Справа № 219/9119/21
Провадження № 2/219/3133/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 листопада 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді - Рибкіної Н.М.,

за участю секретаря - Бібік Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмут цивільну справу за позовом представника позивача - адвоката Деменкової Євгенії Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна між подружжям,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача-адвокат Деменкова Є.С., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить визнати житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , здійснити поділ цього майна між позивачем та відповідачем, визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку за кожним на жилий будинок АДРЕСА_1 з господарськими спорудами та побудовами.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона проживала у зареєстрованому шлюбі з 09.01.2008 року, від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , яка на теперішній час повнолітня. На теперішній час сімейні відносини між ними припинені з 2015 року, у зв`язку з чим вона звернулась з позовом про розірвання шлюбу. Під час перебування у шлюбі ними було набуто нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами та побудовами АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2690. Зазначений будинок було придбано за її письмової згоди, про що зазначено нотаріусом в п.6 Договора купівлі-продажу. На данний час відповідач користується їхнім спільним будинком на власний розсуд. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом, і виходячи з підстав визначених ст.ст.60,63,69,70 СК України просила суд ухвалити рішення про задоволення позову, визначивши набутий ними під час шлюбу вище вказаний житловий будинок об`єктом спільної сумісної власності подружжя, здійснивши його поділ, визнавши за кожним право власності на Ѕ частку будинку.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 25 жовтня 2021 року.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 08 листопада 2021 року.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2021 року судове засідання було відкладене через неявка відповідача.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без їх участі, в якій зазначено, що представник позивача та позивач позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи.

Також у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористалася, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_2 (а.с.6-8).

Згідно з свідоцтвом про шлюб (повторним) серії НОМЕР_1 , виданим Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 20.07.2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.01.2008 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний запис № 11. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу- ОСОБА_5 (а.с.11).

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 , її батьком записаний ОСОБА_2 ( а.с.12).

З Договору купівлі-продажу жилого будинку від 09 серпня 2011 року вбачається, що ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , купив жилий будинок з надворними спорудами та побудовами, який знаходиться в АДРЕСА_1 три на земельній ділянці розміром 560,0 кв.м, загальною площею 56,7 кв.м., в тому числі жилою 23,8 кв.м. Придбання будинку за цим договором вчиняється за письмовою згодою дружини покупця ОСОБА_1 , викладеної у вигляді заяви, справжність її підпису на якій засвідчено Першою Артемівською державною нотаріальною конторою 09.08.2011 року за реєстровим № 1-2689, яка зберігається у справах нотаріальної контори. Договір посвідчено державним нотаріусом Першої Артемівської нотаріальної контори 09.08.2011 року та зареєстровано в реєстрі за № 1-2690 ( а.с.13).

Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів від 09.08.2011 року та відповідно до витягу про державну реєстрацію прав КП «Артемівське БТІ» від 25.08.2021 року ОСОБА_2 являється власником будинку АДРЕСА_3 , частка власності складає 1/1 ( а.с.14-15).

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_3 загальна площа будинку складає 56,7 кв.м, жила площа будинку складає 23,8 кв.м. (а.с.16-18).

Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 21 жовтня 2021 року шлюб між сторонами розірвано.( а.с.70-71).

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, а законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована. Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Оскільки під час розгляду справи ніким із подружжя презумпція спільності права власності подружжя на майно не спростована, відповідачем не подано жодних заперечень та відзиву, суд приходить до висновку, що у даній справі одним із подружжя в період шлюбу 09.08.2011 року оформлено та зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , та в силу ст.60 СК України цей будинок являється спільною сумісною власністю подружжя.

Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що сторони по справі, перебуваючи у шлюбі, набули право власності на житловий будинок, який відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України є майном, набутим подружжям за час шлюбу і належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відтак, хоча відповідач і зазначений як титульний власник у правовстановлюючих документах на спірний будинок та на ім`я відповідача здійснена реєстрація прав власності на нерухоме майно, з моменту придбання цього майна воно є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках.

На даний час між сторонами шлюб розірваний за судовим рішенням, однак це не позбавляє їх права відповідно до ч.1 ст. 69 СК України як дружину і чоловіка, на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя повністю, виходячи з принципу рівності часток кожного з колишнього подружжя.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76-78,81,247,258-268,280 ЦПК України, ст.ст.60,63,69,70 СК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву представника позивача - адвоката Деменкової Євгенії Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна між подружжям - задовольнити повністю.

Визнати житловий будинок номер АДРЕСА_3 , загальною площею 56,7 кв.м, жилою площею 23,8 кв.м, з господарськими спорудами та побудовами, на земельній ділянці розміром 560,0 кв.м., спільною сумісною власністю подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку номер АДРЕСА_3 , загальною площею 56,7 кв.м, жилою площею 23,8 кв.м, з господарськими спорудами та побудовами, на земельній ділянці розміром 560,0 кв.м., в порядку розподілу спільного майна подружжя.

Вважати, що ОСОБА_2 належить 1/2 частина житлового будинку номер АДРЕСА_3 , загальною площею 56,7 кв.м, жилою площею 23,8 кв.м, з господарськими спорудами та побудовами, на земельній ділянці розміром 560,0 кв.м., в порядку розподілу спільного майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 ( дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Представник позивача: адвокат Деменкова Євгенія Сергіївна, місце знаходження: 84511, м. Бахмут, вул. Б.Горбатова, 39;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Н.М.Рибкіна