Провадження № 2/760/6167/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Шпори М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 9 158, 79 гр.

Посилається в позові на те, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18, відповідно до якого ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01 травня 2018 року теплової енергії.

Відповідно до пункту 489 Додатку № 1 Договору цесії набув право вимоги заборгованості за спожиту до 01 травня 2018 року до відповідача теплову енергію за договором №8151038 у розмірі 4 683,66 гр.

Крім того, відповідно до п. 1.3 Договору цесії кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень).

01 липня 2001 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та відповідачем укладено Договір №8151038 на постачання теплової енергії, відповідно до якого постачальник зобов`язався виробити та поставити теплову енергію відповідачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а відповідач зобов`язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в Договорі.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.4.3 Договору). Жодною із сторін заяв про припинення дії Договору не надходило, тому договір вважається пролонгованим та діяв до 30 квітня 2018 року.

Відповідно до п. 4.10 Договору припинення дії договору не звільняє споживача від обов`язку повної сплати вартості спожитої теплової енергії.

Відповідно до п. 2.2.1 Договору постачальник зобов`язався постачати теплову енергію на потреби: опалення- в період опалювального сезону, гарячого водопостачання- протягом року кількості та в обсягах згідно з Додатком №1 до договору, а саме до квартири АДРЕСА_1 .

Оскільки відповідачем не надано показники приладів обліку облік споживання теплової енергії проводився розрахунковим способом згідно з договірних навантажень.

Згідно п. 2.3.1 Договору відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та по тарифах, які передбачені в Додатку №2 до договору.

Відповідно до Додатку №2 до договору розрахунки з відповідачем за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами на теплову енергію, затвердженими відповідним органом у встановленому законодавством порядку.

Зазначає, що постачальником належним чином поставлялась відповідачу теплова енергія у гарячій воді за договором.

Проте, порушуючи умови договору та норми законодавства, відповідач не вніс плату за отриману теплову енергію, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на дату укладання Договору цесії становила 4 683,66 гр.

У квітні 2019 року відповідачу було вручено лист-повідомлення про відступлення прав вимоги за Договором цесії та угоду щодо заміни кредитора у зобов`язанні. Відповідач на вказаний лист відповіді не дав, отже, погодився із сумою заборгованості.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку 16 квітня 2020 року на адресу відповідача було направлено вимогу щодо сплати заборгованості за спожиту теплову енергію до 01 травня 2018 року у розмірі 4 683,66 гр., проте заборгованість останнім не була сплачена.

Таким чином сума заборгованості відповідача за спожиту теплоенергію до 01 травня 2018 року становить 5 167, 17 гр., яка складається з:

- 4 683,66 гр. - сума заборгованості за поставлену теплову енергію у гарячій воді

- 307,59 гр. - інфляційна складова боргу;

- 175,93 гр. - три відсотки річних.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 « Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та деформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року», укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Отже, з 01 травня 2018 року постачання теплової енергії здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».

За адресою: АДРЕСА_1 споживачем послуг з постачання теплової енергії є відповідач. Письмовий договір на теплопостачання з КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не укладався.

Відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Таким чином сума заборгованості відповідача за спожиту теплоенергію за період з жовтня 2018 року по січень 2020 року становить 3 602, 86 гр., яка складається з:

-3 478, 77 гр. - сума заборгованості за поставлену теплову енергію;

- 59, 85 гр. - інфляційна складова боргу;

- 64, 24 гр. - три відсотки річних.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 25 червня 2020 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 30 червня 2020 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками на адресу реєстрації.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі представник відповідача отримав 02 вересня 2020 року.

/ а. с. 128 /

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористалася, відзив на позов не подала.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Встановлено, що відповідач зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва.

01 липня 2001 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та відповідачем був укладений Договір №8151038 на постачання теплової енергії, відповідно до якого постачальник зобов`язався виробити та поставити теплову енергію відповідачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а відповідач зобов`язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в Договорі.

Відповідно до п. 2.2.1 Договору постачальник зобов`язався постачати квартири АДРЕСА_1 теплову енергію на потреби: опалення- в період опалювального сезону, гарячого водопостачання- протягом року кількості та в обсягах згідно з Додатком №1 до Договору.

Відповідно до Додатку №2 до Договору розрахунки з відповідачем за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами на теплову енергію, затвердженими відповідним органом у встановленому законодавством порядку.

Згідно п. 2.3.1 Договору відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та по тарифах, які передбачені в Додатку №2 до Договору.

11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18, відповідно до якого ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитої до 01 травня 2018 року теплової енергії.

Відповідно до пункту 489 Додатку № 1 Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиту до 01 травня 2018 року до відповідача теплову енергію за договором №8151038 у розмірі 4 683,66 гр.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та деформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року», укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

/ а.с. 14 - 17, 94 - 96 /

З розрахунків позивача вбачається, що заборгованість позивача з грудня 2012 року по 01 травня 2018 року становить 5 167, 17 гр., яка складається з:

- 4 683,66 гр. - сума заборгованості за поставлену теплову енергію у гарячій воді

- 307,59 гр. - інфляційна складова боргу;

- 175,93 гр. - три відсотки річних.

Сума заборгованості відповідача за спожиту від КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» теплоенергію за період з жовтня 2018 року по січень 2020 року становить 3 602, 86 гр., яка складається з:

-3 478, 77 гр.- сума заборгованості за поставлену теплову енергію;

- 59, 85 гр. - інфляційна складова боргу;

- 64, 24 гр. - три відсотки річних.

/ а.с. 7 - 13 /

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Права та обов`язки виконавців комунальних послуг та управителів визначені ст. 8 Закону.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самовмоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб`єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03 жовтня 2007 року споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

В свою чергу відповідач від вказаних послуг не відмовлялася і від вказаних мереж не відключалася.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

У тих випадках, коли закон не встановлює обов`язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі.

Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з того, що відповідач не вносила плату за надані житлово-комунальні послуги, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідач, не надавши відзиву на позов, наданого позивачем розрахунку не спростовувала, свого розрахунку не надала.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум, доведеним.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Виходячи з цього суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 102, 00 гр. судового збору, сплаченого ним при звереннні до суду.

Керуючись ст. 15, 16, 205, 509, 525, 625, 633, 639 ЦК України, ст.ст. 1, 21, 26 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ст.ст.7, 19, 20 Закону України « Про теплопостачання»,ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 102, 103, 109, 141, 259, 263- 265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН: НОМЕР_1 / на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради /Київської міської державної адміністрації / «Київтеплоенерго» /01001 м. Київ площа Івана Франка, 5, / заборгованість до 01 травня 2018 року в розмірі 4 683, 66 гр., 307, 59 гр. інфляційної складової та 175, 93 гр. річних.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН: НОМЕР_1 / на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради /Київської міської державної адміністрації / «Київтеплоенерго» /01001 м. Київ площа Івана Франка, 5, / заборгованість з жовтня 2018 року до січня 2020 року в розмірі 3 478, 77 гр., 59, 85 гр. інфляційної складової та 64, 24 гр. річних.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН: НОМЕР_1 / на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради /Київської міської державної адміністрації / «Київтеплоенерго» /01001 м. Київ площа Івана Франка, 5, / 2 102, 00 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Л .А. Шереметьєва