печерський районний суд міста києва
20 січня 2021 року Печерський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді Литвинової І. В.,
при секретарі судових засідань Горовій Т. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засідання у м. Києві у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законним представником якого є Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, третя особа Печерський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження,
I. Позиції учасників справи.
Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила визнати батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і внести зміни до актового запису народження дитини, виданого Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, вказавши у графі батько « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України».
В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідач є біологічним батьком дитини, з яким позивач перебувала у відносинах з листопада 2015 року по червень 2016 року, від яких і народилася ОСОБА_3 . Батьком дитини за вказівкою позивача записано ОСОБА_2 , згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України.
Як стало відомо позивачеві після народження дитини, відповідач визнаний недієздатним та над ним встановлено опіку Печерської районної у м. Києві державної адміністрації.
Від відповідача відзив, а від третьої особи у справі пояснення на позов не надходили до суду.
II. Процесуальні дії та рішення суду.
17 серпня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана цивільна справа за позовною заявою, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 21 серпня 2020 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Разом з позовною заявою подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки позивач є одинокою матір`ю, яка виховує та утримує неповнолітню ОСОБА_3 , 2016 року народження, згідно з довідкою Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, не має доходів протягом І кварталу 2020 року.
26 серпня 2020 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, на виконання якої заявником 10 вересня 2020 року подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.
15 вересня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження для розгляду у загальному порядку.
06 жовтня 2020 року від Служби у справах дітей та сім`ї Печерської РДА у м. Києві надійшла до суду заява про заміну представника відповідача на Печерську РДА як органу опіки та піклування, оскільки Служба представляє інтереси малолітніх і неповнолітніх дітей.
Водночас суд зауважує, що ухвалою суду від 15 вересня 2020 року представником відповідача вказано саме Печерську районну в м. Києві державну адміністрацію.
11 листопада ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до Відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (загальна канцелярія суду) клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує.
Представник відповідача та третьої особи у справі не з`явилися у судове засідання, про час, дату і місце якого повідомлялися належним чином.
Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і сторона позивача не заявляла про заперечення проти такого вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
III. Фактичні обставини справи.
На підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2010 року ОСОБА_2 визнаний недієздатним, встановлено над ним опіку і передано органу опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації до призначення йому опікуна судом.
Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували.
ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , про що видано 12 березня 2019 року повторно свідоцтво про її народження Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві за актовим записом 36, серії НОМЕР_1 . Матір дитини - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_2 , відповідно до виданого свідоцтва.
IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.
Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.
Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст. 135 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у частині третій ст. 128 Сімейного кодексу України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина перша ст. 135 Сімейного кодексу України).
Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.
Судом встановлено, що державну реєстрацію народження ОСОБА_3 було проведено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 Сімейний кодекс України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
За положеннями ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяви осіб, зазначених у ст.ст. 126 та 127 Сімейного кодексу України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.
Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.
Таким чином, встановлено законні підстави для задоволення позову та визнання батьком ОСОБА_3 , народженої позивачем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, відповідача ОСОБА_2 , та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини: у графі «Батько»: « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України».
За приписами статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись
ст.ст. 3, 8, 21, 32, 48, 55, 129, 129-1 Конституції України,
ст.ст. 1-33, 61, 81, 258, 263-268, 280-282, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України,
ст.ст. 128, 129, 130, 134, 135 Сімейного кодексу України,
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,
суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законним представником якого є Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, третя особа Печерський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) батьком дитини ОСОБА_3 , народженої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві.
Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , виданого повторно 12 березня 2019 року Печерським районним в м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії НОМЕР_1 за актовим записом № 36, вказавши у графі «Батько»: « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України».
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. В. Литвинова