Справа № 157/1269/21
Провадження №2/157/325/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Фесь Т.І.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з цим позовом і до закінчення навчання, але не далі, як до досягнення дитиною 23 річного віку; рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. В обґрунтування вимог зазначає, що вона із 31 жовтня 2002 року по 24 лютого 2003 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 . Від шлюбу є одна спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку із тим, що спільне сімейне життя у них з ОСОБА_2 не склалося, шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дочка ОСОБА_3 постійно проживала зі нею, а з ОСОБА_2 відповідно до рішення суду від 3 травня 2006 року стягувалися аліменти до досягнення дочкою повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка досягла повноліття, а тому стягнення аліментів припинено. Однак, ОСОБА_3 з 1 вересня 2021 року навчається на факультеті економіки та бізнесу Київського національного університету технологій та дизайну на денній (стаціонарній) оплатній формі навчання. Вона (позивачка) працює головним спеціалістом УДКСУ у Камінь-Каширському районі Волинської області, має не дуже великий дохід, а тому у неї відсутня можливість самостійно забезпечити навчання своєї дитини, у тому числі витрати на оплату навчання, за місце проживання, харчування, одяг тощо. Домовленості щодо спільного утримання дочки із колишнім чоловіком ОСОБА_2 вона не дійшла, останній належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків та жодної участі в утриманні дитини не бере, а тому є необхідність у стягненні з нього аліментів. Відповідач має 39 років, тобто є особою працездатного віку, має гарний стан здоров`я, а тому цілком може та зобов`язаний надавати своїй повнолітній дитині, яка продовжує навчання, матеріальну допомогу. ОСОБА_2 не має постійного місця роботи, однак систематично виїжджає на сезонні заробітки в інші області України та за кордон, звідки і має прибутки. За вказаних обставин, вважає можливим та достатнім стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. Такий розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст. 7 СК України.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позовній заяві підстав і пояснили, що відповідач ніколи не цікавився життям дитини, ні разу дитину не відвідував.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та пояснив, що має на утриманні ще четверо інших неповнолітніх дітей від другого шлюбу, стан його здоров`я не задовільний, він хворіє, у зв`язку з чим не виїжджає на заробітки, бо не може фізично працювати, займається лише веденням домашнього господарства, що є єдиним засобом для забезпечення свого та своєї сім`ї проживання, сам потребує лікування, але із-за відсутності коштів не має можливості лікуватися, аліменти на утримання дитини, яка досягла на теперішній час повноліття сплачував не регулярно із-за відсутності коштів, змушений був позичати гроші у борг.

Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина до досягнення ними двадцяти трьох років, з потребою у матеріальні допомозі у зв`язку продовженням навчання та з можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Встановлено, що повнолітня дочка сторін ОСОБА_3 навчається за плату у Київському національному університеті технології та дизайну з 1 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року на денній формі навчання на факультеті економіки та бізнесу, що підтверджується довідкою навчального закладу № 256-21-16 від 3 вересня 2021 року та договором про надання освітніх послуг від 4 серпня 2021 року, а також навчається ще на заочній формі навчання за державним замовленням за спеціальністю середня освіта (географія), що підтверджується довідкою Волинського національного університету імені Лесі Українки від 12 листопада 2021 року № 2.

Відповідач ОСОБА_2 не працює, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 26 - 29).

ОСОБА_2 хворіє і стан його здоров`я не задовільний, що підтверджується наданою ним медичною документацією, дослідженою у судовому засіданні за участю спеціаліста лікаря-невропатолога ОСОБА_4 , яка роз`яснила суду, що у ОСОБА_2 згідно з записами у медичній документації наявні грижі у хребті і йому потрібно додатково звертатися до лікарів для їх лікування, і при належному лікуванні останній має можливість працювати, однак на теперішній час сильні навантаження на спину протипоказані, та окрім того, з цієї ж медичної документації вбачається і те, що ОСОБА_2 звертався до лікаря, зазначаючи про сильні болі у спині, що віддавали у ноги, більше у праву ногу.

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачкою не надано суду жодних доказів, які б свідчили про наявність у відповідача ОСОБА_2 доходів та можливості надавати допомогу повнолітній дочці ОСОБА_3 , яка навчається оплатно на денній формі навчання, а також ще навчається заочно за державним замовленням.

Посилання позивачки на те, що відповідач є здоровим, спростовуються дослідженою у судовому засіданні медичною документацією, а її твердження про роботу останнього за кордоном та наявність заробітків, не доведені жодними доказами.

Не надано суду достатніх доказів, які б свідчили і про потребу повнолітньої дочки ОСОБА_3 у матеріальній допомозі, яка навчається, зокрема, на заочній формі навчання за державним замовленням.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що відсутні передбачені законом підстави для задоволення позову, оскільки позивачкою не доведено жодним доказом наявність у відповідача можливості надавати допомогу дочці, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття.

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 77-81, 263-265, 352-354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У позові ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20 березня 2003 року Камінь-Каширським РВ УМВС України у Волинській області) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_2 , виданого 1 квітня 1999 року Камінь-Каширським РВ УМВС України у Волинській області) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://km.vl.court.gov.ua/sud0304/gromadyanam/csz/.

Дата виготовлення повного тексту рішення - 24 листопада 2021 року.

Головуючий: О. В. Антонюк