печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Габрись О.М.,

справа № 757/49371/20-ц

учасник справи

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лисенко Олександр Олегович

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариство Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лисенко Олександр Олегович про усунення перешкод у здійсненні права на розпорядження нерухомим майном, зняття заборони відчуження майна,

представник позивача ОСОБА_2 ,

представник відповідача Штронда А.М.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, з урахуванням уточнень, до АТ КБ «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О. про усунення перешкод у здійсненні права на розпорядження нерухомим майном, зняття заборони відчуження майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, що 02.11.2004 року між нею та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № KIG0G00083563M, відповідно до умов якого відповідач надав позивачу готівкою на строк до 02.11.2009 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії кредитні кошти у розмірі 24 375 доларів США. Також 02.11.2004 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О., за яким передано в іпотеку належну позивачу на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та на неї було накладено заборону відчуження на строк до припинення договору іпотеки. Позивач вчасно і без затримки виконала свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 02.11.2009 року заборгованість за вказаним кредитним договором було погашено в повному обсязі. У лютому 2019 року позивач звернулась до нотаріуса з метою продажу спірної квартири та дізналась про заборону її відчуження та про заміну кредитора у зобов`язанні з порушенням вимог як самого кредитного договору, так і чинного законодавства.

Тому, позивач звернулась з цим позовом до суду, вважає, що такими діями відповідача грубо порушені її права розпоряджатися належним їй нерухомим майном, у зв`язку з чим просила усунути перешкоди у здійсненні права розпорядження належною їй на праві власності квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О. зняти заборону на відчуження нерухомого майна з належної їй квартири.

Ухвалою суду від 10.11.2020 року позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків, а саме для конкретизації позовних вимог та визначення процесуального статусу нотаріуса Лисенко О.О.; зазначення відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; зазначення відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; надання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; надання підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, надання квитанції про сплату судового збору за другу вимогу немайнового характеру у розмірі 840 грн. 80 коп.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 12.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами позовного (спрощеного) провадження.

14.05.2021 року від представника відповідача Штронда А.М. до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого заперечив проти задоволення вимог, посилаючись на відсутність в матеріалах справи доказів існування заборони відчуження на спірному майні. Крім того, як зазначає сам позивач у позові, АТ КБ «Приватбанк» не є іпотекодержателем спірного майна. 19.02.2007 року на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за договорами про іпотечні кредити ЗАТ КБ «Приватбанк» відступив право вимоги за кредитними договорами компанії «Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ - ЕЛ - СІ». Оскільки позивачем зобов`язання за договором було виконано повністю право вимоги за іпотечним кредитом АТ КБ «Приватбанк» не передавалось. Таким чином, право вимоги за іпотечним та кредитним договорами не перейшло до компанії «Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ - ЕЛ - СІ». На час закриття кредиту, АТ КБ «Приватбанк» не мав статус кредитора у відносинах з позивачем, а тому він не може звернутись про зняття заборони відчуження, у зв`язку з чим відповідач не може відповідати за дії компанії «Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ - ЕЛ - СІ» і є неналежним відповідачем у справі. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» не перешкоджає позивачу у здійсненні права розпоряджатись майном.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України)

За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу квартири від 02.11.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О., за реєстровим №5065, позивач ОСОБА_1 стала власником квартири АДРЕСА_2 .

02.11.2004 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № KIG0G00083563M, відповідно до умов якого відповідач надав позивачу готівкою на строк до 02.11.2009 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії кредитні кошти у розмірі 24 375 доларів США на наступні цілі: на купівлю квартири у сумі 23 000 доларів США і на оплату страхових платежів у сумі 1 375 доларів США зі сплатою за користування кредитом у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії в розмірі суми, розрахованої відповідно до п. 3.1.1. даного договору. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період, за який приймається період з 02 до 08 число кожного місяця.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним кредитним договором, 02.11.2004 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та позивачем було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О. та зареєстровано в реєстрі за № 11338, згідно умов якого остання передала в іпотеку банку належне їй нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_2 , та одночасно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О. накладено заборону відчуження на вказану у договорі іпотеки квартиру до припинення договору іпотеки.

19.02.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE № 1 PLC) був укладений договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити.

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 27.03.2019 року ОСОБА_1 станом на 27.03.2019 року не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк».

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У силу ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст.386 ЦК України власник може звернутися до суду з вимогою усунення будь-яких порушень його права. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника на усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст. 321 ЦК України.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Однією із загальних засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставах та в порядку, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (пункт 4 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають: заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор, яким є і нотаріус, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

За змістом ст. 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформація з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права містить актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, їх обтяження, наявні в Державному реєстрі прав, а також відповідні відомості з його невід`ємної архівної складової частини або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень.

а бажанням особи інформація з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права, крім відомостей, передбачених абзацом першим цього пункту, може додатково містити відомості про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень, а також про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру прав та його невід`ємної архівної складової частини у хронологічному порядку.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом до АТ КБ «Приватбанк» про усунення перешкод у здійснення права на розпорядження нерухомим майном, просила зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О. зняти заборону на відчуження нерухомого майна з належної їй квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що нею в повному обсязі буди виконанні умови кредитного договору № KIG0G00083563M, що у свою чергу підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 27.03.2019 року, згідно з якою у ОСОБА_1 станом на 27.03.2019 року не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк».

Водночас, позивачем на підтвердження позовних вимог та викладених у позовній заяві обставин щодо існування заборони відчуження та обтяження на спірному нерухомому майні не надано належних та допустимих доказів, зокрема, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який повинен містити відомості про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень, а також про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру прав та його невід`ємної архівної складової частини у хронологічному порядку.

Крім того, згідно з пунктом 5 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 року (далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 6.1 Глави 15 Розділу ІІ Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Таким чином, з викладених норм чинного законодавства вбачається, що особою, яка звертається до нотаріуса за зняттям заборони у зв`язку з припиненням іпотеки, може бути як іпотекодержатель, так і іпотекодавець за умови подання ним безспірних доказів виконання зобов`язання.

З огляду на викладене, позивач не була позбавлена права звернення до нотаріуса із заявою про зняття обтяження з належної їй квартири за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи те, що позивач всі свої зобов`язання перед відповідачем виконала в повному обсязі.

При цьому, доказів звернення позивача до нотаріуса із відповідними заявами у встановленому законом порядку матеріали справи не містять. Іншого судом не встановлено.

Позивачем належних та допустимих доказів обставин, викладених в позовній заяві, суду не надано та не доведено, які саме її права або інтереси порушені, невизнані або оспорені відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовується.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 317, 319, 321, 386, 391, 526 ЦК України та ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариство Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лисенко Олександр Олегович про усунення перешкод у здійсненні права на розпорядження нерухомим майном, зняття заборони відчуження майна - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, .

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лисенко Олександр Олегович: м. Київ, вул. Воровського, 31А, оф.18.

Суддя О.В.Батрин