КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/693/2021
Справа № 2-18/11
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Славутицького міського суду Київської області в складі судді Теремецької Н.Ф., постановлену в м. Славутич 20 лютого 2020 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», правонаступник позивача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року заявник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду із даною заявою, просив видати дублікат виконавчого листа № 2-18/11, звернувши до виконання рішення Славутицького міського суду Київської області від 05 березня 2012 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 та поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Посилався на те, що 05 березня 2012 року Славутицьким міським судом Київської області ухвалено рішення у даній справі, яким стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором на суму 23359,31 доларів США за договором про надання споживчого кредиту, що еквівалентно 185124,85 грн., та судові витрати 1820 грн., а 03 січня 2013 року видано виконавчий лист по справі. 30 листопада 2015 року відділом виконавчої служби винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 06 грудня 2019 року замінено сторони виконавчого провадження з виконання судового рішення у цій справі, а саме стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал». У зв`язку з перебуванням ПАТ «Дельта Банк» на стадії ліквідації, кадровими змінами стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, а виконавчий лист втрачено. На підтвердження викладених обставин відсутності виконавчих листів та у якості підтвердження того, що вказаний виконавчий лист не передавався, заявником надано акт перевірки матеріалів кредитної справи.

Зазначав, що відмова в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання тягне за собою фактичне невиконання рішення суду, що є завершальною частиною розгляду цивільної справи, і що видача стягувачу ТОВ «Вердикт Капітал» дублікату виконавчого листа жодним чином не порушує права боржників та не покладає на них будь-яких додаткових зобов`язань, оскільки згідно чинного законодавства дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити й дату його видачі.

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 20 лютого 2020 року заяву задоволено, поновлено ТОВ «Вердикт Капітал» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-18/11 у цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором щодо боржника ОСОБА_1 ; видано ТОВ «Вердикт Капітал» дублікат виконавчого листа у цій справі щодо боржника ОСОБА_1 .

Боржник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив скасувати ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 20 лютого 2020 року в цій частині та відмовити в цій частині в задоволенні заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що з часу повернення державним виконавцем стягувачу ПАТ «Дельта Банк» виконавчого листа строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлено з дня його повернення, тобто з 30 листопада 2015 року, і з урахуванням п. 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності з 09 березня 2011 року, становив один рік, тобто до 30 листопада 2016 року.

Не погоджувався з висновками суду першої інстанції щодо поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки судом не встановлено поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин для пред`явлення виконавчого листа до виконання в установлений законом строк. Стягувач ПАТ «Дельта Банк» виконавчий лист після його повернення 30 листопада 2015 року повторно, у період часу з 30 листопада 2015 року по 30 листопада 2016 року, до примусового виконання не подавав, і на час укладення договору про відступлення прав вимоги 11 жовтня 2019 року строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився. ПАТ «Дельта Банк» із заявами про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання взагалі до суду не зверталось, а наведені ТОВ «Вердикт Капітал» причини, з яких попередній стягувач не пред`явив у встановлений законом строк виконавчий документ до примусового виконання, на переконання заявника, не є поважними в розумінні положень ч. 1 ст. 433 ЦПК України та ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Заперечував посилання заявника на порушення судом положень Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення, оскільки суд розглянув позов ПАТ «Дельта Банк», ухвалив судове рішення про задоволення позову, у визначені законом строки на підставі заяви представника позивача видав виконавчий лист, тобто здійснив всі визначені законом дії для захисту прав банку.

Зазначав, що не повідомлявся ані про розгляд заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, ані про розгляд заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання, копії ухвали не отримував і про винесені рішення йому стало відомо після списання приватним виконавцем з заробітної плати коштів в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 05 березня 2012 року у справі № 2-18/2011 задоволено позов ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість на суму 23359,31 доларів США за договором про надання споживчого кредиту, що еквівалентно 185124,85 грн., та судовий збір 1820 грн. (а. с. 139 - 145 т. 1).

Листом від 14 лютого 2013 року Славутицьким міським судом Київської області направлено на адресу ПАТ «Дельта Банк» виконавчі листи по справі № 2-18/2011 (а. с. 160 т. 1).

На а. с. 187 - 188 т. 1 наявна копія протоколу електронного аукціону від 20 вересня 2019 року № UA-EA-2019-08-30-00008-b, оператор електронного майданчику dgf.prozorro.safe, лот - кредитний портфель, що складається з прав вимоги за кредитними договорами, переможець - учасник ТОВ «Вердикт Капітал», отримувач - АТ «Дельта Банк» в стані припинення.

11 жовтня 2019 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір № 2018/К про відступлення прав вимоги, за умовами якого за цим договором в порядку та на визначених ним умовах, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та поручителів, зазначених у додатку № 1, додатку № 2 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та договорами поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1, додатку № 2 до цього договору, що підписуються одночасно з ним (а. с. 180 - 183 т. 1). Підписанням цього договору новий кредитор підтверджує, що до моменту укладення цього договору ознайомився із фактичним станом заборгованості за основними договорами, змістом основних договорів та зауважень до них не має і приймає усі ризики, пов`язані із основними договорами та правами вимоги (п. 10 договору).

На а. с. 184 - 186 т. 1 знаходиться копія акту приймання-передачі кредитних справ і перелік документів, переданих новому кредитору з боку банку відповідно до договору № 2018/К про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2019 року, в тому числі передано право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1, судова справа: в наявності, наглядова справа: в наявності, кредитна справа: в наявності, та зазначено кількість аркушів кожної справи.

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 06 грудня 2019 року задоволено заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення по справі № 2-18/11 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1 (а. с. 206 - 208 т. 1).

В лютому 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого листа № 2-18/11 та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання (а. с. 221 т. 1).

На а. с. 225 т. 1 знаходиться акт про втрату виконавчих документів в результаті перевірки матеріалів кредитної справи № 2-18/11 щодо ОСОБА_1 від 04 лютого 2020 року, складений у присутності діловода ТОВ «Вердикт Капітал», головних юрисконсультів ТОВ «Вердикт Капітал», а саме, що проведеною перевіркою наявних оригіналів матеріалів кредитної справи № 2-18/11 щодо позичальника ОСОБА_1 , переданих ТОВ «Вердикт Капітал», перевіркою проведеної переписки з ТОВ «Дельта Банк» та органами виконавчої служби, перевіркою вхідної кореспонденції із розтином конвертів стосовно вказаного позичальника, встановлено факт втрати/відсутності оригіналів виконавчих листів № 2-18/11, виданих на підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 05 березня 2012 року.

На а. с. 229 - 231 т. 1 знаходиться інформація про виконавче провадження від 04 лютого 2020 року, номер ВП 36824421, за виконавчим листом № 2-18/2011 від 18 лютого 2013 року, виданим Славутицьким міським судом Київської області, стан виконавчого провадження: завершене, боржник: ОСОБА_1 . Виконавче провадження завершене постановою державного виконавця від 30 листопада 2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна), роз`яснено стягувачу право повторного пред`явлення до виконання виконавчого документу до 30 листопада 2016 року.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання, суд першої інстанції вважав поважними причинами такого пропуску перебування ПАТ «Дельта Банк» на стадії ліквідації, кадрові зміни, а саме скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості, в зв`язку з чим виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини кредитного портфелю через електронний майданчик, необхідності у передачі від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що у свою чергу є довготривалою процедурою, яка включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки за актами прийому-передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у тому числі оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення.

Апеляційний суд не може погодитися із даними висновками, виходячи із наступного.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2011 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до ч. 1 ст. 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного Суду у від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13, від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 242/2375/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 202/20331/13-ц.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Із моменту набрання чинності рішенням суду першої інстанції встановлений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого листа, дублікат якого просить видати заявник, переривався пред`явленням до виконання і після його повернення міг бути пред`явлений до виконання до 30 листопада 2016 року, строк пред`явлення до виконання за ним не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII 05 жовтня 2016 року, а отже на виконавчий лист була розповсюджена дія пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII і таким чином строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання тривав до 30 листопада 2018 року.

Згідно із рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку» та постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», починаючи з 05 жовтня 2015 року відкрито ліквідаційну процедуру.

За змістом статей 36, 37, 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після запровадження тимчасової адміністрації керівництво банку втрачає свої повноваження, а Фонд (уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень) набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Отже, в межах строків пред`явлення виконавчого документа до виконання в зазначеній банківській установі діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та в межах своїх повноважень мала об`єктивну можливість з`ясувати обставини виконання рішення суду, однак цього не зробила.

Апеляційний суд приймає до уваги, що в постановах Верховного Суду від 21 листопада 2019 року в справі № 616/4465/12, від 13 грудня 2018 року в справі № 683/1070/14-ц викладені правові висновки щодо безпідставності доводів заявника про те, що запровадження процедури ліквідації банку свідчить про поважність пропуску цього строку.

Вказаних обставин і правових висновків Верховного Суду при постановленні ухвали судом першої інстанції належним чином враховано не було, доводів заявника не перевірено і продовжено строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання, виходячи із самих лише посилань нового стягувача на кадрові зміни, пов`язані із ліквідацією банку, довготривалість процедури передачі кредитних справ клієнтів і перевірки стану заборгованості.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-які докази поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у матеріалах справи відсутні, а отже суд першої інстанції при задоволенні заяви виходив із припущень, що прямо забороняється ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

Апеляційний суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей про звернення первісного стягувача ПАТ «Дельта Банк», в тому числі в особі уповноваженої на ліквідацію банку особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відносно боржника ОСОБА_1 оскільки такий строк закінчився ще до укладення договору про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2019 року.

Апеляційний суд приходить до висновку, що недбале ставлення до процесуальних обов`язків з боку стягувача за таких обставин не може виправдовувати пропуск відповідних процесуальних строків, оскільки фактично покладає надмірний тягар на боржника.

Апеляційний суд враховує, що згідно рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В даному випадку, оскільки первісним кредитором ПАТ «Дельта Банк» і особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженою на його ліквідацію, не було вжито всіх заходів, щоб з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у справі за власним позовом і вчасно пред`явити виконавчий лист до повторного виконання після його повернення стягувачу 30 листопада 2015 року, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку і новому кредитору ТОВ «Кредитні ініціативи», якому в жовтні 2019 року передано право вимоги від недобросовісного позивача.

Наявність норм Конституції України та положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду першої інстанції в частині поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, що оскаржується ОСОБА_1 , не задовольняє вимог щодо законності і обґрунтованості, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви.

В частині вимог про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа ухвала суду першої інстанції ніким не оскаржується і не є предметом апеляційного перегляду.

Апеляційний суд враховує, що одним із доводів апеляційної скарги є розгляд справи у відсутності заявника, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, разом із тим, оскільки заявник ОСОБА_1 не просив скасовувати ухвалу суду першої інстанції в повному обсязі, а лише в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, апеляційний суд не вбачає підстав для виходу за межі вимог апеляційної скарги та скасування ухвали повністю.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду в частині поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання щодо боржника ОСОБА_1 відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та порушенням норм процесуального права, із прийняттям нової постанови про залишення заяви в цій частині без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 20 лютого 2020 року в частині поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-18/11 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», правонаступник позивача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором щодо боржника ОСОБА_1 - скасувати і прийняти в цій частині нову постанову.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа № 2-18/11 на примусове виконання рішення Славутицького міського суду Київської області від 05 березня 2012 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 січня 2021 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.