Справа № 456/1713/20
Провадження № 2/456/8/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2021 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

з участю секретаря Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа служба у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації Львівської області про визнання осіб такими, що втратила право на користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом у якому просить ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що у 2005 р. між нею та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб від якого у них народилась дочка ОСОБА_6 .. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько її чоловіка ОСОБА_5 , який заповів своє майно, а саме житловий будинок разом з належними до нього господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , онучці ОСОБА_6 ..

На даний час, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником вказаного будинку є її донька ОСОБА_6 .. Однак у вказаному будинку окрім неї та її доньки зареєстрована сестра чоловіка ОСОБА_2 та її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 хоча такі у вказаному будинку не проживають та не несуть витрати на його утримання. Перешкод у користуванні будинком їм ніхто не чинив. Їй достеменно відомо, що відповідач разом дітьми проживають у АДРЕСА_2 .

Добровільне залишення відповідачем спірного майна та тривале не проживання у ньому свідчать про втрату інтересу до спірного житла, доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування приміщенням між нею та відповідачем не має.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просила суд задоволити їх у повному обсязі.

Представник позивача адвокат Маципупа Г.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила такі задоволити. Додатково пояснила, що спірний будинок належить неповнолітній донці позивача, згідно заповіту по смерті дідуся. Відповідач не проживає у будинку більше 10 років, діти відповідача взагалі жодного дня не проживали у будинку, та були прописані у будинку автоматично по місцю реєстрації матері.

Відповідач ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надіслала.

А тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає неявку відповідача в судове засідання неповажною та за згодою позивача, вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Уповноважений представник служби у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації Львівської області Боженко Л.І. у судове засідання не зявилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місцее судвого розгляду, про причину неявки суд не повідомила. У попередньому судовому засіданні, а саме 03.11.2020 позовні вимоги визнала частково. Не заперечувала щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратило право на користування житловим приміщенням, у частині визнання дітей ОСОБА_3 ,Є ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житлом заперечила та просила суд у задоволені таких вимог відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, покази свідка, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15,16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . Батьком неповнолітньої ОСОБА_6 є ОСОБА_5 ./а.с.8/

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (дідусь неповнолітної ОСОБА_6 )./а.с.9/

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., зареєстрованого у реєстрі № 2060 спадкоємцем майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме житлового будинку разом із належними до нього господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 є його онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає у с. Стрілків, Стрийського району./а.с.10/

У відповідності до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 173451927 від 11.07.2019 одноособовим власником житлового будинку по АДРЕСА_1 на даний час є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ./а.с.11/

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 27 від 11.05.2018 позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ./а.с.12/

Згідно довідки Стрілківської сільської ради Стрийського району Львівської області № 226 від 10.03.2020 у вказаному житловому будинку, окрім позивача зареєстровані донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сестра чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , племінниця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , племінник ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.13/

Як вбачається з довідки виданої виконкомом Стрілківської сільської ради Стрийського району Львівської області № 259 від 07.04.2020 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у даний час за адресою: АДРЕСА_1 не проживають, про що засвідчують свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 /а.с.14/

Судом встановлено, що у відповідності до акту обстеження житлово побутових умов ОСОБА_1 складеного 11.09.2020 комісією у складі сільського голови Столярського П.М., секретаря сільської ради Сороки Г., депутата сільської ради Гладій Л.М. було встановлено, що у будинку АДРЕСА_1 з 11.05.2019 зареєстровані ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_6 , також зареєстрована ОСОБА_2 , її дочка ОСОБА_7 та син ОСОБА_4 .. В даний час у житловому будинку проводяться ремонтні роботи. На час обстеження зареєстровані особи відсутні. Житловий будинок зачинений./а.с 56/

Також як вбачається з відповіді КНП «Центр первинної медико -санітарної допомоги м.Стрия від 07.10.2020 № 05-07/130 планові обов`язкові огляди малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , здійснюються за адресою: АДРЕСА_3 ./а.с.69/

В ході судового розгляду судом встановлено й той факт, що відповідач разом з малолітніми дітьми проживає у АДРЕСА_4 . Даний факт підтверджується копією акту обстеження умов проживання складеного спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради, згідно якого власником вказаної квартири загальною площею 34,4 к.м. є ОСОБА_10 . Окрім неї у будинку проживають без реєстрації ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та чоловік ОСОБА_12 , 16.01.1988.

Під час бесіди з ОСОБА_2 було встановлено, що вона заперечує проти зняття з реєстрації малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з житлового будинку у с. Стрілків, Стрийського району.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло.

Частиною четвертою статті 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Положення ст. 405 ЦК України цієї статті застосовуються до правовідносини, які виникли між власниками житла (на праві приватної власності) та членами їх сім`ї.

Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою ст. 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2ст. 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями свідків.

Так, будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 показав, що проживає у с. Стрілків, тобто являється односельчанином позивача. Ствердив, що відповідач ОСОБА_2 не проживаєу спірному будинку у с. Стрільків більше 10 років., так як виїхала з матію проживати м.Стрий на квартиру. Діть ОСОБА_14 проживають разом з нею у м.Стрию. У квартирі де проживає відповідач він особисто проводив ремонтні роботи та відповідач особисто казала при розмові з ним, що вона переїхала проживати у м.Стрий на постійній основі.

Суд надає віри і приймає покази свідка, так як інформації, що свідчила б про його зацікавленість у вирішенні даної справи в суду не має, та його покази не суперечать іншим доказам по справі.

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені у ст. 405 ЦПК України строки у житловому приміщені, а на відповідача - довести, що така відсутність обумовлена поважними причинами.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Подібний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц.

Вирішуючи спір, суд дослідив наявні у матеріалах справи докази на підтвердження обставин непроживання відповідача та її малолітніх дітей більше року у спірному будинку та причини такого не проживання і прийшов до висновку, що позивач довела обставини на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, зокрема надала докази, які підтверджують той факт, що відповідач ОСОБА_2 та її неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживає у будинку АДРЕСА_1 більше 10 років та наданий час проживає у м.Стрию.

Натомість відповідачем не надано у розпорядження суду та у судовому засіданні не здобутожодних доказів на підтвердження поважності причин її непроживання у спірному житлі, зокрема доказів які б свідчили, що позивачем чинились перешкоди у такому проживанні. Також не надано доказів, що між сторонами було досягнуто домовленостей щодо збереження за нею та її дітьми житла.

На підставі вищенаведеного, врахувавши той факт, що відповідач ОСОБА_2 більше десяти років у спірному будинку не проживає без поважних причин, що перевищує річний строк, який визначений у ч.2 ст. 405 ЦК України, проживає разом з дітьми у іншому місці, домовленості між сторонами про збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності не було, підстав для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутньою відповідачкою та її дітьми судом не встановлено, а тому суд вважає, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 втратили право на користування житлом в будинку АДРЕСА_1 , який на праві власності належить неповнолітній донці позивача ОСОБА_6 , а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 242, 259, 264-265, 280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Суддя: Н. М. Янів