22.11.2021 Справа № 756/1600/19
Провадження №2/756/618/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Шевчука А.В.

при секретарях: Парфенчик К.В., Демченко І.В.

за участі: представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3

представника 3-ї особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_6 , яка після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_5 » звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей з матір`ю.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . У подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначила, що на сьогодні шлюб між сторонами розірвано.

При цьому, між батьками існують непорозуміння щодо того, з ким із них будуть проживати діти.

Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з матір`ю, що було визначено висновком органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 30.01.2008 року №69.

Однак 11.05.2018 року після зустрічі з дитиною ОСОБА_2 в телефонному режимі повідомив, що доньку ОСОБА_8 не поверне до місця проживання матері, оскільки на його думку доньці буде краще проживати разом із ним.

Більш того, 12.05.2018 року ОСОБА_2 самовільно забрав спільного сина з святкування дитячого свята та не зважав на прохання матері повернути дітей.

Лише 15.05.2018 року ОСОБА_5 прибула до місця проживання відповідача та не зважаючи на фізичний супротив відповідача їй вдалося повернути сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, донька ОСОБА_8 була ізольована батьком і не повернута до місця проживання з матір`ю.

Таким чином, на час розгляду справи син ОСОБА_9 мешкає із позивачем ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а дочка ОСОБА_8 з батьком за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_5 стверджувала, що відповідач чинив і чинить їй перешкоди у спілкуванні з дітьми, а тепер намагається силою відібрати дітей, хоча вона має постійне місце проживання у якому створені всі умови для проживання, виховання та утримання дітей, вона працевлаштована і отримує стабільний дохід.

У матеріалах справи містяться пояснення відповідача, у яких останній заперечує проти позову, виказує свою незгоду з висновком Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, просив суд позов задовольнити з мотивів, зазначених у позовній заяві. При цьому вказував, що визначення місця проживання дітей разом з матір`ю спрямоване перш за все на забезпечення інтересів дітей та можливості їх спілкування між собою, чого діти фактично були позбавлені у результаті неправомірних дій їх батька ОСОБА_2 .

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували. ОСОБА_8 не зміг пояснити в судовому засіданні мету і, що спонукало його до порушення рекомендацій компетентного органу щодо визначення місця проживання дітей разом з матір`ю.

Представники служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні просили суд при ухваленні рішення врахувати висновок Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації та визначити місце проживання дітей разом з матір`ю.

Орган опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації подав до суду заяву у якій просили слухати справу за відсутності їх представника та прийняти рішення із врахування інтересів малолітніх дітей.

Заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.

17.07.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладено шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №182.

У подружжя народились діти: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11-12).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18.09.2017 року у справі №363/2233/17 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було розірвано (а.с.10).

12.03.2021 року ОСОБА_6 вийшла заміж та змінила своє прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с. 108).

При цьому, судом встановлено та підтверджено представником позивача, що на час розгляду справи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 19.03.2019 року затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації та актом обстеження житлово-побутових умов від 15.03.2019 року затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної державної адміністрації,

Батько дітей проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де зареєстроване його місце проживання, мешкає разом з ОСОБА_11 , яка приходиться йому матір`ю та з донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Нормами ч. ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

На час звернення ОСОБА_5 до суду з позовом до ОСОБА_2 вони не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати діти.

Ст. 51 Конституції України кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Нормами ч 1, ч. 2 ст. 161 цього Кодексу передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ст. ст. 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства").

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

В інформаційній довідці про роботу психолога з ОСОБА_9 від 13.05.2019 року №25-10-199 вказано, що для останнього сім`я це мати, батько та сестра. Авторитетною та значущою фігурою в житті малолітнього ОСОБА_9 є мати, останній не хоче жити без матері, а також з урахуванням віку дитини для нього приорітетніше проживати разом з матір`ю. ОСОБА_9 сумує за сестрою, хоче частіше її бачити.

В інформаційній довідці про роботу психолога з ОСОБА_8 від 25.06.2019 року №25-10-266 вказано, що авторитетним та значущими фігурами в житті малолітньої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір та батько. ОСОБА_8 хоче жити з батьком та братом, але не відмовляється від спілкування з матір`ю.

Таким чином, діти виказали свою позицію і бажання бачитись та жити разом.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимоги позовної заяви ОСОБА_5 спрямовані перш за все на забезпечення інтересів дітей, сприяння можливості дітям, які є братом та сестрою, бачитись та жити разом.

При цьому, ОСОБА_2 заперечуючи проти позову та наполягаючи на проживанні доньки разом із ним не запропонував альтернативних варіантів забезпечення можливості дітям для спільного проживання або, хоча б можливості спілкування між собою.

За приписами ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 (далі - Порядок), органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад.

П. 72 Порядку вказано, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація у Висновку від 04.07.2019 року за №104-5976 врахувала обставини, передбачені Порядком, та вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_5 (а.с.67).

З матеріалів справи вбачається, висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації ґрунтується на аналізі Акту обстеження умов проживання, висновку Вишгородської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей, інформації з дошкільних та шкільних навчальних закладів, характеристик дітей та батьків, висновків психолога, довідок лікарняних закладів, правоохоронних органів.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, у суду немає підстав ставити під сумнів компетентність та належність указаного висновку.

Протилежного ОСОБА_2 в судовому засіданні не доведено.

Враховуючи сталі соціальні зв`язки, які склались у малолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , їх психологічний стан та побажання, суд вважає, що визначення місця проживання дітей з матір`ю ОСОБА_5 , на сьогодні, максимально відповідатиме найкращим інтересам дітей і забезпечить їх можливість спілкуватися і жити разом.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей, - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. в рахунок компенсації сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22.11.2021 року.

Суддя А.В. Шевчук