справа № 208/1398/20
№ провадження 2-п/208/17/21
УХВАЛА

Іменем України

25 листопада 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.

За участю: секретаря судового засідання Задьори В.І.,

Представника позивача адвоката Пономарьов А.А.,

Відповідача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області заяву відповідача ОСОБА_1 «про перегляд заочного рішення», -

встановив:

03 березня 2020 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області подано цивільний позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Металург-2016» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості за утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території».

Ухвалою від 18.03.2020 року позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Металург-2016» прийнята до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Під час провадження по даній справі було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено відповіддю на запит суду щодо зареєстрованого місця проживання фізичної особи (а.с. 27).

Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями на адресу реєстрації відповідача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Факт отримання належного сповіщення про дату, час та місце судового розгляду та обізнаності відповідача про наявність цивільної справи в якій вона має статус відповідача, підтверджено заявами та клопотаннями відповідача поданими нею особисто до канцелярії Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 2020-2021 року.

Так, згідно до власноруч оформленої заяви від 24 вересня 2020 року (а.с. 49) відповідач ОСОБА_1 зазначає про отримання особисто копії позовної заяви із додатками.

На а.с. 50 наявна власноруч оформлена ОСОБА_1 заява, де відповідач вказує адресу свого проживання АДРЕСА_1 (а.с. 50). Заява датована 24 вересня 2020 року. В якій вона також зазначає про отримання нею в тому числі судової повістки. В цій же заяві зазначає номер мобільного зв`язку.

На а.с. 53 знаходиться розписка ОСОБА_1 про те, що вона обізнана про те, що 15 жовтня 2020 року об 10.30 години відбудеться судове засідання, про що вона власноруч зазначила станом на 24 вересня 2020 року.

15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 прибула до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що підтверджено зареєстрованою її особистою заявою за вхідною кореспонденцією суду за № 14694 від 15 жовтня 2020 року, згідно до якої заявила про те що з врахуванням епідемії Ковид не може за віком та станом здоров`я прийняти участь у судовому розгляді, заявив про відкладення судового розгляду, що підтверджено заявою (а.с. 54-55).

При цьому в судове засідання на 15 жовтня 2020 року не прибула.

Суд відклав судовий розгляд призначений на 15 жовтня 2020 року об 10.30 годині, на іншу дату 10 грудня 2020 року.

07 грудня 2020 року відповідач ОСОБА_1 знов особисто подала заяву до канцелярії Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (а.с. 65), що підтверджено реєстрацією заяви за вхідною кореспонденцією за № 17403 від 07 грудня 2020 року, про те що вона хворіє, лікується у лікарні, і не може за станом здоров`я прийняти участі у засіданні, просила відкласти судовий розгляд.

В судове засідання призначене на 10 грудня 2020 року ОСОБА_1 не прибула, з зазначених підстав розгляд справи відкладений на 02 люте 2021 року.

02 лютого 2021 року сторони не прибули, справа відкладена на 02 березня 2021 року.

02 березня 2021 року з врахуванням збільшення позивачем розміру заявлених позовних вимог, розгляд справи відкладений на 16 квітня 2021 року об 08.45 годині, про що 02 березня 2021 року особисто отримала повістку-повідомлення відповідача ОСОБА_1 розписавшись про це (а.с. 87).

29 березня 2021 року від ОСОБА_1 подано заява про перенесення розгляду справи ще на 2 місяці з підстав тяжкого її стану здоров`я (а.с. 88).

16 квітня 2021 року відповідач в судове засідання не прибула, розгляд справи відкладений на 16 червня 2021 року об 15.00 годині.

14 червня 2021 року відповідачем ОСОБА_1 продано рукописну заяву про перенесення розгляду справи призначеної на 16 червня 2021 року об 15.00 години на іншу дату, з посиланням на лікування, що підтверджено її заявою (а.с. 96).

16 червня 2021 року позивачем подано заяву про підтримання позовних вимог, та заяву про згоду на ухвалення заочного рішення.

16 червня 2021 року з врахуванням належного обізнаності відповідача про дату, час та місце судового розгляду, неявки в судове засідання більш ніж двічі, не подання відзиву на позов, доказів поважності неприбуття до судових засідань протягом 2020-2021 року, так як жодного документу щодо лікування відповідачем так і не було долучено на підтвердження поважності не прибуття до засідань, а тому судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи, враховуючи приписи ст. 280 ЦПК України.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 червня 2021 року у справі № 208/1398/20, позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Металург-2016» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості за утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території» - задовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Металург-2016» у погашення заборгованості за утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, за період з 22 травня 2018 року по 31.12.2020 року: 8730 (вісім тисяч сімсот тридцять) 36 копійок - суму основного боргу; 1057 (одну тисячу п`ятдесят сім) гривень 87 копійок - суму інфляційних втрат; 500 (п`ятсот) гривень 54 копійки - 3% річних; Всього: 10288 (десять тисяч двісті вісімдесят вісім) 77копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

16 серпня 2021 року відповідачем особисто отримано в суді копію зазначеного заочного рішення, про що ОСОБА_1 подано особисту заяву (а.с. 109).

26 серпня 2021 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла заява відповідача ОСОБА_1 «про перегляд заочного рішення» по справі 208/1398/20 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Металург-2016» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості за утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території», в обгрунтування якої відповідачем зазначено, що вона не мала можливості прибувати в судові засідання за станом здоров`я, карантинних заходів Ковид, не була обізнана про дати, час та місце судового розгляду, що вона мешкає не за адресою реєстрації.

Також до заяви про перегляд заочного рішення, відповідачем подано виписний епікриз № 4119/20 який відображає за своїм змістом, що ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікування в період з 25 травня 2021 року по 22 червня 2021 року (а.с. 116), виписний епікриз № 3419/159 який відображає відомості що ОСОБА_2 знаходилась на стаціонарному лікування з 28 квітня 2021 року по 22 травня 2021 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримала свою заяву про перегляд заочного рішення, пославшись на відсутність підстав для стягнення з неї на користь позивача будь-яких сум, так як з позивачем жодного договору відповідач не укладала, вона не заперечує що місце її реєстрації є адреса квартира АДРЕСА_2 , але фактично вона проживає за іншою адресою квартира АДРЕСА_3 , про що повідомила лише 25 листопада 2021 року під час розгляду заяви. Крім того, не можливість прибуття в судові засідання обумовлена тяжким станом її здоров`я, а тому просила скасувати заочне рішення.

Представник позивача, адвокат Пономарьов А.А., підтримав заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, пославшись на те, що відповідач є особою яка отримує послуги позивача, та є особою зареєстрованою за адресою квартира АДРЕСА_2 . Про те що наявна цивільна справа за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Металург-2016» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості за утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території», відповідач належним чином була обізнана, а також повідомлялася про дату, час і місце судових засідань, що підтверджується заявами відповідача про відкладення судових засідань, які вона подавала протягом 2020 року і 2021 року. А тому ухвалення заочного рішення, узгоджується із приписами ЦПК України, так як відповідач будучи належним чином сповіщена про дати, час та місце судового розгляду, більш ніж двічі в судові засідання не прибувала, відзиву на позов не подавала, про зміну місця свого проживання суд не сповіщала.

Заслухав сторони, дослідив підстави та обгрунтування заявленого питання відповідачем про перегляд заочного рішення, суд приходить до наступного.

Так, заявлене питання про поновлення строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення, узгоджується із приписами ч. 3 ст. 284 ЦПК України, - Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Зазначене підтверджене отриманням ОСОБА_1 копії заочного рішення у справі № 208/1398/20 від 16 червня 2021 року лише 16 серпня 2021 року, що підтверджено розпискою відповідача (а.с. 109).

Заява про перегляд заочного рішення, ОСОБА_1 подана 26 серпня 2021 року, тобто у строк передбачений ч. 3 ст. 284 ЦПК України, а тому строк на звернення із заявою про перегляд заочного рішення підлягає поновленню.

Щодо суті заяви та підстав для перегляд заочного рішення у справі, суд наголошує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права частина перша статті 8 Конституції України. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права відповідно до частини перша статті 129 Конституції України в редакції, чинній на час розгляду заяви про скасування заочного рішення.

Суд здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права, а судді - керуючись відповідним принципом (частина перша статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; частина перша статті 47 цього Закону в редакції, що була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції; частина перша статті 48 вказаного Закону у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» [ВП] (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, пункт 61, ЄСПЛ 1999-VII). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (див. рішення заява № 52854/99, пункт 52, ЄСПЛ 2003-IX).

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 288 ч. 1 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до матеріалів справи:

У відповідності до змісту ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Заочне провадження є додатковою гарантією позивачеві від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу, дотримання судами строків розгляду справи. Проте в окремих випадках розгляд справ у порядку заочного провадження не спрощує, а ускладнює процес та дає відповідачу можливість його затягнути, оскільки він має право на скасування заочного рішення судом, який його ухвалив, після чого справа розглядається в загальному порядку.

Отже, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні та перегляді заочного рішення є визначальним з точки зору виконання інститутом заочного провадження своєї мети сприяти ефективному та оперативному здійсненню правосуддя.

Так, згідно до правової позиції викладеної у Постанові Великої Палати Верховного суду від 12.02.2019 р. справа № 906/142/18 у п. 47 що перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що приписи ГПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення ухвали суду про призначення розгляду скарги з вказівкою причини повернення: "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Повернення із вказаної причини не свідчить ні про відмову сторони від одержання відправлення, ні про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Подібна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі N 752/11896/17.

Так, у пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18, ЄДРСРУ № 78977546 ) вказано, що приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц).

Аналогічні висновки зазначені й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року по справі № 369/2744/15-ц, провадження № 61-16608св18 (ЄДРСРУ № 80079800).

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення, адже відповідачем не надано жодних доказів на спростування викладених позивачем обставин, та не підтверджено поважності причини неприбуття відповідача в судові засідання за період 2020 -2021 років, кількість яких становить дев`ять судових засідань.

Крім того, судом враховується, що суд приймаючи вік та стан здоров`я відповідача неодноразово відкладував судовий розгляд за зявами відповідача, забезпечуючи можлиість відопвідачу на участь у судовому розгляді, але відповідач крім прав має ще і обов`язки.

П. 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України передбачено, що Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Стаття 44 ЦПК України говорить про неприпустимість зловживання процесуальними правами. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Судом враховується, що відповідачу неодноразово роз`яснювалося її право взяти участь у судовому розгляді особисто, або через представника, або шляхом участі у режимі відеоконференц зв`язку, або шляхом викладення письмово своєї позиції та долучення доказів на підтвердження своєї позиції по справі.

Але за період з 16 квітня 2020 року по 16 червня 2021 року, відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась, будь-яких доказів на спростування позиції позивача не подала, до судового розгляду не прибувала, на підтвердження поважності своєї причини неявки в судові засідання жодних документів, не подавала.

Долучені докази знаходження відповідача на стаціонарному лікуванні не спростовують факту неодноразового неприбуття відповідача в судові засідання протягом 2020-2021 року, за декілька днів до яких, відповідачем особисто подавалися клопотання про відкладення судового розгляду, що фактично затягло розгляд справи більш ніж на рік.

Отже, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 не довела що на призначені судові засідання протягом 2020-2021 року, більш ніж двічі, не з`являлася та не повідомляла про причини неявки, а також не подала відзив на позовну заяву, поважності причини не прибуття в судові засідання більш ніж двічі та не вчинення процесуальних дій не підтвердила, а також не надала докази, на які вона посилається, як докази що мають істотне значення для правильного вирішення справи, та спростовують позицію позивача, а тому заява ОСОБА_1 про скасування заочного рішення не знайшла свого підтвердження, та є такою що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 260,284,287,288 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 «про перегляд заочного рішення», - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складений 25 листопада 2021 року.

Суддя Івченко Т. П.