Справа № 156/444/21 Головуючий у 1 інстанції: Малюшевська І. Є.
Провадження № 22-ц/802/1238/21 Категорія: 39 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 20 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із зазначеними позовом.

Покликалось на ті обставини, що 09 серпня 2012 року між банком та ОСОБА_1 , шляхом підписання анкети-заяви було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого останній отримав кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі, зазначеному у Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/360 календарних днів на рік. Згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, відповідач посвідчив своїм підписом у анкеті-заяві. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язувався погашати кредит, нараховані відсотки за користування кредитом, заборгованість по перевитраті платіжного ліміту, оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 16 травня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 47383 грн 90 грн., яка складається із заборгованості: за простроченим тілом кредиту 35877 грн 46 коп., . заборгованості за простроченими відсотками 11506 грн 44 коп.,, яку банк просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь.

Заочним рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 20 липня 2021 року у задоволенні позову банку відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач не подавав.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про укладення між сторонами спору кредитного договору. Оскільки анкета заява, надана банком, на думку суду першої інстанції не містить даних про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді тіло кредиту (прострочене тіло кредиту), сплату процентів за користування кредитними коштами, тобто істотні умови кредитного договору.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Встановлено, що 09 серпня 2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н у спосіб підписання анкети-заяви позичальника, за яким останньою отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яку йому було видано банком.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 16 травня 2021 року становить - 47383 грн 90 грн., і складається: із заборгованості за простроченим тілом кредиту 35877 грн 46 коп.; заборгованості за простроченими відсотками 11506 грн 44 коп.

Крім того встановлено, що у анкеті-заяві позичальника від 09 серпня 2012 року процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку «Універсальна»), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 09 серпня 2012 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку їх нарахування.

Також, варто зазначити, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування,

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Також, колегія суддів вважає безпідставними, посилання позивача на те, що всі умови кредитування, в тому числі щодо сплати відсотків за користування кредитом, викладені в Паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, безспірно свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачем, оскільки анкета-заява не містить жодних відомостей про сам паспорт, як складову цього договору.

Крім того, варто зазначити, що Паспорт споживчого кредиту наданий банком як доказ містить зауваження, що інформація, яка зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною лише до 18 червня 2020 року. Більш того, зі змісту цього Паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

У третьому розділі Паспорту визначено перелік максимальних сум ліміту на кредитній картці, однак відсутні дані щодо фактичного ліміту, встановленого на конкретній кредитній картці.

У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту, як це передбачено ст. 7 Закону України «Про споживче кредитування» є лише рекламою споживчого кредиту і передує укладенню самого договору, та як правило містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг правильності висновку суду першої інстанції про безпідставність вимог банку щодо стягнення заборгованості за відсотками не спростовує та не впливає на законність оскаржуваного рішення у цій частині.

Оскільки, згідно частини шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, то на думку колегії суддів, судом першої інстанції було зроблено вірний висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача в користь банку нарахованих останнім прострочених відсотків за користування кредитом.

Рішення суду першої інстанції у зазначеній частині відповідає вимогам матеріального і процесуального права і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із висновком місцевого суду щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 35877 грн 46 коп.

Оскільки, наявні в матеріалах справи письмові докази: анкета-заява, підписана сторонами спору, довідка про видані кредитні картки відповідачу, довідка про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна», паспорту споживчого кредиту підписаного відповідачем, довідка щодо руху коштів по картковому рахунку свідчать про те, що збоку відповідача ОСОБА_1 по відношенню до позивача АТ КБ «ПриватБанк» існують непогашені кредитні зобов`язання, щодо фактично отриманих ним як позичальником грошових коштів у розмірі 35877 грн 46 коп., які підлягають стягненню на вимогу позикодавця-банку.

За наведених обставин та з урахуванням вимог п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови позивачу у стягненні з відповідача кредитної заборгованості за простроченим тілом кредиту, як таке, що ухвалене без повного з`ясування обставин справи та допущенням невідповідності викладених у рішенні суду висновків обставинам справи, підлягає скасуванню з ухваленням у зазначеній частині нового рішення про задоволення вимоги банку.

Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 цього Кодексу, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ході розгляду даної справи АТ КБ «ПриватБанк» було понесено судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 2270 грн. та 3405 грн. за подання апеляційної скарги. Під час апеляційного перегляду позовні вимоги банку, підлягають до задоволення частково на суму 35877 грн 46 коп., що становить 75,72 % від суми заявлених вимог.

Таким чином, згідно з вимогами викладеними у ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 4297 грн 11 коп. судового збору.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389-390 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 20 липня 2021 року в частині відмови Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» у стягненні кредитної заборгованості за простроченим тілом кредиту з ОСОБА_1 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 35877 (тридцять п`ять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн 46 коп. заборгованість за кредитним договором.

У решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 4297 коп. (чотири тисячі дев`яносто сім) грн 11 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді