Справа № 308/8650/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

Головуючої судді - Хамник М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Івашко Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди завданої залиттям квартири,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Ужгородського міськрайонного суду в якому просять стягнути з ОСОБА_4 на їх користь140 510грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що з вини відповідачки 3 вересня 2008 року їх квартиру було залито. Завдані збитки відповідачем не відшкодовано. 13 листопада 2019 року відбулося повторне залиття відповідачкою їх квартири. Причиною залиття став прорив холодного водопостачання в квартирі відповідачки. Згідно висновку судового будівельно-технічного експертного дослідження від 22.05.2020 №Д0015/2020 сума збитків - відновлювального ремонту - становить 140510грн., які позивачі просять стягнути з відповідачки.

Представник позивачів адвокат Бойко Б.Б. у судове засідання 25.01.2021 не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за її відсутності не подала. Зокрема, у зв`язку з тим, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідачки невідоме, остання в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду порталу судової влади України.

Ухвалою суду від 24.09.2020 вказана позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, правом подання відзиву на позов не скористався і позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Оскільки сторони у судове засідання, призначене на 25.01.2021, не з`явились у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради народних депутатів від 24.04.1996 позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , є власниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Відповідно до Акту обстеження квартири АДРЕСА_2 , складеного 03.09.2008 за участю заявника ОСОБА_1 , затвердженого директором ТОВ «Житло-Сервіс» ОСОБА_6 , виявлено підтоплення кімнати по шву примикання стеля-вертикальна стіна; коридор-стеля-вертикальна стіна; кухня-примикання стеля-2 вертикальні стіни; туалет-по шву стеля-вертикальна стіна. Дане підтоплення відбулося в результаті халатного відношення до сантехнічого обладнання квартиронаймача ОСОБА_4 кв. №4 (а.с.7).

Згідно акту від 13.11.2019 зафіксовано факт залиття в кв. АДРЕСА_2 , а саме: кімнати 13,40м.кв.- стеля, стіни, підлога (паркетна дошка); ел.проводка; кімната- стеля, стіни (шпалери); підлога (лінолеум); ел.проводка; коридор-стеля, стіни (шпалери), підлога (лінолеум), ел.проводка; кухня - стеля, стіни, підлога (лінолеум), ел.проводка; ванна- стеля, стіни, підлога, ел.проводка; вбиральня - стеля, стіни, підлога, ел.проводка; лоджія - стеля, стіни, підлога. Встановлено, що причиною залиття квартири №2 є прорив холодного водопостачання в квартирі №4 : лопнув ніпель на переході 20 мм на 15 ммтрубопроводу підводки до лічильника холодної води. Заміна трубопроводу з 20мм на 15мм та водопровідного центрального крана проводилась з 20мм на 15мм на власний розсуд мешканцями кв. №4 та з порушенням проектно-технічної документації (а.с.8).

Відповідно до висновку судового будівельно-технічого експертного дослідження від 22.05.2020 №Д0015/2020 вартість відновлювального ремонту після залиття квартири за адресою АДРЕСА_5 може становити 140510грн.

Враховуючи вищевикладене, посилаючись на те, що шкода внаслідок затоплення було завдано з вини відповідачки ОСОБА_4 , яка є власником квартири №4 , позивачі просять суд стягнути з неї 140510грн. завданої матеріальної шкоди згідно експертного висновку.

Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України).

Відповідно до ст.151 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі.

Збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 3 статті 386 Цивільного кодексу України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України).

Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, системний аналіз норм чинного законодавства щодо відшкодування шкоди свідчить про те, що предметом доказування у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири є обставини щодо:

- факту залиття квартири;

- особи-завдавача шкоди;

- причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у вигляді шкоди;

- вини завдавача шкоди у завданні збитків;

- розміру збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири.

При цьому цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Так, в матеріалах справи містяться надані позивачами Акти виявлення пошкоджень у квартирі АДРЕСА_2 від 03.09.2008 (а.с. 7) та від 13.11.2019 (а.с.8), зі змісту яких убачається, що під час обстеження квартири АДРЕСА_2 , працівниками ТОВ «Жило-Сервіс» виявлено відповідні пошкодження, що настали внаслідок її залиття мешканцями кв. №4 , власником якої є відповідачка ОСОБА_4 . Вказані акти відповідають формі, затвердженій Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 N 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», зокрема, в них наведені: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття.

Отже, вищевказаними актами підтверджується факт виявлення відповідних пошкоджень у квартирі позивачів з вини відповідачки.

В обґрунтування розміру завданих матеріальних збитків позивачами надано суду висновок судового будівельно-технічого експертного дослідження від 22.05.2020 №Д0015/2020, складеного судовим експертом О.В.Павличом відповідно до якого вартість відновлювального ремонту після залиття квартири за адресою АДРЕСА_5 може становити 140510грн.

Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин 1-3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

За таких обставин, суд приходить до висновку що в даній цивільній справі позивачами доведено за допомогою належних засобів доказування, що залиття, які мали місце в належній їм на праві власності квартирі відбулися з вини відповідачки, а також доведено розмір таких збитків, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем у сумі 1405,10грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачів.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 22, 23, 386, 1166, 1192 Цивільного Кодексу України, п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 N 76, керуючись ст.ст. 89, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 140 510(сто сорок тисяч п`ятсот десять гривень) у відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири, а також 1405(одну тисячу чотириста п`ять гривень) 10коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст.284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони у справі:

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , останнє відоме місце проживання - АДРЕСА_6 .

Повне рішення складено 25.01.2021.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М.Хамник