунтування скарги вказував, що 18 вересня 2018 року державним виконавцем Фещук О. А. винесено постанову у виконавчому провадженні № 49687601 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 47 835,14 грн, що складає 50% від суми заборгованості зі сплати аліментів.

Вказував, що чинна редакція частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено право державного виконавця винести оскаржувану постанову, діє з 28 серпня 2018 року. В силу частини першої

статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Положення Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII та Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, який втратив чинність 5 січня 2017 року та був чинний на час відкриття виконавчого провадження, не містять санкцій, аналогічних до чинної редакції

частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

На думку заявника, положення частини чотирнадцятої статті 71 Закону

України «Про виконавче провадження» не поширюються на заборгованість зі сплати аліментів, яка виникла до 28 серпня 2018 року.

За таких обставин просив скасувати постанову про накладення на нього штрафу у розмірі 47 835,14 грн, винесену 18 вересня 2018 року державним виконавцем Фещук О. А. у виконавчому провадженні № 49687601.

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 20 березня 2019 року провадження у справі закрито.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції послався на

частину другу статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено, що постанови про витрати виконавчого провадження та штрафи можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Місцевий суд зазначив, що вказана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Губерським А. С., залишено без задоволення, а ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 20 березня 2019 року - без змін.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив зі змісту частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов з урахуванням висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 6 червня

2018 року у справах № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та № 921/16/14г/15(провадження № 12-93гс18), а також у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18).

У червні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Губерський А. С. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 20 березня 2019 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 16 травня

2019 року і направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована помилковістю висновків судів попередніх інстанції про неможливість розгляду його скарги у порядку цивільного судочинства з підстав віднесення розгляду скарг на постанову державного виконавця про накладення штрафу до юрисдикції адміністративних судів.

Заявник вважає, що суди попередніх інстанцій не врахували, що постанова державного виконавця про накладення штрафу у цій справі, винесена під час примусового виконання рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, тому скарга на таку постанову підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Верховного Суду від 2 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі і ухвалою цього ж суду від 3 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 лютого 2021 року справу за скаргою ОСОБА_2 на дії виконувача обов`язків заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Зубика О. І. за касаційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Львів) на постанову Київського апеляційного суду від 3 червня 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 23 березня 2021 року справу

№ 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) прийнято до розгляду.

Судові рішення у справі, яка переглядається, та судові рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, а під час їх перегляду у касаційному порядку виникло питання щодо юрисдикційності спору при оскарженні постанови державного виконавця про накладення штрафу з підстав існування заборгованості зі сплати аліментів.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що

у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 2610/27695/2012 (провадження

№ 14-37цс21).

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 2312/95/2012 за скаргою ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Фещук Олени Андріївни про накладення штрафу за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Губерським Анатолієм Станіславовичем, на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області

від 20 березня 2019 року та постанову апеляційного суду Черкаської області

від 16 травня 2019 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 2610/27695/2012 (провадження

№ 14-37цс21).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: І. М. Фаловська В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко С. Ю. Мартєв В. А. Стрільчук