Справа № 626/2659/21
Провадження № 2/626/687/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

19.11.2021 року м. Красноград Красноградський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Краснограді, у відсутності сторін, в спрощеному позовному провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованість за позикою 4300 доларів США, що еквівалентне 115240 грн. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1182,40 грн та на професійну правничу допомогу згідно договору у розмірі 1600 грн.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач зазначив, що він згідно укладеного договору позики (розпискою), позичив відповідачу 4300 доларів США.

Факт отримання коштів підтверджується власноручно складеною відповідачем борговою розпискою від 25.11.2020 року.

Відповідач зобов`язувався повернути взяті у борг кошти через півроку, за першою вимогою.

Після спливу шестимісячного строку позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг, але він його не повернув.

04.09.2021 року позивач у письмовій формі, поштою направив відповідачу вимогу про повернення боргу та просив повернути борг до 20.09.2021 року.

Вимога отримана відповідачем 07.09.2021 року, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення відправлення, але на вказану вимогу відповідач ніяк не відреагував, борг не повернув.

Згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті Національного банку України, про офіційний курс гривні щодо іноземної валюти, станом на день подання позовної заяви, офіційний курс гривні до американського долару США складає 26,80 грн за один долар США.

Отже, у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором позики (розпискою) від 25.11.2020 року з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість, яка складається із суми боргу за договором позики (розпискою) від 25.11.2020 року розміром 4300 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить відповідно до розрахунку 4300х26,80 = 115240,00 грн.

Від позивача до суду надійшла письмова заява відповідно до якої він просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Від відповідача 19.11.2021 року до суду надійшла заява в якій просить розгляд справи проводити без його участі.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.

Перевіривши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає задоволенню, враховуючи таке.

ОСОБА_1 згідно укладеного договору позики (розпискою), позичив ОСОБА_2 4300 доларів США.

Факт отримання коштів підтверджується власноручно складеною відповідачем борговою розпискою від 25.11.2020 року.

Відповідач зобов`язувався повернути взяті у борг кошти через півроку, за першою вимогою.

Після спливу шестимісячного строку позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг, але він його не повернув.

04.09.2021 року позивач у письмовій формі, поштою направив відповідачу вимогу про повернення боргу та просив повернути борг до 20.09.2021 року.

Вимога отримана відповідачем 07.09.2021 року, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення відправлення, але на вказану вимогу відповідач ніяк не відреагував, борг не повернув.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тобто, відповідно до положень ст.ст.1046-1047 ЦК України підтвердженням факту передачі грошей є розписка і в такій ситуації не обов`язково укладати окремий договір позики або нотаріально посвідчувати підпис боржника.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналогічні по суті висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від11.11.2015у справі №6-1967цс15,від 08.06.2016 у справі №6-1103цс16 та вказівки в постанові ВСУ від 26.09.2018 у справі №483/1953/16-ц.

Так, відповідно до вказаних висновків Верховного Суду України, досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні також виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

В позивача наявний на руках оригінал боргової розписки. В даній розписці відповідач ОСОБА_2 зазначив про отримання в позивача у борг грошових коштів у сумі 4300 доларів США.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зазначена розписка є належним письмовим доказом укладення між позивачем та відповідачем договору позики в указаній в ній сумі. Вона підтверджує як його укладення, так і умови договору, суму позики, дату отримання коштів в борг, зобов`язання їх повернення у визначений строк; а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від кредитора (позивача) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу, і обов`язок відповідача - виплатити позивачу зазначену суму боргу. Цей доказ містить інформацію щодо предмета доказування.

31.10.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18, досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Відповідно до розписки договір позики від 25.11.2020 року укладений в іноземній валюті - доларах США.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з ч.1 ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв`язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті Національного банку України, про офіційний курс гривні щодо іноземної валюти, станом на день подання позовної заяви, офіційний курс гривні до американського долару США складає 26,80 грн за один долар США.

Отже, у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором позики (розпискою) від 25.11.2020 року з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість, яка складається із суми боргу за договором позики (розпискою) від 25.11.2020 року розміром 4300 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить відповідно до розрахунку 4300х26,80 = 115240,00 грн.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1182,40 грн. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

За приписами ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Такий правовий висновок міститься в постанові КАС ВС від 28.12.2020 року в справі № 640/18402/19.

Враховуючи викладене, так як суд дійшов до висновку про задоволення позову, сторонами договору про надання правової допомоги від 21.09.2021 року погоджено розмір гонорару адвоката за надані ним юридичні послуги, сплата яких відповідачем підтверджена документально, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати на надання правничої допомоги в сумі 1600 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4-5, 12, 76-83, 264-265 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість за позикою 4300 доларів США, що еквівалентне 115240 (сто п`ятнадцять тисяч двісті сорок) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1182 (одна тисяча сто вісімдесят дві) грн 40 коп. та витрати на надання правничої допомоги в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп., а всього 2782 (дві тисячі сімсот вісімдесят дві) грн 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківський апеляційний суд.

Суддя