Справа № 308/9265/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 січня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Бисаги Т.Ю., Джуги С.Д.,

за участі секретаря Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 05 червня 2020 року (головуючий суддя Бедьо В.І.) про закриття провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в:

20.09.2017 АТ «Державний ощадний банк України» (в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 , у якому просило (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, а.с.40-41) звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором , посвідченим 09.08.2007 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І. в реєстрі за №2463, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 55,5 м. кВ., (житлова площа 29,3 м. кВ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №70908/1 від 09.08.2007, укладеним між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 , що станом на 09.08.2017 становило 3063,51 доларів США шляхом продажу вищевказаного предмета іпотеки за визначеною процедурою.

05.06.2020 АТ «Державний ощадний банк України» подало заяву, у якій просило у зв`язку з позасудовим врегулюванням спору - погашенням відповідачем заборгованості в повному обсязі - закрити провадження у справі, оскільки відсутній предмет спору, та повернути сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 13437,40 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 05 червня 2020 року провадження у справі закрито відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, АТ «Державний ощадний банк України» оскаржило її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що вимоги диспозитивності цивільного судочинства вимагають ухвалення судового рішення відповідно до поданої заяви та її мотивів. Вказує, що заява позивача про закриття провадження та повернення судового збору мотивована відсутністю предмета спору та не містить посилань на відмову від позову. Просить змінити оскаржувану ухвалу, вирішити питання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (повне погашення заборгованості за договором), повернути сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 13437,40 грн.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційного суду скаргу підримав та просив задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію представника апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач подав до суду заяву про закриття провадження у справі, тобто не підтримує своїх вимог унаслідок їх задоволення відповідачем і відмова не порушує права відповідача, та провадження у справі було закрито тому наявні підстави для закриття провадження у справі відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Зміст доводів апеляційного скарги зводиться до того, що підставою для закриття провадження у цій справі є відсутність предмету спору, а не відмова від позову, як зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 квітня 2019 року (справа №456/647/18, провадження №61-2018св19).

Враховуючи, що на час пред`явлення даного позову предмет спору мав місце, але припинив своє існування вже після відкриття провадження у справі у зв`язку з позасудовим врегулюванням спору - погашенням відповідачем заборгованості в повному обсязі, тому у суду відсутні підстави для закриття провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, тобто у зв`язку з відсутністю спору.

Колегія суддів також вважає, що відсутні підстави для закриття провадження у цій справі у зв`язку з відмовою позивача від позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільно-процесуальне законодавство визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 ст.13 ЦПК України).

Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

Нормативне визначення принципу диспозитивності надає сторонам право вільно розпоряджатися предметом спору і процесу, зокрема, позивач має право відмовитися від позову.

Відмова позивача від позову - це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу.

У матеріалах справи відсутня заява АТ «Державний ощадний банк України» про відмову від позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у цій справі у зв`язку з відмовою від позову є помилковим, оскільки відсутнє волевиявлення позивача щодо відмови від судового захисту своєї вимоги.

Натомість суду першої інстанції слід було вирішити заяву позивача про закриття провадження у справі саме у зв?язку з відсутністю предмета спору.

Суд апеляційної інстанції, за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, не може вирішувати по суті заяву про закриття провадження у справі, яка була подана до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Ухвала про закриття провадження у справі є ухвалою, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду - суду першої інстанції слід повторно розглянути заяву, подану позивачем, надавши оцінку саме тій підставі для закриття провадження у справі, яка вказана позивачем.

Керуючись ст. 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п.4 ч. 1 ст. 379 ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 05 червня 2020 року про закриття провадження у справі №308/9265/17 - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 січня 2021 року.

Головуюча

Судді