Справа № 675/1363/20
Провадження № 2/675/117/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2021 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Пашкевича Р. В., за участі: секретаря судового засідання - Гедзенюк В. В., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , відповідача - ОСОБА_3 , представника відповідача - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду м. Ізяслав у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за аліментами, пені за прострочення сплати аліментів, та стягнення аліментів на навчання,

в с т а н о в и в :

17 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за аліментами в розмірі 47 739 грн., стягнення пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 47 739 грн., та стягнення аліментів пов`язаних з її навчанням в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22.04.2005 з відповідача стягнуто аліменти на її утримання у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06.04.2005 та до досягнення нею повноліття. Виконавчий лист, виданий на підставі зазначеного рішення, перебував на примусовому виконані в Ізяславському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. 02.04.2019 позивач досягла повноліття, а виконавче провадження було повернено у зв`язку із не виявленням у боржника майна на яке згідно закону можливо було б звернути стягнення в рахунок погашення боргу. Розмір заборгованості у даному виконавчому проваджені становить 47 739 грн., яку відповідач на даний час не сплатив, тому просить стягнути вказану суму заборгованості у її користь.

Також, посилаючись на те, що відповідач рішення суду не виконує, а тому має заборгованість по сплаті аліментів, позивач згідно уточненого розрахунку пені за несвоєчасну сплату нарахованих аліментів на підставі ст. 196 СК України просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 травня 2018 року по 01 квітня 2019 року у загальному розмірі 47 739 грн., що не перевищує 100% заборгованості по аліментах.

Крім того, вказує, що з 01.09.2018 вона навчається в Шепетівському медичному коледжі, та вартість навчання складає 58 050 грн. У зв`язку із навчанням, ОСОБА_1 не має змоги працювати, винаймає житло, матеріальну допомогу їй надає лише мати, відповідач в свою чергу являється працездатною особою, інших дітей на утриманні не має, а тому спроможний сплачувати аліменти пов`язаних з її навчанням в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Ухвалою судді від 24 липня 2020 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному об`ємі, просять задоволити їх.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 подали до суду письмовий відзив у якому просили відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у ньому. Разом з тим у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме відповідачем не заперечується вимога про стягнення аліментів пов`язаних з навчанням, однак в розмірі 500 грн. щомісячно до закінчення дочкою навчання. Стосовно задоволення інших вимог заперечує повністю, оскільки вважає, що дочка у силу ст. 196 СК України не наділена правом на звернення до суду із даними вимогами, також вказує на помилковість розрахунку пені за несвоєчасну сплату нарахованих аліментів, оскільки в ній не відображенні кошти, які були сплачені для позивача, в тому числі за навчання.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення по слідуючих підставах.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом РАГС Ізяславського районного управління юстиції 12.04.2001, позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , та батьками якої являються: мати - ОСОБА_5 ; батько - ОСОБА_3 .

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22.04.2005 з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06.04.2005 та до досягнення дитиною повноліття.

На підставі даного рішення Ізяславським районним судом Хмельницької області було видано виконавчий лист від 22.04.2005 про стягнення аліментів з відповідача на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, згідно оглянутого виконавчого провадження ВП № 6113237, стягувач ОСОБА_5 зверталася до державного виконавця із заявою від 22.04.2019 про повернення їй виконавчого листа у зв`язку з повноліттям дитини ОСОБА_1 .

Однак, відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.04.2019, начальником Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Закревською О. Л. повернуто даний виконавчий лист, з підстав не виявлення у боржника майна на яке згідно закону можливо було б звернути стягнення в рахунок погашення боргу, заходи здійснені державним виконавцем щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, боржник не працює, пенсії не отримує.

Також, начальником Ізяславського РВ ДВС видано довідку розрахунок заборгованості по аліментах про стягнення аліментів з ОСОБА_3 за період з 01.04.2018 по 31.03.2019, сукупний розмір заборгованості складає 47 739 грн.

Згідно уточненого розрахунку пені за несвоєчасну сплату нарахованих аліментів, наданого позивачем ОСОБА_1 14.01.2021, сума пені за прострочення сплати аліментів складає 112 885,14 грн.

Як вбачається з договору про навчання № 3 від 25.07.2018 укладеного між Шепетівським медичним училищем та ОСОБА_6 , остання зобов`язалася своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу студентки ОСОБА_1 . Загальна вартість освітньої послуги становить 56 600,00 грн., за навчальний рік 14 150,00 грн., за семестр 7 075,00 грн.

Відповідно довідки Шепетівського медичного училища № 523 від 04.06.2020, ОСОБА_1 навчається у даному закладі за спеціальністю 223 Медсестринство ОПП Лікувальна справа. Термін навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022. Стипендію у навчальному закладі ОСОБА_1 не отримує, про що свідчить довідка про доходи № 51 від 03.06.2020.

Також, згідно договорів оренди квартири від 25.08.2018 та 25.08.2019, ОСОБА_1 орендує у ОСОБА_7 квартиру в АДРЕСА_1 , за помісячну плату в сумі 600 грн.

У відповідності до договору дарування частини квартири посвідченого приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу від 20.08.2003, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_5 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 .

Крім того, відповідачем було надано ряд банківських квитанцій про сплату коштів в розмірі по 7075,00 грн. за навчання ОСОБА_1 в Шепетівському медичному училищі, всього за період з серпня 2018 року по лютий 2020 року ним сплачено 28 590 грн.

Також, відповідачем долучено ряд квитанцій про перерахування добровільних коштів для ОСОБА_5 відповідних коштів різними сумами за період з 2018 року по 2019 рік, всього на суму 5 608,60 грн., що не відображено у довідці розрахунку пені за несвоєчасну сплату нарахованих аліментів.

Свідок ОСОБА_6 , яка являється бабцею позивача та відповідно матір`ю відповідача, суду показала, що її син ОСОБА_3 постійно допомагає для дочки, а саме передавав через неї кошти на утримання дочки, сплачував гроші за її навчання, придбавав необхідні речі для повсякденного вжитку. Зазначає, що між сином та матір`ю позивача - ОСОБА_8 , була домовленість, що заборгованість по аліментах, відповідач буде сплачувати шляхом оплати за навчання дитини. Син ніде не працює, має мінливий та нерегулярний дохід, кошти які вказані у квитанціях від її імені, саме надавав син ОСОБА_3 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 , суду показала, що бабця ОСОБА_6 та її син ОСОБА_3 постійно допомагали для ОСОБА_1 , а саме давали гроші, оплачували навчання, ремонтували телефон, забезпечували продуктами харчування.

Свідок ОСОБА_8 , яка являється матір`ю позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні відмовилася від дачі показів відповідно до ст. 63 Конституції України.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Проте, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 4 ЦПК України, за судовим захистом своїх прав, свобод чи інтересів може звернутися не будь-яка особа, а лише особа, законні права, свободи чи інтереси якої порушуються, не визнаються або оспорюються.

В теорії цивільно-процесуального права, цю особу прийнято називати належним позивачем, а тому, його вимоги, у разі доведеності, підлягають судовому захисту в обраний ним спосіб.

Відповідно, особу, права, свободи чи інтереси якої не порушуються оскаржуваними рішенням/дією (бездіяльністю) відповідача прийнято називати неналежним позивачем, і у разі встановлення такого, у задоволенні його вимог слід відмовити за їх необґрунтованістю.

Так, в силу ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Зокрема, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, можна констатувати, що суб`єктний склад в аліментних зобов`язаннях є таким:

отримувач аліментів - один з батьків або інший законний представник дитини, разом з якими вона проживає;

платник аліментів - інший з батьків, який проживає окремо від дитини та має можливість надавати дитині утримання;

дитина, на утримання якої аліменти стягуються.

У зв`язку з цим, кожний з названих осіб має певні, лише йому належні, права та обов`язки, які підлягають виконанню, а у разі їх порушення - судовому захисту.

Зокрема, платник зобов`язаний вчасно та в установленому розмірі сплачувати аліменти, а у разі порушення такого обов`язку і утворенні з його вини заборгованості з їх сплати, відповідно до частини першої статті 196 СК України, ще й сплачувати на користь одержувача аліментів неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

При цьому, виходячи із визначеності прав та обов`язків сторін, право ініціювання стягнення заборгованості та пені по аліментам за законом - належить лише одержувачу аліментів, який і буде належним позивачем у такій категорії справ. В даній справі - це могла б бути ОСОБА_8 . Отже, усі інші особи, які заявляють такий позов, у тому числі і дитина, на утримання якої аліменти стягуються - якою є ОСОБА_1 , таким правом, за відсутності інших обставин, не наділені, а тому її слід вважати неналежним позивачем.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за аліментами, та пені за прострочення сплати аліментів не підлягають задоволенню. Оскільки суд відмовляє у задоволенні даних вимог, тому що ОСОБА_1 є неналежним позивачем, оцінка доказів по вказаним вимогам судом не надається.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів пов`язаних з її навчанням, суд прийшов до наступного.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Частиною другою статті 199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з частиною першою статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частити першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Посилання відповідача, які викладені у відзиві на позов, що він офіційно не працює, має тимчасові заробітки, та на його утриманні знаходяться матір ОСОБА_6 , яка є особою похилого віку, не заслуговують на увагу, оскільки факт знаходження матері на утриманні відповідача не доведено. Також, кошти які сплачуються на навчання дитини є його особистою волею.

Одночасно судом враховується матеріальний стан позивача, яка навчається в іншому місті, винаймає житло, купує необхідні речі для повноцінного навчання, ніде не працює.

Попри те, що відповідач, як він стверджує, офіційно не працює, однак має тимчасові заробітки, а тому здатний забезпечити сплату аліментів на утримання своєї дитини у визначеному судом розмірі.

З урахуванням встановлених обставин у справі, а також того, що відповідач є працездатною особою, та частково згідний сплачувати аліменти на дитину в розмірі 500 грн., суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог про стягнення аліментів із відповідача на утримання дочки.

На думку суду, відповідач повинен докладати всіх зусиль для надання повноцінного утримання своєї дитини, яка продовжує навчання.

Також суд вказує, що в будь-якому випадку, необхідність утримувати себе не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка її потребує.

Слід зазначити, і те, що відповідач не вправі перекладати обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню дочку, яка навчається, винятково на матір, що є порушенням норм закону.

Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, позицію позивача та відповідача, який частково визнає позовні вимоги, суд приходить до висновку, що відповідач здатний утримувати свою повнолітню дочку ОСОБА_1 .

Однак слід зазначити, що стягнення аліментів у розмірі, заявленому у позовній заяві не в повній мірі відповідає засадам рівності прав та обов`язків батьків. На думку суду справедливим та достатнім розміром аліментів, які підлягають до стягнення на період навчання дочкою, який відповідатиме інтересам обох сторін по справі є 1000 гривень, щомісячно на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Крім того, стаття 199 СК України передбачає в обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, що розміщена в главі 16 цього Кодексу, а також зважаючи на те, що особа яка досягла вісімнадцятирічного віку є повнолітньою, а тому положення глави 15 СК України не можуть бути застосовані у даному випадку, тобто аліменти не можуть стягуватися в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки ОСОБА_1 є повнолітньою особою.

Тому позов у цій частині підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що вимоги позивача про стягнення аліментів пов`язаних з навчанням задоволено судом на 50% (1000:2000х100), тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 420 грн. 40 коп. (840,80 х 50%). Також, підстав для стягнення витрат на правову допомогу суд не вбачає, оскільки позивачем взагалі не надано доказів здійснення оплати адвокату наданих ним послуг.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 195, 196, 199 - 201 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 141, 81, 89, 247, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., щомісячно на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнення аліментів проводити щомісячно, починаючи з 17 липня 2020 року.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В решті задоволення позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_3 ;

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 25 січня 2021 року.

Суддя: Р. В. Пашкевич