Справа № 236/99/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021 м. Лиман

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді - Шаньшиної М.В.,

за участю секретаря - Грицай Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Лиманська міська рада про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2021 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника, ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок, який знаходиться за адресою: смт. Ямпіль, Лиманського району. Донецької області. 21.09.2019 року заявник звернулась до Лиманської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право спадщину за законом після смерті батька, але їй було відмовлено та роз`яснено що, для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом необхідно надати документи, що підтверджують родинні стосунки зі спадкодавцем, а саме з підстав відсутності документів підтверджуючих факт укладання шлюбу заявника. На теперішній час отримати зазначені документи у заявника не має можливості з підстав перебування їх на непідконтрольній території в м. Горлівка Донецької області та відсутність такої інформації в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про шлюб. В зв`язку з чим заявник звернулася до суду та просить встановити факту родинних відносин, оскільки встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадкових прав після смерті батька(а.с.1-2).

Ухвалою судді від 15.01.2021 року справу призначено до судового розгляду (а.с.23).

Заявник ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, підтримала заявлені вимоги(а.с.28).

Заінтересована особа - Лиманська міська рада - представник, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду(а.с. 26-27).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , видане Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 09.04.2019 року, актовий запис № 269(а.с.7).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 23.08.2018 року державним нотаріусом Краснолиманської ДНК за реєстровим № 2540, зареєстрованого в державному реєстру речових прав від 23.08.2018 року, а також автомобіля CYERY EASTAR, державний номер НОМЕР_2 (а.с.14-16, 18-19).

Статтею 1261 ЦК України, визначено що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 на підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняла заявник ОСОБА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію Спадковому реєстрі № 57640222 від 21.09.2019 року (а.с.20) , однак заявник позбавлена права оформити свої спадкові права у зв`язку з тим, що відсутні документи, що підтверджують родинний зв`язок спадкодавця з власником майна.

Відповідно до ст. 293 ч.1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

На підтвердження факту родинних відносин заявником надані: свідоцтво про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 , видане Центрально міським ЗАГС м. Горлівки від 12.11.1971 року, запис № 1922, де в графі батько заазначено російською « ОСОБА_2 »(а.с.8);

довідка про шлюб № 597 від 26.04.2019року, згідно якої ОСОБА_1 після шлюбу набула прізвище « ОСОБА_1 », довідка видана Горлівським міським відділом запису актів громадянського стану, тобто органом розташованим на тимчасово непідконтрольній українській владі території Донецької області(а.с.9);

свідоцтво про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_4 від 21.07.1992 року, актовий запис № 391, відповідно до якого ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_7 (а.с.11);

довідка про шлюб № 596 від 26.04.2019 року, згідно якої ОСОБА_1 після шлюбу набула прізвище « ОСОБА_1 », довідка видана Горлівським міським відділом запису актів громадянського стану, тобто органом розташованим на тимчасово непідконтрольній українській владі території Донецької області(а.с.12);

свідоцтво про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_5 від 31.10.2006 року актовий запис № 1046, відповідно до якого ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_10 (а.с.13).

18.09.2019 року заявник отримала від Жданівського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області повний витяг про відсутність актового запису цивільного стану про шлюб, оскільки книги державної реєстрації актів цивільного стану залишились на тимчасово окупованій території(а.с.10).

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст.82 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації) на території Донецької області та вихід частини території області з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Горлівка, Донецької області.

30.04.2018 року Президент України підписав Указ "Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей», яким вводиться в дію рішення Ради національної безпеки і оборони. Глава держави також підписав Наказ Верховного Головнокомандувача ЗСУ «Про початок операції об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей». Згідно з цим наказом з 14:00 30 квітня 2018 року розпочато операцію об`єднаних сил відповідно до плану операції об`єднаних сил.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Крім того, оцінюючи зміст згаданих документів, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, висновки у справах проти Туреччини ( «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), Молдови та Росії ( «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії "Namibia case", ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на території, контрольованій не визнаним на міжнародному рівні державним утворенням.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявниці про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт реєстрації ш8лбюбу за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з об`єктивних причин.

Згідно п. 4.1 та п. 4.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При прийнятті рішення відповідно до ст. 80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Враховуючи викладене, суд вважає, що факт родинних відносин повністю доведений, бо досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 77-81, 258-259, 263-265, 293, 315-316, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Лиманська міська рада про встановлення факту родинних відносин - задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин, визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Ямпіль, Лиманського району, Донецької області,батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК Українив новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складено 26.01.2021 року.

Головуюча суддя -