Справа № 640/6910/18
Провадження № 2/635/1326/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Назаренко О.В.

за участю секретаря Лещенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 травня 2018 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд Харківському районного суду Харківської області.

В позові позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пеню невиконання зобов`язань за кредитним договором №CM-SME 704/370/2008 від 11.09.2008 року за період з 13.12.2018 по 13.04.2018 у розмірі 962507,15 грн., а також судовий збір у розмірі 14437,60 грн.

15 жовтня 2019 року за наслідками повторного автоматизованого розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який був проведено згідно розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області № 01-02/90 від 15.10.2019 у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 19.09.2019 заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_2 та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 23.09.2019 № 05-05/119 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області Токарєвої Н.М.», зазначена справа передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Назаренко О.В.

В судове засідання, призначене на 25 листопада 2021 року представник позивача не з`явився, засобами електронного зв`язку надійшла заява представника позивача Жила П.С., який діє на підставі довіреності, відповідно до якої просить відкласти слухання справи у зв`язку із його зайнятістю в судовому засіданні Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі №2035/8060/2012 для можливості подання до суду зміненої позовної заяви, а також для можливості надання до суду документів, витребуваних ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24.06.2021. В іншому випадку просив розглянути справу у його відсутність. Крім цього, у зв`язку із реєстрацією відповідача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , просить передати справу для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова. При цьому зазначає, що ухвалу Київського районного суду м. Харкова щодо передачі даної справи за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області прийнято на підставі не щодо відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а на підставі даних щодо іншої особи, який є повним однофамільцем відповідача, але з іншою датою народження. Вважає, що в даному випадку не вбачається спір між судами щодо підсудності, а справа повинна бути передана для розгляду до Київського районного суду м. Харкова, адже відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 і в подальшому прийняте судове рішення може бути скасовано у зв`язку з порушенням правил підсудності.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені, причину неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи без їх участі або відкладенні судового засіданні не надано.

Враховуючи, що в судове засідання всі учасники справи не з`явились, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, оглянувши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( частина 1 статті 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 1 статті 3 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституцією України передбачається низка гарантій, однією із яких є право судового захисту, що передбачена статтею 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Отже, у дотриманні стандартів доступу до суду, передбачених пунктом 1 статті 6 Конвенції, важливе значення має добросовісна поведінка позивача та його представника.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено статтею 223 ЦПК України, частиною п`ятою цієї статті передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Наведена норма кореспондується із закріпленим у пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України правилом, за яким суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

В розумінні ЦПК України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді цивільної справи.

Згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 3 статті 131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача неодноразово не з`являвся до суду для розгляду справи. Крім того суд звертає увагу, що від представника позивача до суду неодноразово надходили заяви про відкладення розгляду справи з підстав запровадження карантину у місті Харкові, зазначаючи при цьому, що в іншому випадку розглянути справу без його участі.

На підставі викладеного суд визнає неявки представника позивача у судові засідання неповажними, а його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Також, неявка представника позивача позбавила суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору, зважаючи на те, що судом двічі постановлені ухвали про витребування доказів у справі, а саме ухвала судді Токарєвої Н.Л. від 02 липня 2019 року, а також ухвала судді Назаренко О.В. про витребування доказів, постановлена 24 червня 2021 року, які до цього часу позивачем не виконані.

Враховуючи, що позивач повідомлений належним чином про призначення судових засідань, повторно не прибув у судове засідання, враховуючи, що його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість застосування визначеного частиною п`ятою статті 223 ЦПК України та пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України правового наслідку неявки позивача в судове засідання, а саме залишення позову без розгляду.

Саме такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду № 310/12817/13 від 22.05.2019.

Також такого правового висновку дійшов Верховний Суду у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 201/10953/18-ц.

Згідно частини 2 статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Що стосується клопотання представника позивача про передачу справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова, суд зазначає наступне.

Цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором надійшла до Харківського районного суду Харківської області на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 18 травня 2018 року у зв`язку з порушенням правил підсудності.

В ухвалі роз`яснено строк та порядок її оскарження.

Зазначена ухвала представником позивача не оскаржувалася, набрала законної сили.

Відповідно до статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Статтею 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2018 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання.

В даному випадку у разі задоволення клопотання позивача щодо повернення справи для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова, буде мати місце саме спір між судами про підсудність. При цьому суд зауважує, що у разі незгоди з ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 травня 2018 року , позивач мав можливість її оскаржити, але цим правом не скористався.

Враховуючи неведене, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника позивача про для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 44, 131, 247, 223, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні клопотання представника позивача Жили Павла Сергійовича про передачу справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова відмовити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Повний текст ухвали складено 29 листопада 2021 року.

Суддя О.В.Назаренко