Ухвала

26 січня 2021 року

м. Київ

справа № 214/566/18

провадження № 61-370ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 500 000,00 грн, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року, заяву ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди визнано неподаною та повернуто заявнику.

У вересні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення його заяви про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2018 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року відмовлено на підставі пункту 5 частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 394 ЦПК України у зв`язку з необґрунтованістю касаційної скарги.

У подальшому ОСОБА_1 неодноразово звертався із касаційними скаргами на ті ж самі судові рішення.

Ухвалами Верховного Суду від 05 березня 2020 року, від 05 червня 2020 року, від 05 серпня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року на підставі пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України у зв`язку з тим, що є ухвала Верховного Суду про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Ухвалами Верховного Суду від 24 вересня 2020 року, від 10 листопада 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року на підставі пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України у зв`язку з тим, що є ухвала Верховного Суду про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на ці самі судові рішення.

У січні 2021 року ОСОБА_1 у сьомий раз звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Наведені обставини могли би стати підставою для відмови у відкритті касаційного провадження в силу положень пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України, однак Верховний Суд вважає за необхідне повернути касаційну скаргу з підстав передбачених статтею 44 ЦПК України, а саме через те, що розцінює її подання зловживанням процесуальними правами і в обґрунтування своєї позиції зазначає таке.

Відповідно до положень статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Також, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, та інше.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (рішення у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вже скористався передбаченим законом правом на касаційне оскарження ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року, судом касаційної інстанції вже постановлялися ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, проте ОСОБА_1 усьоме звертається із касаційною скаргою на вказане судове рішення, тому Верховний Суд дійшов висновку, що такі дії свідчать про зловживання процесуальними правами, що в силу вимог частини третьої статті 44 ЦПК України є підставою для повернення касаційної скарги.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до приписів частини другої статті 148 ЦПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтею 44 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди повернути заявникові.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак