Справа № 463/8077/19 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/771/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретарка: Скакун І.А.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача Львівської міської ради Кулика А.Я., представниці відповідача Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради Чижович І.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Львівської міської ради та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на ухвалу Личаківського районного суду міста Львова в складі судді Леньо С.І. від 07 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування ухвали і наказу, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2019 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування ухвали і наказу задоволено.

У порядку забезпечення позовних вимог, до розгляду справи по суті:

Заборонено ДП «Прозорро.Продажі», організаторам відкритих торгів, операторам електронних майданчиків, а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та проведення електронних торгів щодо нежитлових приміщень другого поверху загальною площею 274,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Заборонено ДП «Прозорро.Продажі», організаторам відкритих торгів, операторам електронних майданчиків, а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, в тому числі переможцю електронного аукціону, здійснювати будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів відкритих торгів щодо нежитлових приміщень другого поверху загальною площею 274,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 23 березня 2020 року апеляційну скаргу Львівської міської ради та апеляційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задоволено. Ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 07 жовтня 2019 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні її заяви про забезпечення її позову до Львівської міської ради та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання незаконними та скасування пунктів 1-1, 1-2 ухвали Львівської міської ради від 10.11.2016 року № 1214 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, які підлягають приватизації способом продажу на аукціоні» та наказу Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 12.09.2019 року № 154 «Про затвердження умов продажу та інформаційного повідомлення про проведення електронного аукціону без умов об`єкта малої приватизації за адресою АДРЕСА_1 ». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської міської ради та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради по 1 921 (одній тисячі дев`ятсот двадцять одній) грн. сплаченого судового збору за подачу апеляційних скарг.

Постановою Верховного Суду від 17 лютого 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Вовчака Андрія Васильовича задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного суду від 23 березня 2020 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалу Личаківського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2019 року оскаржили Львівська міська рада та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.

В апеляційній скарзі Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради просять скасувати ухвалу.

Вважають, що така є необґрунтованою, прийнята з неповним дослідженням обставин справи, суперечністю законодавчим принципам про непорушність права власності, суспільному інтересу територіальної громади м. Львова та має бути скасована. Зазначають, що наявність в переліку об`єктів затверджених для продажу на аукціоні адреси АДРЕСА_2 , пояснюється тим, що він був включений до переліку ухвалою Львівської міської ради №1214 від 10.11.2016, тобто до моменту виявлення того, що нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровані на праві приватної власності. Звертають увагу, що висновок будівельно-технічного дослідження від 20.09.2019 в частині того, що площа нежитлових приміщень, що розташовані на АДРЕСА_2 заг. площе. 406,2 кв.м. включається в площі нежитлових приміщень, що розташовані на АДРЕСА_1 , де розташовані нежитлові приміщення пл. 274,6 кв.м. не може братись до уваги, адже приміщення пл. 406,2 кв.м. зареєстровані на праві власності позивачки та третіх осіб за адресою, АДРЕСА_2 , а не АДРЕСА_1 . Крім того, їхнє право власності оскаржується, справа №463/4418/17. Вважають, що заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою від 07.10.2019 у справі №463/8077/19 є безпідставними, неспівмірними із заявленими позовними вимогами та не є необхідними для виконання судового рішення.

В апеляційній скарзі Львівська міська рада просять скасувати ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити; судові витрати покласти на позивача.

Вказують, що не погоджуються з ухвалою, оскільки така прийнята з грубим порушенням норм процесуального права, що є підставою для її скасування в апеляційному порядку. Звертають увагу, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна реєстрація права комунальної власності як на будинок АДРЕСА_3 , із відмінними реєстраційними номерами майна: №32983080 та №7312756 відповідно, що свідчить про відмінність об`єктів нерухомого майна. Аналогічно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна реєстрація права комунальної власності на нежитлові приміщення пл. 135.4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 за адресою АДРЕСА_2 , які для продажу на аукціоні 08.10.2019 не виставлялись та нежитлові приміщення пл. 137,3 кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна101; пл. 98 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 за адресою АДРЕСА_1 , які є об`єктом приватизації відповідно до інформаційного повідомлення про проведення електронного аукціону без умов об`єкта малої приватизації за адресою АДРЕСА_1 . Вищезазначене свідчить про відмінність об`єктів нерухомого майна, тому безпідставним є висновок, що організація, проведення та оформлення результатів електронів торгів щодо нежитлових приміщень другого поверху загальною площею 274,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 на підставі оспорюваних документів якимсь чином унеможливить ефективний захист прав позивача, підставою позовних вимог якого є реєстрація на праві спільної часткової власності його та третіх осіб нежитлових приміщень, розташованих за адресою АДРЕСА_2 .

В судове засідання окрім представників відповідачів Львівської міської ради та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи на те, що такі особи повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідачів на підтримання апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, заяви про забезпечення позову, апеляційних скарг, відзивів на них, а також усних та письмових пояснень учасників справи у судах першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.ч.1,2 ст. 149, п.4 ч.1 ст. 150, ч.3 ст. 154 ЦПК України, та задовольняючи заяву, виходив з того, що згідно поданих документів, що також відображено на офіційному сайті оператора електронного майданчика «Prozorro», на підставі оспорюваних документів на 08.10.2019р. призначено проведення аукціону щодо продажу спірних приміщень. Крім того, суд зазначив, що згідно висновку будівельно-технічного дослідження від 20.09.2019р., площа нежитлових приміщень, що розташовані на АДРЕСА_2 загальною площею 406,2 кв.м. включається в площі нежитлових приміщень, що розташовані на АДРЕСА_1 , де розташовані нежитлові приміщення площею 274,6 кв.м. Враховуючи предмет позовних вимог, те, що відчуження приміщень на підставі оспорюваних документів унеможливить ефективний захист прав позивача, суд вважав заяву підставною та постановив ухвалу про її задоволення. Обставин, які б у відповідності до вимог ч. 3 ст. 154 ЦПК України вказували на необхідність застосування зустрічного забезпечення суд не встановив, у зв`язку з чим на даний час такі заходи судом не застосовувалися.

Колегія суддів, перевіряючи оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційних скарг вважає, що судом при постановленні такої ухвали не дотримано вимог закону, обставини ж які суд вважав встановленими, не доведені.

Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали), забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали), позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов`язку вчиняти певні дії.

Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, можуть бути передані приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що:

-між сторонами дійсно виник спір та

-існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

-з`ясувати обсяг позовних вимог,

-дані про особу відповідача, а також

-відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, вважає, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у суду першої інстанції не було.

Як вбачається із виділених матеріалів цивільної справи, що надійшли на розгляд до апеляційного суду 25.09.2019 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому просила:

-визнати протиправним та скасувати п. п. 1-1, 1-2 ухвали № 1214 від 10.11.2016р. 5 сесії 7-го скликання Львівської міської ради «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, які підлягають приватизації способом продажу на аукціоні»;

-визнати протиправним та скасувати наказ № 154 від 12.09.2019р. Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради «Про затвердження умов продажу та інформаційного повідомлення про проведення електронного аукціону без умов об`єкта малої приватизації за адресою АДРЕСА_1 ».

Як на підставу позову покликалася на те, що на праві спільної часткової власності їй та третім особам належать нежитлові приміщення, розташовані за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 406,2 кв.м., однак відповідачі незаконно включили належні їм приміщення до приміщень будівлі АДРЕСА_1 і на підставі оспорюваних документів намагаються їх відчужити шляхом проведення аукціону.

01.10.2019 ОСОБА_5 подала суду заяву про забезпечення позову у якій просила вжити заходів забезпечення, шляхом:

- заборони ДП «Прозорро.Продажі», організаторам відкритих торгів, операторам електронних майданчиків, а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та проведення електронних торгів щодо нежитлових приміщень другого поверху загальною площею 274,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ;

- заборони ДП «Прозорро.Продажі», організаторам відкритих торгів, операторам електронних майданчиків, а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, в тому числі переможцю електронного аукціону, здійснювати будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів відкритих торгів щодо нежитлових приміщень другого поверху загальною площею 274,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Заяву мотивувала тим, що на підставі оспорюваних документів проводиться електронний аукціон на Інтернет сайті оператора електронного майданчика «Prozorro», і відповідно, відчуження такого майна може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому, під видом приміщень будівлі АДРЕСА_1 фактично відчужуються приміщення будівлі АДРЕСА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи та ніким з учасників не оспорено та не спростовано, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами Львівською міською радою, Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради виник спір, що стосується п. п. 1-1, 1-2 ухвали № 1214 від 10.11.2016р. 5 сесії 7-го скликання Львівської міської ради «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, які підлягають приватизації способом продажу на аукціоні» та наказу № 154 від 12.09.2019р. Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради «Про затвердження умов продажу та інформаційного повідомлення про проведення електронного аукціону без умов об`єкта малої приватизації за адресою АДРЕСА_1 ».

Також, як вказано вище, забезпечення позову покликане забезпечити належне виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто вплинути на можливе утруднення його виконання чи сприяти уникненню можливості його невиконання у спорі із залученим відповідачем, відповідачами.

Позовними вимогами як вказано вище, є: скасування п. п. 1-1, 1-2 ухвали № 1214 від 10.11.2016р. 5 сесії 7-го скликання Львівської міської ради «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, які підлягають приватизації способом продажу на аукціоні» та наказу № 154 від 12.09.2019р. Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради «Про затвердження умов продажу та інформаційного повідомлення про проведення електронного аукціону без умов об`єкта малої приватизації за адресою АДРЕСА_1 », та виконання можливого рішення суду про задоволення позову жодним чином не стосуватиметься дій, про які вказано у заяві про забезпечення позову та навіть можливі такі дії жодним чином не впливатимуть на виконання рішення в частині заявлених вимог, додатково до яких інших вимог, які б вказували на необхідність вжиття заявлених заходів забезпечення позивачем заявлено не було.

Тобто, виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не залежатиме від відчуження чи вчинення будь-яких дій (проведення електронних торгів) щодо об`єкту майна про який йшлося та можливе рішення суду про скасування п. п. 1-1, 1-2 ухвали № 1214 від 10.11.2016р. 5 сесії 7-го скликання Львівської міської ради «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, які підлягають приватизації способом продажу на аукціоні» та наказу № 154 від 12.09.2019р. Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради «Про затвердження умов продажу та інформаційного повідомлення про проведення електронного аукціону без умов об`єкта малої приватизації за адресою АДРЕСА_1 » може бути виконане незалежно від дій, про заборону вчинення яких просить позивач.

Фактично, потенційно можливе рішення суду про задоволення позову у даній справі про скасування п. п. 1-1, 1-2 ухвали № 1214 від 10.11.2016р. 5 сесії 7-го скликання Львівської міської ради «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, які підлягають приватизації способом продажу на аукціоні» та наказу № 154 від 12.09.2019р. Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради «Про затвердження умов продажу та інформаційного повідомлення про проведення електронного аукціону без умов об`єкта малої приватизації за адресою АДРЕСА_1 », буде фактично виконане із набранням рішенням законної сили. Оскільки після набрання таким законної сили втратять свою чинність оспорювані пункти ухвали та наказ, що оскаржуються.

Вимог про витребування нерухомого майна чи інших, які б стосувались чи, які б могли бути забезпечені заходами, про вжиття яких просить позивачка, нею заявлено не було, як і будь-яких інших.

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає, що заходи забезпечення, про вжиття яких просила позивачка не слід вважати співмірними позовним вимогам та такими, що вплинуть на можливість виконання можливого рішення про задоволення позову чи утруднення його виконання, а навпаки такими, що безпідставно обмежують права та інтереси відповідачів у спорі.

Зважаючи на вказане у суду першої інстанції підстав для задоволення поданої заяви та вжиття заходів забезпечення позову, які вжиті судом не було, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у задоволенні такої, чим слід апеляційні скарги задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційні скарги Львівської міської ради та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 07 жовтня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра