печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року Печерський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Чепізі Є. І.,

за участі позивача і його представника,

розглянувши у відкритому судовому засідання у м. Києві у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Печерської районної місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

I. Позиції учасників справи.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати його батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і внести зміни до актового запису народження дитини, виданого Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, вказавши у графі батько « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України».

В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач є біологічним батьком дитини, з його матір`ю - відповідачем вони проживали без реєстрації шлюбу з 2009 року по 2018 рік. Відповідач за власною ініціативою без відома позивача зареєструвала дитину на своє прізвище і до актового запису про народження дитини не внесено запис, що позивач є батьком ОСОБА_4 .

Позивач вказав, що останнім часом він не проживав з відповідачем, але дитину завжди визнавав своєю, постійно матеріально допомагав і ніколи не відмовлявся від виконання своїх батьківських обов`язків.

16 червня 2020 року відповідач вистрибнула з вікна четвертого поверху разом з малолітнім сином - ОСОБА_4 , внаслідок чого обоє перебувають на медичному лікуванні. Окрім того, дитину відібрано від матері у зв`язку із безпосередньою загрозою її життю та здоров`ю.

Від відповідача відзив, а від третьої особи у справі пояснення на позов не надходили до суду.

II. Процесуальні дії та рішення суду.

08 вересня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю Підпалого В. В. та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

09 вересня 2020 року суддею Підпалим В. В. заявлено самовідвід від розгляду справи.

18 вересня 2020 року на підставі розпорядження № 440 керівника апарату Ліннік Н. В. здійснено повторний автоматичний розподіл справи між суддями і визначено у порядку ст. 33 ЦПК України головуючим суддю Литвинову І. В.

21 вересня 2020 року матеріали справи передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

24 вересня 2020 року на запит суду, поданого у порядку частини шостої статті 187 ЦПК України, надано відповідь про адресу зареєстрованого місця проживання відповідача.

28 вересня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, для розгляду у загальному порядку.

12 листопада 2020 року ухвалою суду, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до протоколу судового засідання, долучив до матеріалів справи висновок експертного дослідження від 22 вересня 2020 року № ЕД-19-20/26648-Б, наданий стороною позивача, та копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , виданого Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 23 червня 2020 року серії НОМЕР_1 , і витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133, 135 СК України, наданого представником третьої особи.

Також ухвалами суду 12 листопада 2020 року, постановленими на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеними до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху та про зупинення провадження у справі до видужання відповідача.

18 листопада 2020 року у справі закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті.

Позивач у судовому засіданні 19 січня 2021 року надав покази, що з відповідачем зараз не спілкується, стосунки між ними припинено.

Допитаний 19 січня 2021 року в якості свідка ОСОБА_6 , який є рідним братом позивача, надав суду покази, що позивач з відповідачем проживали разом як чоловік і жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мають спільних двох дітей, як продовжують проживати з батьком - позивачем. Сторони підтримували нормальні відносини, але останнім часом відповідач поводила себе дивно.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні 19 січня 2021 року надала суду покази, що проживає разом з свідком ОСОБА_6 , з сторонами у справі стосунки були хорошими, сімейні відносини. Зараз діти проживають разом з батьком - позивачем.

У судовому засіданні позивач і його представник позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, її представник подав до Відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (загальна канцелярія суду) клопотання про відкладення судового розгляду, посилаючись на те, що перебуває на самоізоляції, не надавши доказів таких обставин.

Від третьої особи у справі представник не з`явилася, будуючи повідомленою належним чином.

Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і сторона позивача не заявляла про заперечення проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

III. Фактичні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , про що видано 23 червня 2020 року повторно свідоцтво про його народження Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві за актовим записом 4526, серії НОМЕР_1 . Матір дитини - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_9 , відповідно до виданого свідоцтва та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України.

Розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 23 червня 2020 року № 282 «Про відібрання дитини» відібрано у ОСОБА_2 малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із безпосередньою загрозою його життя і здоров`ю.

Наказом від 23 червня 2020 року № 37 «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини» Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації після завершення медичного лікування малолітнього ОСОБА_3 , який залишився без батьківського піклування, тимчасово влаштовано до родини ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку № ЕД-19-20/26648-Б від 22 вересня 2020 року Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, за результатом молекулярно-генетичної експертизи, позивач ОСОБА_1 може бути біологічним батьком ОСОБА_3 з ймовірністю 99,9999 %, за встановленими генетичними ознаками зразків букального епітелію.

IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст. 135 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у частині третій ст. 128 Сімейного кодексу України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина перша ст. 135 Сімейного кодексу України).

Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Судом встановлено, що державну реєстрацію народження ОСОБА_3 було проведено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 Сімейний кодекс України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

За висновком молекулярно-генетичної експертизи позивач ОСОБА_1 може бути біологічним батьком ОСОБА_3 за встановленими генетичними ознаками зразків букального епітелію обох з ймовірністю 99, 9999 %.

За положеннями ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяви осіб, зазначених у ст.ст. 126 та 127 Сімейного кодексу України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Таким чином, встановлено законні підстави для задоволення позову та визнання батьком ОСОБА_3 , народженого відповідачем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Києві, позивача ОСОБА_1 , та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини: у графі «Батько»: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України».

За приписами статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 681, 60 грн за подання позову про визнання батьківства і вчинення дій в дохід держави, оскільки позов задоволено у повному обсязі, а позивач є звільненим від його сплати на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст.ст. 3, 8, 21, 32, 48, 55, 129, 129-1 Конституції України,

ст.ст. 1-33, 61, 81, 258, 263-268, 280-282, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України,

ст.ст. 128, 129, 130, 134, 135 Сімейного кодексу України,

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Печерської районної місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини, задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) батьком дитини ОСОБА_3 , народженого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Києві.

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , виданого повторно 23 червня 2020 року Печерським районним в м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії НОМЕР_1 за актовим записом № 4526, вказавши у графі «Батько»: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України».

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 681, 60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 січня 2021 року.

Суддя І. В. Литвинова