Справа № 450/424/21 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський М.О.
Провадження № 22-ц/811/2827/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 червня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 травня 1997 року між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб, у якому у них народилося двоє дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 травня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі 50 % з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 квітня 2013 року і до досягнення ними повноліття. Стверджує, що незважаючи на те, що відповідач має постійний дохід та проживає разом з нею та дітьми, будь-яких коштів не їх утримання не надає. Зазначає, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 травня 2013 року відповідача зобов`язано сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Вказує, що молодшому синові, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнилося 18 років, однак він продовжує навчання на другому курсі економічного факультету Львівського національного університету ім. Івана Франка у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. З наведених підстав просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апелянт вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що нею не надано доказів на підтвердження того, що повнолітній син, який продовжує навчання, проживає разом з нею, оскільки в матеріалах справи наявна довідка, яка підтверджує місце проживання її повнолітнього сина разом з нею, а також довідка про навчання сина на денній формі навчання. Зазначає, що ОСОБА_4 навчається за межами населеного пункту, в якому проживає, відтак потребує додаткових витрат на проїзд, харчування, одяг, а у відповідача наявна можливість надавати таку матеріальну допомогу своєму синові, оскільки у нього є постійні доходи. Вказує, що судом не взято до уваги той факт, що відповідач в судове засідання не прибув, жодних заперечень щодо задоволення позовних вимог не надав, що, на її думку, свідчить про те, що він погоджується на сплату аліментів. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 11 серпня 2021 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 червня 2021 року вирішено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 червня 2021 року у призначено на 15 год. 30 хв. 08 листопада 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 18 листопада 2021 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 08 листопада 2021 року, датою ухвалення постанови є саме 18 листопада 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що повнолітній син сторін ОСОБА_4 , який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач має змогу надавати таку матеріальну допомогу своєму повнолітньому синові.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200,201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 21 листопада 2002 року, виданим Оброшинською сільською радою Пустомитівського району Львівської області (а.с. 3).

Довідкою № 18 від 12 січня 2021 року, виданою Львівським національним університетом імені Івана Франка підтверджується, що ОСОБА_4 є студентом другого курсу денної форми навчання економічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка та навчається за рахунок видатків державного бюджету (а.с. 7).

Крім того, у довідці зазначено, що він закінчує навчання 30 червня 2023 року.

ОСОБА_1 працює провідним фахівцем Пустомитівської районної філії Львівського обласного центру зайнятості та за період з січня 2020 року по грудень 2020 року отримала заробітну плату в розмірі 162 289.10 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 6 від 12 січня 2021 року, виданою Пустомитівською районною філією Львівського обласного центру зайнятості.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 досягнув повноліття, однак продовжує навчання на денній формі навчання, навчається у м. Львові, що пов`язано з доїздом до місця навчання, він є таким, що не може в повній мірі себе матеріально забезпечувати, відтак потребує матеріальної допомоги батьків, як матері так і батька, оскільки самій матері матеріально утримувати сина є непосильним.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень підтверджується, що ОСОБА_2 повідомлений про розгляд справи, отримував копію як позовної заяви, так і апеляційної скарги, заперечень щодо задоволення позову чи апеляційної скарги до суду не подавав, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості надавати кошти на утримання сина, який продовжує навчання.

З огляду на те, що обов`язок утримувати дітей, в тому числі і повнолітніх, які продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років, виникає в обох батьків в однаковій мірі, зважаючи на те, що вік ОСОБА_4 перевищує вісімнадцять років та є меншим двадцяти трьох років, він продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є особою молодого віку, працездатним, не має жодних обмежень щодо працевлаштування, а відтак за станом здоров`я не має жодних перешкод у працевлаштуванні, доказів неможливості надання матеріальної допомоги синові не надав, відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частин від заробітку (доходу).

Отже, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , матері ОСОБА_4 , який проживає разом з нею, продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, з тих підстав, що батько дитини не може надавати матеріальну допомогу, такі висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Категорія «мінімальний гарантований розмір аліментів», передбачена главою 15 СК України і відноситься до аліментів на утримання дитини. Така величина встановлена законодавцем, виходячи з наявності у батьків безумовного обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У свою чергу, після досягнення повноліття відсутній безумовний обов`язок батьків утримувати сина, дочку. Останні повинні доводити наявність додаткових обставин (наприклад навчання) обґрунтовувати необхідну суму матеріальної допомоги. При розрахунках може бути встановлено, що їх розмір є меншим 1/2 прожиткового мінімуму.

Таким чином, поширення категорії «мінімальний гарантований розмір аліментів» на стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина і доньки (глава 16) є безпідставним.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Законом встановлені прожиткові мінімуми для дітей віком до 6 років, від 6 років до 18 років та працездатних осіб. Прожитковий мінімум на повнолітніх дочку та сина законом не передбачено.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є повнолітньою працездатною особою, яка продовжує навчання, і має право на одержання аліментів до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцятитрирічного віку, законодавством України, чинним на момент подання позовної заяви не передбачено встановлення для нього мінімального гарантованого розміру аліментів, відтак колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Вважаючи позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення, колегія суддів враховує те, що обов`язок утримувати дітей, в тому числі і повнолітніх, які продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років, виникає в обох батьків в рівній мірі, і не є обов`язком лише матері.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на утримання повнолітнього сина сторін, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання, аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення ним навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 червня 2021 року скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, щомісячно, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 05 лютого 2021 року і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 18 листопада 2021 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк