Справа № 456/4174/20
Провадження № 2-о/456/7/2021
РІШЕННЯ

іменем України

12 січня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем,

встановив:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду та просить встановити факт постійного проживання з померлим батьком ОСОБА_4 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування заявлених вимог заявник покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Загірне, Стрийського району, Львівської області помер батько ОСОБА_4 . Після смерті батька відкрилась спадщина, зокрема ј частина квартири АДРЕСА_1 . Заінтересовані особи, тобто мати ОСОБА_2 та сестра ОСОБА_3 відмовились від своїх часток в спадщині на користь заявника. Після звернення до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька отримав відмову у видачі такого у зв`язку з тим, що пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини.Заявник вважає, що спадщина фактично прийнята, оскільки він постійно проживав разом з батьком, де й проживає на даний час. Оскільки вказана відмова нотаріуса позбавляє його можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча подав заяву про розгляд справи за його відсутності та вимоги викладені у заяві підтримує в повному обсязі, тому просить задоволити.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їхньої участі та заявлені вимоги визнають.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується копією свідоцтва про смерть, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 17.03.2020 виконавчим комітетом Загірненської сільської ради Стрийського району Львівської області складено відповідний актовий запис № 2 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 /а.с. 8/.

Спадщина відкрилася в цей же день відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 /а.с.9/.

Судом встановлено, що до складу спадщини ОСОБА_4 входить ј частини квартири АДРЕСА_1 , стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 08.04.1997 /а.с.10/.

Із акту обстеження господарства с.Загірне від 15.10.2020 № 378 вбачається, що комісією у складі сільського голови І.Чохоли, бухгалтера М.Барчук, секретаря Г.Шевцової провели акт обстеження про те, що ОСОБА_3 , 1984 р.н., який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично постійно проживав та проживає в квартирі АДРЕСА_1 того ж будинку/а.с.20/.

З відповіді № 1024/02-14 від 12.10.2020, наданої ОСОБА_3 завідувачем Стрийською ДНК за місцем знаходження спадкового майна та за місцем відкриття спадщини на його заяву № 866 від 12.10.2020, судом встановлено факт звернення заявника ОСОБА_3 до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька та відмови у видачі такого у зв`язку пропуском встановленого ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини /а.с. 21/.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст.1258ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею та оцінені судом.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10.01.2019.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані заявником докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета заявлених вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність прав на спадкове майно.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 заповіту на випадок смерті не складав, заявник ОСОБА_3 є сином спадкодавця ОСОБА_4 , відтак відноситься до спадкоємців першої черги спадкування за законом, який звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Також судом встановлено, що іншими спадкоємцями вказаної черги є дочкаОСОБА_3 та дружина ОСОБА_2 спадкодавця, яким відомо про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 та належні їм частки в спадковому майні, проте спадщину у встановлений законом строк вони не прийняли, на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4 , не претендують, відмовилися від належних їм часток у спадковому майні на користь брата ОСОБА_3 .

Враховуючи до уваги, що заявник позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити та встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву задоволити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини постійно проживав в АДРЕСА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя Р. Т. Шрамко