Справа № 462/6714/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 січня 2021 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Мруць І.С.,

за участю секретаря судового засідання Бардійовської І.Р.,

справа № 462/6714/20

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд,

встановив:

позивач 28.10.2020 року звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що відповідно до рішення Залізничного районного суду м.Львова від 09.04.2013 року відповідач повинен сплачувати на користь позивача на утримання доньки аліменти у сумі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 16.04.2018 року ухвалено збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, до 1 600 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що відповідач не сплачував аліменти з 24.01.2013 року. Станом на 30.09.2020 року заборгованість по сплаті аліментів склала 77 485 гривень 12 копійок. Вважає, що обов`язок сплачувати аліменти на утримання дитини відповідачем не виконується, а тому на нього має покладатися відповідальність за невиконання обов`язку. Подає розрахунок заборгованості по пені, відповідно до якої загальний розмір пені складає 190 576 грн. Враховуючи те, що з відповідача не може бути стягнута неустойка в розмірі більше 100% заборгованості, просить суд стягнути з відповідача 77 485 грн пені за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 16.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 21.12.2020 року постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, були належно повідомлені про час та місце розгляду справи.

26.01.2021 року до суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , у кому він просив розглянути справу без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Повідомив, що відповідача вже двічі було притягнуто кримінальної відповідальності за фактом ухилення від сплати аліментів, однак він і далі не сплачує аліменти. Додатково зазначив, що докази понесених судових витрат на правову допомогу адвоката у зв`язку з розглядом справив суді першої інстанції, стороною позивача буде надано в строк, визначений ч.8 ст.141 ЦПК України.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, шляхом надіслання судових повісток та через оголошення на сайті судової влади, причину неявки не повідомив, відзиву не подав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України в редакції від 17.05.2017 р, які набрала чинності 08.07.2017 р, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львові від 16.04.2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено частково. Ухвалено збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 09 квітня 2013 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 500 грн. щомісячно на 1600 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття (а.с.4,5).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, складеним державним виконавцем Залізничного відділу ДВС у м.Львові західного МУ МЮ (м.Львів) при примусовому виконанні виконавчого листа №462/4871/17, виданого 03.07.2018 року Залізничним районним судом м.Львова про збільшення розміру аліментів, стягнутих рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 09.04.2013 року, заборгованість боржника ОСОБА_2 зі сплати аліментів становм на 31.07.2020 року становить 74285, 12 грн. (а.с.6,7).

Виходячи з даного розрахунку, станом на 31.07.2018 року сума заборгованості становить 35885,12 грн., що вказує на ухилення відповідачем від виконання рішення суду і до серпня 2018 року.

Відповідно до положень п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вказано, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Відповідач не подав суду доказів, які б доводили поважність підстав невиконання ним свого обов`язку зі сплати аліментів, а відтак утримання дитини.

Таким чином, оскільки відповідач безпідставно не сплачує на користь позивачки аліменти на дитину та в період з квітня 2013 року по 31 липня 2020 року у нього утворилась заборгованість із сплати таких у розмірі 74 285,12 грн, то позивач має право на стягнення із нього неустойки (пені) у зв`язку із цим.

При цьому суд зазначає, що, оскільки у статті 196 СК України в редакції до змін від 17.05.2017 р, які набрали чинності 08.07.2017 р, не встановлено будь-яких обмежень розміру нарахування пені, то розмір пені за період до цієї дати повинен розраховуватись в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У період з 08.07.2017 р сума пені розраховується аналогічно, однак обмежується загальною сумою боргу.

Вказана позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18, та у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16 провадження № 14-616цс18.

Позиція щодо розрахунку пені наведена у постанові Великої Палати Верховного суду, викладеної у постанові №333/6020/16 від 03 квітня 2019 року зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Також, відповідно до вищевказаної постанови Верховного суду, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Суд приймає до уваги поданий позивачкою розрахунок пені, так як такий відповідає вимогам Сімейного кодексу України та позиції, наведеній у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №333/6020/16 від 03 квітня 2019 року. Розрахунок проведений за кожним місячним платежем за весь час затримки сплати, помножений на кількість днів прострочення та помножений на 1 %. Зазначені результати складені у загальну суму, що становить 190 576 грн. Суд, перевіривши розрахунки, вважає їх арифметично правильними.

У період з 08.07.2017 р діють положення ч. 1 ст. 196 СК України в редакції, яка містить обмеження максимальної суми пені розміром 100 відсотків заборгованості, а тому суд вважає за необхідне стягнути суму пені у розмірі основного боргу за цей період, що становить 77 485, 12 грн.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 223, 258-260, 263-265, 274, 279, 280 - 282 ЦПК України, 9 ст.ст. 180, 194, 196 СК України суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 77 485 (сімдесят сім тисяч чотириста вісімдесят п`ять) гривень 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 840,80 грн судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення..

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної чинності, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до вимог п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення складено та підписано 26 січня 2020 року

Суддя: І.С. Мруць