Справа № 953/293/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2021 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

11 січня 2021р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви шляхом накладення арешту на нерухоме майно кв. АДРЕСА_1 , належну АТ «Альфа-Банк» ЄРДПОУ 23494714.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилався на намір звернення до суду із позовною заявою про скасування запису державного реєстрації права власності на нерухоме майно. Також ОСОБА_1 вказує, що 12.04.2007 між ним та АКБ СР «Укрсоцбанк» у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором укладений договір іпотеки №839/4/27/38/7-250 від 12.04.2007, предметом якої є кв. АДРЕСА_1 . У лютому 2020р. заявник отримав вимогу від АТ «Альфа-Банк» (правонаступника АТ «Укрсоцбанк») від 31.01.2020 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. Не зважаючи на положення ЗУ «Про мораторій на звернення стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», 10.12.2020 заявник та члени його сім`ї примусово виселені з вищевказаної квартири, площа якої не перевищує 140 м2 та підпадає під дію вказаного Закону. На теперішній час право власності кв. АДРЕСА_1 зареєстроване за АТ «Альфа-Банк», що на думку заявника, свідчить про загрозу відчуження квартири, що може унеможливити виконання рішення у справі, а також поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача.

Дослідивши матеріали справи, доходжу наступного:

Відповідно ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема. накладенням арешту на майно.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2007 між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №839/3/27/38/7-136, за яким заявник отримав кредит у сумі 36000 дол. США під 11,75 % річних строком до 10.04.2022 (а.с.8-14).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором, 12.04.2007 між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладений договір іпотеки №839/4/27/38/7-250, предметом якого є кв. АДРЕСА_1 (а.с.15-16).

Згідно інформаційної довідки від 09.01.2021, 16.11.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. на підставі повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки від 18.09.2020 - право власності на кв. АДРЕСА_1 зареєстроване за АТ «Альфа-Банк» (а.с.19-22).

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Так, суд повинен пересвідчитися, що між сторонами дійсно виник спір. Тим паче, що заява про забезпечення позову подана до звернення до суду із відповідною позовною заявою. Однак заява ОСОБА_2 не містить посилань на докази виселення заявника та членів його родини із спірної квартири, а також відсутності іншого житлового приміщення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Намірів АТ «Альфа-Банк» відчужити спірне майно заявник не довів. При цьому, можливість такого відчуження спростовується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої у розділі обтяжень міститься інформація про накладення арешту на зазначену квартиру ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.11.2009. Посилання на можливість відчуження квартири на користь третіх осіб без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №761/39201/18.

Враховуючи вищевикладені норми ЦПК України та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, з урахуванням обставин справи, враховуючи співмірність та обґрунтованість обраного заявником заходу забезпечення позову, суддя приходить до висновку, що на теперішній час підстав забезпечення позову шляхом накладення арешту на кв. АДРЕСА_1 не вбачається.

Керуючись ст. ст. 149-153, 157 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя -