Провадження номер 2/741/465/21
Єдиний унікальний номер 741/760/21
РІШЕННЯ

іменем України

22 листопада 2021 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Богдан Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

УСТАНОВИВ:

У червні 2021 року представник АТ КБ "Приватбанк" звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цим позовом до ОСОБА_1 .

Пзовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 зверталась до позивача з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву № б/н від 13 січня 2012 року. При цьому, ОСОБА_2 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком ОСОБА_2 отримала відповідну кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2000 грн. 00 коп, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Таким чином, АТ КБ "Приватбанк" свої зобвоязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_2 як позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та у межах встановленого кредитного ліміту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла. Згідно норм ЦК України, спадкоємці померлого ОСОБА_3 мали право подати заяву про прийняття спадщини або відмову від спадщини у строк з ІНФОРМАЦІЯ_1 по ІНФОРМАЦІЯ_3.

Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач по справі - ОСОБА_1 , що підтверджується даними в паспортах позичальника та відповідача. 15 липня 2020 року позивачем на виконання вимог норм закону ЦК України до Носівської районної державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора, на яку 29 липня 2020 року було отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлогопозичальника із заявами про прйиняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк"

19 січня 2021 року до спадкоємця позичальника направлено лист-претензію, але ніяких дій не було виконано.

Позивач вважає, що відповідав прийняв спадщину, до складу якої входять в тому числі і зобов`язання померлого позичальника. Станом на дату смерті ОСОБА_2 її заборгованість перед банком за кредитним договором № б/н від 13 січня 2012 року становить 7508 грн. 92 коп., яка складається з: 205 грн. 28 коп.- заборгованості за тілом кредиту, 45 грн. 20 коп. заборгованість за простроченими відсотками та 7258 грн. 44 коп. - нарахована пеня.

Враховуючи викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідачів зазначену вище заборгованість та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн.00 коп.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2021 року відкрито позовне провадження в цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за за кредитом спадкодавця та постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Цією ж ухвалою, було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, якою витребувано з Носівської міської ради Чернігівської області інформацію про склад зареєстрованих осіб у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату смерті ОСОБА_2 , тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 ; від Носівської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в разі наявності, копію спадкової справи (а.с. 71,72).

Витребувані ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2021 року докази надійшли на адресу суду відповідно 19 липня 2021 року та 15 вересня 2021 року.

У судові засідання 16 вересня 2021 року та 22 листопада 2021 року представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справ не з`явився, але подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач ОСОБА_1 , який був повідомленим судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, у судові засідання 16 вересня 2021 року та повторно 22 листопада 2021 року не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подав.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174 та 191 ЦПК України та не подав до суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування.

Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Так, як достовірно встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 13 січня 2012 року ОСОБА_2 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов ат Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, без зазначення бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою "Універсальна"/Gold (а. с. 18).

Згідно з довідкою позичальнику ОСОБА_2 було надано такі кредитні картки (а. с.44):

№ НОМЕР_1 , дата відкриття 17.01.2007, термін дії 11/15.

Позивач 17 січня 2012 року здійснив старт карткового рахунку НОМЕР_1 та надав 17 січня 2012 року ОСОБА_2 у користування грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 500 грн. 00 коп. на вказаний вище картковий рахунок, який 17 січня 2012 року було зменшено до 300 грн. 00 коп., 29 травня 2012 року було збільшено до 2000 грн. 00 коп., 21 травня 2014 року - зменшено до 1400 грн. 00 коп., 24 липня 2014 року - зменшено до 1240 грн. 00 коп., 20 квітня 2015 року - зменшено до 210 грн. 00 коп., а 27 січня 2020 року - зменшено до 0 грн. 00 коп. (а. с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 12 липня 2012 року Носівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а. с. 48).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 13 січня 2012 року за клієнтом ОСОБА_2 станом на 18 червня 2021 року рахувалась заборгованість на загальну суму 7508 грн. 92 коп., з якої 205 грн. 28 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 45 грн. 20 коп. - заборгованість за простроченими відсотками та 7258 грн. 44 коп. - нарахована пеня (а. с. 9).

16 червня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направлено до Носівської державної нотаріальної контори претензію кредитора про включення кредиторських вимог до ОСОБА_2 в спадкову масу (а. с. 50).

З відповіді Носівської державної нотаріальної контори вих. № 520/01-16 від 23 липня 2020 року вбачається, що даними Алфавітної книги обліку спадкових справ Носівської державної нотаріальної контори за 2017-2020 роки спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заведена (а. с. 51).

29 вересня 2020 року позивачем на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено лист-претензію щодо проведення оплати заборгованості померлої ОСОБА_2 за кредитним договором з АТ КБ «Приватбанк» від 13 січня 20122 року (а. с. 52), але з позовної заяви вбачається, що ніяких дій відповідач не виконав.

У позовній заяві представник АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що спадкоємцем, який на час відкриття спадщини проживав зі спадкодавцем, є відповідач ОСОБА_1 . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де адресою місця реєстрації зазначено: АДРЕСА_2 (а. с. 45-47).

Також, як вбачається з листа Носівської міської ради від 15 липня 2021 року (вих. №19-10/1846) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 . Інформація щодо інших зареєстрованих осіб за вищевказаною адресою відсутня (а. с. 94).

Згідно з відповіддю Носівської районної державної нотаріальної контори від 15 вересня 2021 року вих. № 821/01-16 спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заведена. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14 вересня 2021 року та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14 вересня 2021 року підтверджується, що спадкова справа до майна померлої ОСОБА_2 не відкрита, заповітів не має, інформація відсутня (а. с. 105-107).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року №640/6274/16-ц при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Разом з тим, за змістом положень ст. 1282 ЦК України задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Проте, АТ КБ «Приватбанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості.

Будь-які інформаційні довідки про нерухоме майно, що належали безпосередньо спадкодавцю - померлій ОСОБА_2 - в матеріалах даної справи відсутні.

Таким чином, реєстрація за місцем проживання будь-якої особи зі спадкодавцем сама по собі не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого.

Вказане узгоджується з правовими висновками, висловленими в постанові Верховного Суду по справі № 320/6489/16-ц від 21 серпня 2019 року.

З матеріалів справи слідує, що після дня смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 розмір заборгованості останньої не залишався беззмінним, а позивач продовжував нараховувати до сплати, зокрема, відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом та пеню, а тому згідно розрахунку за договором № б/н від 13 січня 2012 року заборгованість клієнта ОСОБА_2 станом на 18 червня 2021 року становить суму 7508 грн. 92 коп., з них 205 грн. 28 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 45 грн. 20 коп. - заборгованість за простроченими відсотками та 7258 грн. 44 коп. - нарахована пеня (а. с. 9).

Як роз`яснив Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям.

Таким чином, нараховані позивачем до сплати зобов`язання після ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично не пов`язані з особою позичальника ОСОБА_2 і не можуть присуджуватися для сплати ОСОБА_1 .

Оскільки зі смертю позичальника відносини між кредитором АТ КБ «Приватбанк» і позичальником ОСОБА_2 припинилися, а його спадкоємці сторонами кредитного договору не були, дані відносини також не можуть регулюватися нормами закону, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за кредитним договором.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач ОСОБА_1 на отримав у спадщину будь-яке майно після смерті ОСОБА_2 , а тому і не набув статусу спадкоємця, а відтак у нього відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Крім того, оскільки зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальника ОСОБА_2 відносини між кредитором АТ КБ «Приватбанк» і позичальником договору припинилися, а його спадкоємці сторонами кредитного договору не були, дані відносини не можуть регулюватися нормами закону, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зобов`язання по поверненню позики у даному випадку включається до складу спадщини, тому у такому випадку застосовуються не умови договору позики щодо строків повернення позики чи його сплати, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї статті, а саме: суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, якщо вони відмовилися від одностороннього платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року по справі № 6-2962цс16.

Статтею 12 ЦПК України передбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи недоведеність позивачем факту наявності та обсягу спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , у межах вартості якого спадкоємець останнього несе відповідальність перед кредитором, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову банку до спадкоємців боржника про стягнення боргу.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця є необґрунтованими, тому з урахуванням норм матеріального права та представлених доказів, у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити.

У відповідності до ст. ст. 11, 15, 16, 1281, 1282 ЦК України та керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 141, 247, 263-265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. 00 коп. покласти на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, вулиця Грушевського, 1Д, код за .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено тільки вступну і резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2021 року.

Суддя А.О. Крупина