УХВАЛА

25.01.2021 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.

при секретарі судового засідання Кобець А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на бездіяльність Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),стягувач: Публічне акціонерне товариство «Морський транспортний банк» в особі Центрального відділення Публічного акціонерного товариства «Морський транспортний банк»,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2020 р. представник заявників звернулася до суду зі скаргою, в якій просить поновити строк на оскарження рішення оформленого листом № 55308 від 09.09.2020 року в.о. начальника Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса); визнати неправомірним рішення про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування арешту, оформлене листом вих. № 55308 від 09.09.2020 року в.о. начальника Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса); Зобов`язати Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) скасувати арешт з всього нерухомого та рухомого майна заявників, який був накладений під час проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №38610223 та за виконавчим листом №2102/4496/13 виданим 06.06.2013 року.

Скарга обґрунтована тим, що 22 липня 2020 року заявники звернулись Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з усього належного їм майна накладеного згідно до постанов ВДВС Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона № 38610223 від 11.07.2013 року та постанови № 38610223 від 03.07.2013р.

На виконанні відділу знаходились виконавчі провадження № 38610081 та № 38610223 з примусового виконання виконавчого листа № 2110/7733/12 від 06.06.2013р. та виданого 20.03.2013р. Дніпровським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін банк» заборгованості в сумі 832 325,44 грн. та звернення стягнення на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_1 . В рамках вказаних виконавчих проваджень було накладено арешти на майно боржників а саме: на вищезазначену квартиру. На даний час виконавчі провадження завершені: постановою від 24.06.2014р. повернуті стягувачу. Відповідно до листів ПАТ «МТБ Банк» ( який є правонаступником ПАТ «Марфін банк» ) будь яка заборгованість заявників перед банком відсутня. Виконуючим обов`язки начальника Дніпровського районного відділу ДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відмовлено у скасуванні арештів з майна заявників. Оскаржувані арешти не можуть забезпечувати виконання постанови про стягнення виконавчого збору чи витрат виконавчого провадження. Посилаючись на відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення з заявників боргу та наявність підстав для зняття арешту , заявники звернулися з даною скаргою до суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.01.2021 року скаргу залишено без руху.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.01.2021 року скаргу прийнято до провадження, призначено судовий розгляд.

На адресу суду представником ДВС надано письмові пояснення в яких останній заперечує проти задоволення заявлених вимог посилаючись на те, що виконавчі провадження завершені 24.06.2014р. згідно п.5 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», документи повернути стягувачу, на даний час виконавче провадження знищено в зв`язку зі спливом строку зберігання. Хоча виконавчі документі й повернуто стягувачу, проте боржниками не сплачено виконавчий збір, а отже відсутні підстави для зняття арешту з майна боржників.

Заявники та їх представник в судове засідання за викликом суду не з`явилися, від представника заявників надійшла заява про підтримання заявлених вимог та проведення розгляду справи без її участі, просила скаргу задовольнити.

Представник Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) просив при розгляді справи врахувати його доводи викладені у письмових поясненнях.

Інші сторони виконавчого провадження в судове засідання за викликом суду не з`явилися, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши письмові докази встановив наступне.

На виконанні Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) знаходились виконавчі провадження № 38610081 та № 38610223 з примусового виконання виконавчого листа № 2110/7733/12 від 06.06.2013р. виданого Дніпровським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін банк» заборгованості в сумі 832 325,44 грн. та звернення стягнення на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_1

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 238923156 та № 238921479 від 28.12.2020р. на підставі постанов державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона № 38610081 від 11 липня 2013 року та №38610223 від 03 липня 2013 року зареєстровано обтяження у вигляді накладення арешту на належне заявникам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві власності нерухоме майно.

Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС м.Херсона від 24 червня 2014 року виконавче провадження завершено на підставі ст.47 ч.1 п. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (в результаті вжитих заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце його проживання), а виконавчий документ повернуто стягувачеві.

Встановлено, що виконавчі провадження на час розгляду справи є знищеними за минуванням часу їх зберігання згідно порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 року.

Виконавчий лист, виданий Дніпровським районним судом м.Херсона за № 2102/4496/13 виданий 06.06.2013р. повторно до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не надходив та на виконанні не перебуває.

Питання про зняття арешту, накладеного на майно боржника, державним виконавцем під час завершення виконавчих проваджень не вирішувалося.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої та частини п`ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника);

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі:1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрут8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону;14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" ( 3319-17 ) заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Частинами першою та другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що виконавче провадження, у якому виконавчий документ підлягає поверненню стягувачеві на підставі пункту п`ятого частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» не є закінченим, в той час як повноваженням знімати арешт з майна боржника державний виконавець наділений лише у разі закінчення виконавчого провадження.

З огляду на наведене, суд вважає вимоги заявників такими, що не підлягають задоволенню та вважає відмовити у знятті арешту з майна ОСОБА_1 , ОСОБА_2 як боржників у виконавчому провадженні, оскільки відмовляючи у знятті накладеного арешту, державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавче провадження не є закінченим, заявниками не спростовано твердження державного виконавця про наявність не сплаченого виконавчого збору за виконавчими провадженнями.

Крім того, до переліку підстав закінчення виконавчого провадження не віднесено повернення виконавчого документа, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання, перебування боржника-фізичної особи (пункт п`ятий частини першої статті 47 Закону «Про виконавче провадження»), а згідно із частиною першою статті 50 цього Закону в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій, у разі повернення виконавчого документа, арешт з майна боржника знімався державним виконавцем лише у випадку повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Таким чином доводи заявників не ґрунтуються на законі, належних доказах тому задоволенню не підлягають, оскільки виконавче провадження не вважається закінченим, а повернення виконавчого листа стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом визначених законом строків.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 11, 12, 13, 258-261, 268, 352-354, 447-453 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на бездіяльність Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Я.В.Войцеховська