Справа № 162/909/20
Провадження № 2/162/19/2021
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді Цибень О.В.,

за участю секретаря Будько І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 ,

співвідповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області Куха Віктора Івановича та Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області, третя особа на стороні позивача - Любешівська селищна рада про оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Любешівського районного суду Волинської області з позовом до державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області Куха В.І. та Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області, третя особа на стороні позивача - Любешівська селищна рада про оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим що, в серпні 2020 року Любешівською селищною радою Любешівського району Волинської області було подано до Любешівської державної нотаріальної контори запит щодо посвідчення договору міни земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером :01:001:2040 КВЦПЗ-В 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0.132 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 та земельної ділянки приватної власності за кадастровим номером :01:001:2024 КВЦПЗ-В 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0.15 га, яка знаходиться в АДРЕСА_2 . Державним нотаріусом Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області Кухом В.І. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач вважає, що дана постанова є безпідставною і невмотивованою, а відтак просить суд скасувати її та зобов`язати державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області Куха В.І. посвідчити вищевказаний договір міни.

Позивач ОСОБА_1 та представник третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні, кожен зокрема, позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних міркувань.

На підставі рішення Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області «Про затвердження звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки та укладення договору міни земельної ділянки в АДРЕСА_1 » №2-39/17 від 25 березня 2020 року вирішено уповноважити селищного голову підписати договір міни земельної ділянки комунальної власності площею 0.1320 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:2040 на земельну ділянку приватної власності гр. ОСОБА_1 площею 0.15 га, яка розташована в АДРЕСА_2 за кадастровим номером :01:001:2024.

Звернувшись до державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області Куха В.І. щодо посвідчення договору міни земельної ділянки Любешівська селищна рада Любешівського району Волинської області отримала відмову.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Статтею 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч.3 ст.49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні.

Як вбачається з п. 9 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом. Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій не є вичерпним.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

В постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» зазначено, що за наявності умов, передбачених ст.49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч.4 ст.49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Дослідивши постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.08.2020 року судом встановлено, що з її зміст містить лише посилання на норми законодавства, проте відсутнє будь яке обґрунтування відмови у вчиненні нотаріальної дії у даному конкретному випадку з урахуванням всіх поданих Любешівською селищною радою Любешівського району Волинської області документів, а відтак неможливо визначити підстави такої відмови, як того вимагає ЗУ «Про нотаріат».

Крім того, з огляду на матеріали справи, суд вважає необхідним вказати на наступне.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

У відповідності до ст.10 вищевказаного Закону обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

У частині 4-8 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» регламентовано, що районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об`єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку. Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом (ч.4 ст. 13 Конституції України).

Відповідно до ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками (ч.1 ст.78 Земельного кодексу України (далі ЗК України).

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ч.2 ст. 78 ЗК України).

Земельне законодавство базується на принципі невтручання держави у здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом (пункт «в» ч.3 ст. 5 ЗК України).

Тобто, власник земельної ділянки має повноваження щодо володіння, користування та розпорядження нею, а держава не повинна втручатися у здійснення громадянами свого права розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

З наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що підставою виникнення права власності на земельну дільку у ОСОБА_1 є рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 2-26/75, виданий 24.04.2019, видавник: Любешівська селищна рада Любешівського району Волинської області. Крім того, із пояснень ОСОБА_1 слідує, що він скористався правом безоплатного отримання земельної ділянки як учасник бойових дій.

Оскільки надана у власність позивачу земельна ділянка у ході комісійного обстеження визнана непридатною для будівництва, на його звернення Любешівська селищна рада погодилася здійснити обмін цієї земельної ділянки на іншу за кадастровим номером :01:001:2040 КВЦПЗ-В 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0.132 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується поясненнями представника третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 та доданим до позовної заяви рішенням Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області «Про затвердження звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки та укладення договору міни земельної ділянки в АДРЕСА_1 » №2-39/17 від 25 березня 2020 року.

Стаття 131 ЗК України встановлює, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно з положеннями ст. 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов`язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору міни.

Відповідно до ст. 716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Крім того, згідно з ч.8 ст. 128 ЗК України ціна земельної ділянки визначається за експертною грошовою оцінкою, що проводиться суб`єктами господарювання, які є суб`єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель відповідно до закону, на замовлення органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У матеріалах справи наявні:

-звіт про оцінку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0.1500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер::01:001:2024);

-Рішення Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області «Про затвердження звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки та укладення договору міни земельної ділянки в АДРЕСА_1 » №2-39/17 від 21 березня 2020 року.

Частиною 6 ст. 128 ЗК України передбачено, що рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Крім цього, заборона на відчуження земельних ділянок, яка встановлена пунктом 15 Перехідних положень ЗК України , поширюється на укладення договорів міни земельними ділянками не усіх категорій. Це означає, що власники землі можуть безперешкодно укладати договори міни земельних ділянок, наданих для ведення особистого селянського господарства, присадибні земельні ділянки, ділянки для садівництва, дачного та гаражного будівництва.

Частиною 1 ст. 132 ЗК України угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку було дотримано вимоги ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та ЦК України, ЗК України щодо договору міни даних земельних ділянок.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та, з урахуванням конкретних обставин справи, враховуючи встановлену законодавством норму Закону про те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, суд приходить до висновку щодо необхідності обрання у даному випадку ефективного способу захисту порушеного права позивача - зобов`язання приватного нотаріуса вирішити питання щодо посвідчення договору міни.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 206, 264 ЦПК України, ст.ст. 715, 716 ЦК України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 серпня 2020 року, видану державним нотаріусом Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області Кухом Віктором Івановичем.

Зобов`язати державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області Куха Віктора Івановича повторно розглянути документи та вчинити нотаріальну дію щодо посвідчення договору міни земельної ділянки комунальної власності площею 0.1320 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:2040 на земельну ділянку приватної власності гр. ОСОБА_1 площею 0.15 га, яка розташована в АДРЕСА_2 за кадастровим номером :01:001:2024. на підставі рішення Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області «Про затвердження звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки та укладення договору міни земельної ділянки в АДРЕСА_1 » №2-39/17 від 25 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області О.В. Цибень