РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/598/21

Провадження № 2/293/547/2021

22 листопада 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі Лось Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Черняхів справу за позовом ОСОБА_1

до 1. ОСОБА_2

2. Приватного Акціонерного Товариства "Страхова компанія "ТАС"

про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

Процесуальні дії по справі.

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 та Приватного Акціонерного Товариства "Стархова група "ТАС", відповідно до змісту якого просить:

- стягнути з Приватного Акціонерного Товариства "Страхова група "ТАС" на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 37133,08 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 7426,62 грн.;

- стягнути солідарно з ОСОБА_2 та Приватного Акціонерного Товариства "Страхова група "ТАС" на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору та на правничу допомогу.

Ухвалою від 23.03.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання.

Ухвалою від 06.10.2021 суд позов ОСОБА_1 в частині вимог до Приватного Акціонергого Товариства "Страхова група "ТАС" про стягнення 37133,08грн матеріальної шкоди залишив без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України. Пунктом 3 даної ухвали суд прийняв заяву представника позивача від 05.10.2021 за вх. 5895 про зміну предмету позову до розгляду. Пунктом 4 вказаної ухвали суд закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті в частині вимог до відповідача - ОСОБА_2 про стягнення 7426,62 грн моральної шкоди.

Ухвалою від 02.11.2021 суд відклав розгляд справи по суті на 22.11.2021.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 07.10.2021 по вул. Залізничній в с.Андріївка Черняхівського району Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю автомобілів ВАЗ 21703, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та ЗАЗ Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 (позивач).

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження .

Згідно постанови Черняхівського районного суду Житомирської області від 05.01.2021 року по справі № 293/2014/20 винуватцем ДТП визнано ОСОБА_2 (відповідача).

Позивач зазначає, що внаслідок незаконних дій відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 7426,60 грн., що становить 20% від суми заподіяної майнової шкоди.

Позивач вказує, що моральна шкода виразилась у тому, що внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу ним перенесено неабиякі душевні та фізичні страждання викликані травмою при ДТП та подальшим дискомфортом який полягає в неможливості до цього часу використовувати свою власність за її прямим призначення; клопотами пов`язаними з необхідністю проведення ремонту автомобіля, витратами додаткового часу на відновлення порушеного права; відстоювання своїх прав в судах, зокрема під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно відповідача в Черняхівському районному суді Житомирської області та необхідність залучення для захисту своїх прав адвоката. При цьому наголошує, що відповідач жодного разу не з`являвся на виклики суду, жодного разу не поцікавився з приводу вчиненого, не вибачився перед позивачем, не вжив заходів для відшкодування заподіяної шкоди.

Сторони у судове засідання не з"явились.

Представник позивача 22.11.2021 засобами засобами електронного зв"язку надіслав на адресу суду заяву, згідно якої просить розгляд справи здійснювати без його участі та без участі позивача (а.с. 213-214).

Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання не з"явився. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повісти за місцем реєстрації.

Відповідач також додатково про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 205).

За приписами ч.11 ст. 128 ЦПК УКраїни, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі "Вячеслав Корчагін проти Росії" № 12307/16 - учасник справи, що повідомлявся за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, ухилявся від отримання судової повістки, тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ураховуючи, що суд вжив усіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, приймаючи до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справі "В`ячеслав Корчагін проти Росії", заяву представника позивача про розгляд справи без їх участі та те, що явка учасників справи в суд не визнавалася обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні від 22.11.2021 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав вступну та резолютивну частину рішення.

У відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

07 жовтня 2020 року об годині на перехресті вул. Залізнична с. Андріївна Черняхівського району Житомирської області, адміндороги № 21 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю автомобілів ВАЗ 21703, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 (надалі відповідач) та ЗАЗ Lanos д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 (надалі позивач).

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль ЗАЗ Lanos д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 (позивач) (а.с. 6).

Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21703, д.н.з. НОМЕР_1 була забезпечена в Приватному Аціонерному Товаристві "Страхова група "TAC" (надалі Відповідач) (а.с 7).

Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 05.01.2021 у справі №293/2014/20 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с. 8).

Діями відповідача ОСОБА_2 позивачу було завдано майнову шкоду у розмірі 37133,08грн, що підтверджується розрахунком розміру страхового відшкодування на підставі звіту №51/20 від 21.12.2020 про оцінку колісного транспортного засобу з метою визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ станом на 07.10.2020 (а.с.13-36).

Позивач зазначає, що діями відповідача йому завдано не тільки матеріальної шкоди, а й моральної шкоди, яку позивач оцінює у розмірі 7426,62 грн.

Так, позивач зазначає, що протягом тривалого часу у зв`язку із пошкодженням автомобіля йому довелося переживати душевні хвилювання та самостійно шукати шляхи вирішення даної проблеми, оскільки належний йому транспортний засіб після ДТП на момент звернення до суду знаходився у пошкодженому стані.

Також внаслідок спричиненої відповідачем ДТП позивач отримав травми та перебував тривалий час на лікарняному, що підтверджується долученими до матеріалів справи довідкою від 08.10.2021 № 5592 (а.с.37) та листком непрацездатності (а.с. 38).

За викладених обставин, оскільки відповідач добровільно не відшкодував позивачу завданої шкоди, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності з ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної )та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Предметом даного спору є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення 7426,60грн завданої внаслідок ДТП моральної шкоди.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснив Верховний суд України у постанові пленуму N 4 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області у справі № 293/2014/20 від 05.01.2021 суд встановив, що ДТП , яке сталось 07.10.2021 відбулось за винних дій водія ОСОБА_2 (а.с. 8)

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак постанова Черняхівського районного суду Житомирської області від 05.01.2021 є належним та допустимим доказом, який підтверджує ту обставину, що шкода позивачу, завдана з вини ОСОБА_2 (відповідача).

Між завданою моральною шкодою позивачу (душевні та фізичні страждання) є причинний зв"язок між протиправними діями відповідача (порушення правил ПДР, що звевели до ДТП) та її результатом - завданою шкодою позивачу.

Згідно з частиною першою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Обґрунтовуючи наявність та розмір заподіяної моральної шкоди, позивач зазначає, що внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу ним перенесено неабиякі душевні та фізичні страждання викликані травмою при ДТП та подальшим дискомфортом, який полягає в неможливості до цього часу використовувати свою власність за її прямим призначенням. Клопотами пов`язаними з необхідністю проведення ремонту автомобіля, витратами додаткового часу на відновлення порушеного права. При цьому позивач наголошує, що відповідач жодного разу не з`являвся на виклики суду, жодного разу не поцікавився з приводу вчиненого, не вибачився перед позивачем, не вжив заходів для відшкодування заподіяної шкоди.

Також матеріалами справи підтверджено, що позивачу внаслідок ДТП завдано і фізичного болю, врельтаті чого позивач перебував на лікарняму (а.с. 37-38).

Таким чином, неправомірними діями Відповідача Позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, що виникли в зв`язку із ДТП, переляку, нервовому стресі, а також через завданий фізичний біль, врезультаті чого позивач перебував на лікарняму (а.с. 37-38), пошкодження власного майна, погіршення його технічного і естетичного стану, у неможливості користуватися ним та побутових незручностях, що виникли внаслідок цього.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Розрахунок розміру моральної шкоди позивач здійснював виходячи із розміру завданої матеріальної шкоди, оцінивши моральну шкоду у відсотковому відношенні від матеріальної шкоди (20%).

Проте, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, закріпленими у ст. 3 ЦК України, визначаючи позивачу моральне відшкодування, суд враховує моральні страждання позивача, які зумовлені отриманими ним травмами внаслідок ДТП, тимчасову втрату позивачем працездатності, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, у розмірі 3713,30 грн.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума у 3713,30 грн. (10% від завданої матеріальної шкоди) в рахунок відшкодування моральної шкоди буде відповідати вимогам розумності і справедливості.

Водночас, відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

У пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Span" від 9 грудня 1994 р., визначено, що статтю 6 пункт 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень та детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі "Серявін проти України" від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Суд погоджується із тим, що внаслідок ДТП позивачу завдано моральну шкоду, зважаючи на викладені обствавини справи, суд надав оцінку усім аргументам сторін та учасникам справи, які відносяться до предмета спорута дійшов висновку про часткове задоволення позову у розмірі 3713,30 грн.

В частині стягнення з відповідача 3713,30 грн моральної шкоди суд відмовляє у позові.

Розподіл судових витрат

У відповідності до норм ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати пропорційно розміру обгрунтовано заявлених позовних вимог (3713,30грн х908,00грн/44559,70грн= 75,67грн). При цьому суд зазначає, що в частині вимог про стягнення 37133,08 грн матеріальної шкоди, суд покладає судові витрати на позивача, оскільки за заявою позивача суд залишив без розгляду такі позовні вимоги.

Що стосується судових витрат позивача, які нею понесені по оплаті послуг професійної правничої допомоги адвокатом Немировським В.І. у розмірі 6154,40 грн, суд зазначає наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України).

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Правничу допомогу позивачу надавав адвокатНемировський В.І на підставі ордер ЖТ № 081855 від 09.03.2021 (а.с. 46).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Із положень ст.137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018р. у справі №751/3840/15-ц суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Виходячи із системного аналізу численних висновків Верховного Суду, зокрема і Великої Палати, надання адвокатом правової допомоги та факт оплати таких послуг може підтверджуватися різними доказами, зокрема, наступними:відповідний договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг;детальний опис виконаних доручень клієнта;акт прийому-передачі виконаних робіт; платіжні доручення, квитанції або касові чеки на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом; інші документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є запорукою подальшого відшкодування таких витрат

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020р., №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010р., №37246/04).

Натомість до позовної заяви позивачем долучено лише попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат та акт приймання- передачі наданих послуг № 1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 46/20 від 16.10.2020 від 09.03.2021 (а.с. 40-41).

Таким чином, оскільки позивачем на підтвердження розміру сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги до закінчення судвоих дебатів не подано до суду договору про надання правничої допомоги укладеного з адвокатом Немировським В.ІІ., а також детального опису робіт (наданих послу), доказів понесення таких витрат, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустими доказзами не довів понесення витрат на правничу професійну допомогу у розмірі 6154,40 грн. Вітак такі витрати суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13,79,81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 )

на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

- 3713,30 грн моральної шкоди

- 75,67 грн. судового збору

3. В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ).

Повний текст судового рішення складений: 24.11.2021.

Суддя Л.В. Лось