Справа № 740/3845/20
Провадження № 2/740/156/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2021 року м. Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Шевченко І. М.,
за участю секретаря судового засідання Лазоренко Л. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю та поділ спільного майна подружжя,
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспорту засобу автомобіля марки Matsubishi Lancer Х 1.5, 2008 року випуску, у розмірі 86 819,00 грн; стягнуто з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспорту засобу автомобіля марки Renault Master 2.5, 2005 року випуску, у розмірі 83 086 грн 50 коп.; визнано 27/50 частин нежитлової будівлі «Мастерня» літ. «И», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя; визнано за ОСОБА_4 право власності на 27/100 частин нежитлової будівлі «Мастерня» літ. «И», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_3 право на 27/100 частин нежитлової будівлі «Мастерня» літ. «И», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано земельну ділянку площею 0,0940 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:022:0307, спільною власністю подружжя; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0940 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:022:0307; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0940 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:022:0307; у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 в іншій частині вимог відмовлено; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю та поділ спільного майна подружжя відмовлено.

У поясненнях від 28 вересня 2021 року представник позивачки адвокат Аніщенко О. Г. зазначив, що протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення позивачкою будуть подані докази на підтвердження понесення судових витрат та їхнього розміру.

08 листопада 2021 року представник позивачки подав заяву про долучення матеріалів до справи та про ухвалення додаткового рішення, яким просив стягнути з відповідача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 5760,00 грн, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у сумі 420,40 грн, витрати на оплату вартості судової авто-товарознавчої експертизи у сумі 2288,20 грн і банківських послуг від прийому платежів у сум 35,00 грн, та витрати на правову допомогу в розмірі 35 894,90 грн.

На підтвердження оплати експертного дослідження позивачка надала квитанцію від 08 лютого 2021 року № 38 на суму 2288,00 грн, що узгоджується з рахунком № 416 від 04 лютого 2021 року для проведення експертизи № 415/416/21-24 (а. с. 140), та квитанцію № 38/КЗ від 08 лютого 2021 року про оплату банківських послуг у сумі 35,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що с удові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

За правилом п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів на підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.

Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 138 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, відносяться витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Судом при ухваленні рішення було враховано висновок авто-товарознавчої експертизи № 415/416/21-24 від 23.02.2021, витрати на її проведення підтверджуються актом здачі-приймання висновку експерта № 415/416/21-24, квитанцією № 38 від 08.02.2021 року, рахунком від 04 лютого 2021 року (а. с. 140), тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачкою витрати в сумі 2288,20 грн.

Крім того, ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2021 року задоволено заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Аніщенка О. Г. про забезпечення позову, тому судовий збір за подання заяви у розмірі 420,40 грн підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з матеріалами справи визначена позивачкою ціна позову становила 576 000,00 грн і складалася з орієнтовної вартості автомобілів, ринкової вартості нерухомого майна і суми грошових коштів.

За подання вказаного позову до суду позивачка сплатила судовий збір у сумі 5 760,00 грн, тобто 1 % від ціни позову.

Суд задовольнив позов на суму 203 950,00 грн (86 819,00 + 83 086,50 грн + 22 174,00 + 11 870,00), тобто позов задоволено на 35,4 %, тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2039,00 грн.

Стосовно витрат на правничу допомогу слід зазначити таке.

07 липня 2020 року між адвокатом Аніщенко О. Г. та Безсмертною Н. О. укладено договір про надання правової допомоги, згідно з умовами якого адвокат надає клієнту правову допомогу, представляє інтереси клієнта в усіх установах, підприємствах та організаціях, в тому числі в органах дізнання та до судового слідства, загальних і спеціалізованих судах усіх інстанцій, і діє відповідно до чинного законодавства, в т. ч. Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», як захисник клієнта чи його представник з усіма без обмежень правами, в тому числі й підпису, які надані клієнту, як позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому з питань захисту інтересів і представництва Безсмертної Н. О. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, а клієнт сплачує гонорар за надану допомогу.

У пункті 3.1 граничний розмір гонорару за цим договором за участь у розгляді справи у суді першої інстанції становить 30 000,00 грн вивчення документів, консультації в справі, складання позовної заяви, складання інших процесуальних документів; участь у судових засіданнях суду першої інстанції.

До справи представник позивачки долучив акт про надання правової допомоги та розрахунок гонорару адвоката від 03 листопада 2021 року за договором про надання правової допомоги від 07 липня 2020 року.

На підтвердження оплати послуг позивачкою надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 15 від 03 листопада 2021 року на суму 35 894,80 грн, із значенням підстави договір про надання правової допомоги № 01-07/2020 від 07 липня 2020 року, акт про надання правової допомоги від 03.11.2021 у справі № 740/3845/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно із ч. 2 вказаної вище статті порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 січня 2019 року в справі № 910/15944/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з принципу співмірності наданих адвокатом послуг із наступними критеріями:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, відповідність суми витрат на професійну правничу допомогу досліджуються судом у кожному конкретному випадку та вирішуються на підставі наданих учасниками справи доказами (постанова Верховного Суду у справі № 911/1563/18 від 05.08.2019) .

Зменшуючи в тому числі суми на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому Верховним Судом висловлена правова позиція, що суд з власної ініціативи, за наведеними критеріями, може зменшити розмір судових витрат (постанова Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03.10.2019).

Витрати на правничу допомогу в розмірі 35 894,80 грн, які представник позивачки просить стягнути з відповідача, не відповідають критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, та можуть становити для відповідача надмірний тягар, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

З урахуванням конкретних обставин цієї справи, а саме тривалості розгляду справи в суді та кількості судових засідань, а також кількості процесуальних документів, поданих стороною позивача, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката у сумі 10 000,00 грн буде співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, а також значенням справи для сторони.

Таким чином, у порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати з оплати витрат на експертизу в сумі 2288,20 грн, судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420,40 грн, судового збору за подання позову в сумі 2039,00 грн, а також витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн, а всього 14 747,60 грн.

Керуючись ст. 13, 133, 137, 141, 258, 263-265, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю та поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Ухвалити у справі додаткове рішення.

С тягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; АДРЕСА_3 ) судові витрати в загальному розмірі 14 747 (чотирнадцять тисяч сімсот сорок сім) гривень 60 коп.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення складене і підписане 19 листопада 2021 року.

Суддя І. М. Шевченко