УХВАЛА

(про залишення позовної заяви без розгляду)

"26" січня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

при секретарі Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсними кредитних договорів ,-

в с т а н о в и в :

13.11.2018 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача, в якій з неодноразовим уточненням просить визнати недійсним Договір кредиту №861/27/39-18/7-69 від 20.06.2007р., укладений між позивачем та АКБ СР «УкрСоцбанк» та договір №0861/000732-PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD від 21.11.2007р., укладений між позивачем та АКБ СР «Укрсоцбанк»; та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №6-178/2011 від 06.09.2011р., виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 суми кредитної заборгованості на користь ПАТ «УкрСоцбанк» в розмірі 1001406,67 грн., та третейського збору 10414,06 грн., та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №6-3344/11 від 06.09.2013р., виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСоцбанк» 97252,67 грн. заборгованості та третейського збору в сумі 10414,06 грн.

13.11.2018 року вказана справа надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А.

Ухвалою судді від 15.11.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 було залишено без розгляду, та скасовано вжиті заходи забезпечення позову по справі. Позивач не погодився з вказаного ухвалою суду, та оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27.02.2020 року залучено АТ «Альфа-Банк» до участі у справі у якості правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк».

Постановою Харківського апеляційного суду від 27.02.2020 року , ухвалу суду від 19.12.2020 року скасовано, а справу направлено до суду для подальшого розгляду по суті.

10.03.2020 року вказана справа повернулась до Київського районного суду м. Харкова, та відповідно до протоколу від 10.03.2020 року передана судді Зуб Г.А.

Ухвалою суду від 04.12.2020 року закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до розгляду по суті.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином та своєчасно. Від позивача через канцелярію суду, що подана ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Позивач в судові засідання, що призначені були на 18 грудня 2020 року на 09.00 год., 11 січня 2021 року на 14.00 год., та 26.01.2021 року на 09.00 год. жодного разу не з`явився, а подавав до суду клопотання про відкладення судових засідань у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікарняному. До клопотання про відкладення судового засідання, яке призначено на 26.01.2021 року на 09.00 год.,

позивач додав копію листку непрацездатності, відповідно до якого він перебував на лікарняному до 18.12.2020 року, та роздруківку із сайту «Судової влади», де судове засідання за його участю призначено на 28.01.2021 на 10.00 год., а тому суд вважає його неявки в судові засідання неповажними. Окрім того, після повернення справи з Харківського апеляційного суду, позивач жодного разу не з`являвся в судові засідання. При чому, в своїх заявах позивач просить надати можливість для ознайомлення з матеріалами справи для надання відповідних заперечень на заяву правонаступника відповідача, однак вказана заява розглянута ухвалою Харківського апеляційного суду від 27.02.2020 року.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При чому, процесуальний закон не містить вимог про необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути й поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторний характер неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача. Про обізнаність позивача про судові засідання свідчать заяви позивача (т.4, а.с. 93, 98, 108) про відкладення судових засідань.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», заява № 11681/85, Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Необхідно враховувати, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в судовому розгляді, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до положень частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України слова «може», «має право», «за власної ініціативи» та інші законодавцем не застосовані. Отже, не передбачено можливість інших варіантів дій суду, окрім залишення позовної заяви без розгляду. З огляду на зазначене повноваження суду залишити позов без розгляду не є дискреційним, а відносяться до імперативних.

Отже, відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України в разі повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, суд зобов`язаний залишити позов без розгляду.

Залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).

Відтак суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Заяв про розгляд справи у відсутність позивача до суду не надходило.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідачів, які вимушені витрачати

час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Зважаючи на викладене та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку зацікавленої сторони цікавитися про рух справи, враховуючи вимоги цивільно-процесуального законодавства щодо розумності строків розгляду справи, та те, що справа перебуває в провадженні суду з листопада 2018 року, а також недобросовісність виконання позивачем своїх процесуальних обов`язків, тому суд вважає, що вказана справа підлягає залишенню без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, що не позбавляє позивача в подальшому після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, права звернутись до суду повторно.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

За таких обставин, підстав для забезпечення позову, передбачених ст. 150 ЦПК України, не існує, тому суд вважає за можливим скасувати забезпечення позову по даній справі.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 257, 260,353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсними кредитних договорів - залишити без розгляду.

Розяснити позивачеві його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Скасувати зупинення стягнення за виконавчим листом №6-178/2011 виданого 06.09.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 1001406 гривень 67 коп., та третейського збору в сумі 10414 гривень 06 коп., та за виконавчим листом №6-3344/11 від 06.09.2013 року виданим Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 97252,67 грн., та 1372,53 грн. витрат пов`язаних з вирішенням спору, які перебувають на примусовому виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитра Анатолійовича, що вжите ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25 березня 2019 р. по справі №640/21150/18, н/п 2-з/640/70/19.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 26 січня 2021 року.

Суддя Г.А. ЗУБ