ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1097/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2021 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Сирбул О.Ф.

при секретарі - Лаптєвій Ю.М.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 в якому просила стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів щомісячно, з 22 грудня 2020 року та до закінчення ОСОБА_3 навчання в Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вона з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2002 по 28.11.2011.

Від даного шлюбу у подружжя народився син, ОСОБА_3 , який проживає з позивачем та знаходиться на її фінансовому забезпеченні.

На даний час ОСОБА_3 є повнолітнім та продовжує навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач працює та має неофіційний дохід. Інших дітей відповідач немає.

На підставі рішення Даницького районного суду м. Києва зі ОСОБА_2 стягувались аліменти на утримання сина ОСОБА_3 до досягнення дитиною провноліття.

При цьому, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання позивача і в добровільному порядку надавати допомогу відмовляється.

Доходи матері позивача не можуть забезпечити повноцінне його навчання та утримання.

Добровільної згоди з приводу матеріального утримання позивача, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, з відповідачем не досягнуто, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 08.02.2021 призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судове засідання з`явилась, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява.

У судовому засіданні 10.06.2021 представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву до суду не надійшло. Правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Таким чином, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та знаходится на утриманні позивача.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до вказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання, чи потребує позивач матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, суд виходить з того, що, враховуючи стаціонарну форму навчання у навчальному закладі, відсутність джерела доходів, суд приходить до висновку про те, що син в зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги.

Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до вказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

За змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання позивача і в добровільному порядку надавати відмовляється, а доходи матері позивача не можуть забезпечити повноцінне навчання та утримання сина.

Відповідно до ст. 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 є повнолітнім проживає з позивачем і продовжує навчання в Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут, з 25.08.2020 по теперішній час, що підтверджується довідкою з місця навчання №1/53/17/901 від 02.09.2021. Термін навчання чотири роки.

ОСОБА_3 не має можливості самостійно себе забезпечувати, оскільки навчається на денній формі навчання.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не надає.

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує наступні обставини, що ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, навчається на денній формі навчання, не працює. Тому, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків.

Відповідач є особою працездатного віку, обмежень щодо його працевлаштування судом не встановлено.

У спростування зазначеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 22.12.2020.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 аліменти на користь позивача на утримання ОСОБА_5 у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до закінчення ОСОБА_3 навчання в Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації, а саме до 31.08.2024.

Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 191, 192, 198, 199, 200, 201 СК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 178, 247, 263-265, 275, 279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів щомісячно, з 22 грудня 2020 року та до закінчення ОСОБА_3 навчання в Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації, а саме до 31.08.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у сумі 840,80 коп.

Рішення в частині стягнення суми платежу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: