КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/1453/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/5644/20

21 січня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Олійника В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на протокольну ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року, постановлену під головуванням судді Панченко О.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Козак Наталія Анатоліївна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом,-

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Козак Наталія Анатоліївна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в якому просив:

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_2 10.07.2019 державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Козак Н.А., зареєстроване в реєстрі за № 10-35, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_1 ;

- скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з однієї кімнати загальною площею 37,8 кв.м., житлова площа 18,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 32329350.

- стягнути з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80 грн., а також інші судові витрати, що будуть понесені позивачем при розгляді справи судом.

21 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог, в якій він просив:

- встановити нікчемність заповіту ОСОБА_3 , посвідченого 13 червня 2006 року державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Олефіренко К.М., зареєстрованого в реєстрі за № 7-782, та застосувати наслідки недійсності заповіту;

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_2 , 10.07.2019 державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Козак Н.А., зареєстроване в реєстрі за № 10-375, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_1 ;

- скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з однієї кімнати загальною площею 37,8 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 32329350.

- стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 840,80 грн., а також інші судові витрати, що будуть понесені позивачем при розгляді справи.

Протокольною ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21.10.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про прийняття заяви про збільшення позовних вимог та повернуто заяву представнику позивача.

Не погоджуючись з такою ухвалою (протокольною) суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу про повернення заяви про збільшення та уточнення позовних вимог, та направити справу для продовження розгляду до Деснянського районного суду міста Києва.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що протокольна ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначав, що відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 49 ЦПК України, позивач після отримання від П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори нових доказів у справі, до закінчення підготовчого засідання, подав 21.10.2020 року до суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог. Цією заявою позивач, з урахуванням змісту наданих нотаріальною конторою документів, доповнив свої вимоги до відповідача новою вимогою - встановити нікчемність заповіту ОСОБА_3 від 13.06.2006, та застосувати наслідки недійсності заповіту. Решта вимог позивача, які є предметом позову, а саме: про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.07.2019 та про скасування запису про право власності відповідача на нерухоме майно, залишилися незмінними. Правова підстава для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом є ч. 1 ст. 1301 ЦК України, залишилась незмінною, а з урахуванням нікчемності заповіту, який не містить її підпису, доповнена нормами ч. 1 ст. 1257 ЦК України та ст. 216 ЦК України, що встановлюють нікчемність заповіту та наслідки його недійсності. З огляду на зазначене, вважає, що він у встановленому законом порядку збільшив позовні вимоги до відповідача, а також доповнив правові підстави для їх задоволення судом, шляхом подання відповідної заяви. Таким чином, суд, всупереч ст.. 49 ЦПК України обмежив право позивача збільшити розмір позовних вимог, змінити предмет та підстави позову, а зроблений судом висновок не відповідає змісту заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив, закрити апеляційне провадження та повернути апеляційну скаргу позивачу, посилаючись на те, що ст. 353 ЦПК України не передбачено право на оскарження ухвали суду про повернення заяви про збільшення чи зменшення позовних вимог, зміни предмету або підстави позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи заяву про збільшення позовних вимог, суд в протоколі судового засідання від 21.10.2020 року вказав, що в цій заяві вимоги позову не збільшуються, а змінюється предмет позову (а.с. 200).

З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом.

15 травня 2020 року ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15 травня 2020 року відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22 червня 2020 року.

22 червня 2020 року підготовче судове засідання відкладено до 01.07.2020, у зв`язку з викликом позивача та третьої особи по справі.

01 липня 2020 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 10.09.2020 року.

10 вересня 2020 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 16.10.2020 року у зв`язку з повторним витребуванням спадкової справи та доказів.

16 жовтня 2020 року суд оголосив перерву на 21.10.2020 року, у зв`язку з ознайомленням з спадковою справою

21 жовтня 2020 року позивач подав до суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог.

Згідно протоколу судового засідання від 21 жовтня 2020 року, суд відмовив в задоволенні клопотання та повернув заяву представнику позивача, оскільки в цій заяві вимоги позову не збільшуються, змінюється предмет позову. Суд ухвалив закрити підготовче засідання та призначити розгляд справи по суті на 08.12.2020 року.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Оскільки, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, позивач подав заяву про збільшення позовних вимог до закінчення підготовчого засідання, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заява підлягає поверненню, оскільки в цій заяві змінюється предмет позову. При цьому, суд першої інстанції не урахував ч. 3 ст. 49 ЦПК України, якою передбачено право позивача змінити предмет позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання.

Таким чином, повертаючи заяву про збільшення позовних вимог, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання представника відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, що ухвала про повернення заяви про збільшення позовних вимог не оскаржується окремо від рішення суду, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Тобто, ухвала про повернення заяви про збільшення позовних вимог, зміну предмета та підстав позову є самостійним об`єктом апеляційного оскарження, та може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкових ухвал.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу (протокольну) Деснянського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: