Номер провадження 2-о/205/226/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, з тих підстав, що ОСОБА_2 , який є батьком дружини заявника, вчиняє стосовно ОСОБА_1 фізичне та психологічне насильство, тому він потребує захисту, у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Заявник просив суд винести обмежувальний припис до ОСОБА_2 шляхом застосування до нього наступних заходів тимчасового обмеження прав: обмеження спілкування у будь-який спосіб з ОСОБА_1 , заборони наближатися ближче, ніж на 5 метрів до місця проживання (перебування) заявника за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 заяву підтримали, просили задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви в частині обмеження спілкування з заявником.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

За приписами п. 3, 6-8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

ОСОБА_1 звернувся з заявою про видачу обмежувального припису, яку обґрунтував тим, що проживає разом із дружиною та дітьми за адресою: АДРЕСА_2 , у будинку літ. 1-А. За цією ж адресою у літній кухні проживають батьки його дружини: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Батьки вимагають від заявника виселитися з будинку, у зв`язку з чим між ними виник спір про право власності на домоволодіння, який розглядається судом. Через вказані обставини між заявником та його тестем виникають сварки. ОСОБА_2 погрожує насильством ОСОБА_1 та його дружині, висловлюється нецензурною лайкою, кидається битися на зятя, який не може чинити йому опір, оскільки боїться нашкодити людині похилого віку. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173/2 КУпАП. 19 листопада 2021 року винесено терміновий заборонний припис щодо ОСОБА_2 , однак, як зазначає заявник, тесть знову вдався до фізичного насильства щодо нього, через що ОСОБА_1 змушений був звернутися до лікаря та отримав висновок судово-медичного експерта № 2968 від 23 листопада 2021 року, відповідно до якого в нього виявлені легкі тілесні ушкодження.

Заявник вважає, що єдиним способом уникнення проявів насильства з боку ОСОБА_2 є обмежувальний припис.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, оскільки наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 насильства щодо ОСОБА_1 , суд доходить висновку про часткове задоволення заяви, а саме: в частині обмеження спілкування ОСОБА_2 у будь-який спосіб з ОСОБА_1 .

У силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про видачу або продовження обмежувального припису.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 265, 350-6, 430 ЦПК України, ст.1, ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шість місяців з заборонами:

-обмеження спілкування у будь-який спосіб з ОСОБА_1 .

В іншій частині заяви - відмовити.

Копію рішення направити до ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , на профілактичний облік та до виконавчого комітету адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г.Остапенко