Справа № 242/2870/19
Провадження № 2/242/166/21
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2021 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді: Хацько Н.О., за участю секретаря судового засідання Дурової Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , про усунення перешкод у праві користування автомобілем та зобов`язання повернути автомобіль, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 20.05.2019 року звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві користування автомобілем та зобов`язання повернути автомобіль. Позовні вимоги мотивовані тим, що у період з 05.10.2007 року по 30.01.2018 року вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. У період проживання однією сім`єю з відповідачем, вони отримали довіреність серія НАВ № 825095 від 26.05.2015 року, посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Князевою Л.Р., виданою ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_3 . Довіреність було видано на право укладання правочинів щодо експлуатації та розпорядження транспортним засобом автомобілем марки «Renault Trafic» 2001 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , зокрема надано право експлуатувати з правом використання за межами України, продати, обміняти, здати в оренду, за ціною та на умовах на розсуд уповноважених. Строк довіреності встановлено до 26 травня 2018 року. Вранці 24 листопада 2017 року, відповідач повідомив їй, що на його думку автомобіль несправний та необхідно щоб його подивилися на СТО. Згодом ОСОБА_2 повідомив їй, що по дорозі автомобіль зовсім зламався і йому довелося віддати його для ремонту на певний час. Після чого пообіцяв, що поверне автомобіль після його ремонту. По теперішній час, ані автомобіля, ані ключем від нього відповідач так і не повернув. 02.10.2018 року вона звернулася до Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області із заявою про вчинення кримінального злочину за ст. 190 КК України, на що отримала відповідь в якій їй було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання по суті. 26.12.2018 року ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_3 , надав довіреність на розпорядження та користування вищевказаним транспортним засобом, посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Міщук О.Л., лише на позивача. Окрім того, вона сплатила ОСОБА_4 грошові кошти за цей автомобіль у розмірі 6 800 доларів США, що підтверджується розпискою від 27.12.2018 року, яка складена у присутності свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 07.03.2019 року позивач звернулася до Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області із заявою про вчинення кримінального злочину за ст. 190 КК України, на що 15.03.2019 року отримала відповідь в якій їй також було рекомендовано звернутися до суду. Враховуючи, що відповідач відмовився в позасудовому порядку врегулювати спір, вона була вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 у п`ятиденний строк з дня набрання чинності рішення суду автомобіль марки «Renault Trafic» 2001 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 і ключі від нього, а також не чинити перешкоди у користуванні вищевказаним автомобілем.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 10.06.2019 року відкрито провадження у зазначеній цивільній справі, призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження та витребувано з Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області копії матеріалів щодо розгляду заяв ОСОБА_1 від 02.10.2018 року (ЄО-9085) та 17.03.2018 (ЄО-2007) року.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 10.09.2019 року задоволено клопотання відповідача та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 .

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.05.2020 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Регіонального сервісного центру в Донецькій області МВС України інформацію про власника та реєстрацію транспортного засобу седан марки «Renault Trafic», 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_1 станом на поточну дату.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 06.08.2020 року задоволено клопотання позивача та витребувано з Регіонального сервісного центру в Івано-франківської області МВС України копії документів, які були надані при реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу седан марки «Renault Trafic», 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_1 станом на поточну дату.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, знову надала до суду заяву про відкладення судового засідання. Будучі присутньої під час попередніх судових засідань позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд звертає увагу, що позивач та його представник неодноразово завчасно та належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, натомість в судові засідання призначені на 02.10.2020 року, 02.11.2020 року, 18.12.2020 року та 22.01.2021 року не з`явилися, доказів про поважність причини неявки в судові засіданні суду не надали. Перебування позивача в м. Києві у зв`язку із відрядженням, доглядом за батьком, на думку суду, не можуть бути розцінені судом як підстава для відкладення судового засідання. Оскільки судом неодноразово надавалася змога позивачу та його представнику прийняти участь в судовому засіданні та надати свої додаткові письмові пояснення з приводу позовних вимог та додаткові докази, натомість позивач та його представник своїм правом не скористалися та щоразу надають клопотання про відкладення судового засіданні. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач та його представник зловживають своїми процесуальними правами, чим затягують розгляд справи по суті та вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про слухання справи без його участі та без участі його представника. Відповідач будучі присутніми під час попередніх судових засідань позовні вимоги не визнав та зазначив, що обставини викладені позивачем у позові щодо привласнення ним автомобіля є не правдивими та не підтверджуються матеріалами цивільної справи. Крім того, позивач зазначає в позові, що вона перестала володіти спірним автомобілем 24 листопада 2017 року, в той самий час автомобіль у володільця ОСОБА_3 та його представника - Колодія В.Й. також не знаходився, але 26 грудня 2018 року представник власника спірного автомобіля передає його позивачці у користування. Крім того, розписка про яку йде мова у позові не підтверджує факту продажу спірного автомобіля та не підтверджує факту передачі позивачем певних грошей за продаж автомобіля. Просили суд відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги та підтримав зазначені в позовній заяві обставини справи, щодо видачі довіреностей на її ім`я ОСОБА_9 на користування та розпорядження автомобілем марки «Renault Trafic» 2001 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Зі змісту ст. 81 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування лежить не на суду, а на сторонах.

В судовому засіданні встановлено, що свідоцтва про реєстрацію серія НОМЕР_3 , виданого Центром ДАІ 2601 27.12.2014 року, транспортний засіб марки «Renault Trafic» 2001 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_3 .

Згідно довіреності серія НАВ № 825095 від 26.05.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Князевою Л.Р., ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_3 , уповноважив ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладати правочини щодо експлуатації та розпорядження транспортним засобом, зокрема: експлуатувати з правом використання за межами України, продати, обміняти, здати в оренду, за ціною та на умовах на розсуд уповноважених, належним ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого Центром ДАІ 2601 27.12.2014 року, транспортним засобом марки «Renault Trafic» 2001 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . Для чого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надано право представляти власника в органах нотаріату Державтоінспеції або будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях з усіх питань, пов`язаних з експлуатацією та відчуженням транспортного засобу, зокрема - ремонтом, проходженням технічного огляду, його переобладнанням (заміна у встановленому порядку кольору, двигуна, кузова, інших деталей, в тому числі номерних знаків); при потребі провести заміну або одержати дублікат реєстраційних документів, дублікат даної довіреності, в тому числі Свідоцтво про реєстрацію для поїздки за кордон; зняти транспортний засіб з обліку і одержати транзитні номери; укладати від імені власника договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом, одержувати за ними належні власнику грошові суми; укладати договори страхування цивільної відповідальності власників автотранспорту; подавати від імені власника заяви, одержувати необхідні довідки та інші документи, сплачувати від імені власника необхідні податки і виконувати всі інші дії і формальності, пов`язані з цією довіреністю. Строк довіреності встановлено до 26 травня 2018 року.

Відповідно до довіреності серія ННМ901757 від 26.12.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Міщук У.Л., ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_3 , уповноважив ОСОБА_1 укладати правочини щодо експлуатації та розпорядження транспортним засобом, зокрема: експлуатувати з правом використання за межами України, продати, обміняти, здати в оренду, за ціною та на умовах на розсуд уповноважених, належним ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого Центром ДАІ 2601 27.12.2014 року, транспортним засобом марки «Renault Trafic» 2001 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . Для чого ОСОБА_1 надано право представляти власника в органах нотаріату Державтоінспеції або будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях з усіх питань, пов`язаних з експлуатацією та відчуженням транспортного засобу, зокрема - ремонтом, проходженням технічного огляду, його переобладнанням (заміна у встановленому порядку кольору, двигуна, кузова, інших деталей, в тому числі номерних знаків); при потребі провести заміну або одержати дублікат реєстраційних документів, дублікат даної довіреності, в тому числі Свідоцтво про реєстрацію для поїздки за кордон; зняти транспортний засіб з обліку і одержати транзитні номери; укладати від імені власника договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом, одержувати за ними належні власнику грошові суми; укладати договори страхування цивільної відповідальності власників автотранспорту; подавати від імені власника заяви, одержувати необхідні довідки та інші документи, сплачувати від імені власника необхідні податки і виконувати всі інші дії і формальності, пов`язані з цією довіреністю. Строк довіреності встановлено до 30.12.2019 року.

Згідно розписки від 27.12.2018 року, ОСОБА_4 в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 письмово підтвердив факт отримання від ОСОБА_9 6800 доларів США за транспортний засіб марки «Renault Trafic» 2001 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

02.10.2018 року ОСОБА_9 подано заяву до Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області із заявою про вчинення кримінального злочину за ст. 190 КК України.

Згідно висновку від 04.10.2018 року за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 (ЄО-9085) від 02.10.2018 року та листа Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області № 26018/405/2018 від 08.10.2018 року ОСОБА_9 , що постановлені нею у заяві ЄО-9085 від 02.10.2018 року відносяться до цивільно-правових та рекомендовано звернутися до суду.

07.03.2019 року ОСОБА_9 подано заяву до Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області із заявою про вчинення кримінального злочину за ст. 190 КК України.

Згідно висновку від 14.03.2019 року за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 (ЄО-2007) від 07.03.219 року та листа Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області № 6641/405/2019 від 15.03.2019 року ОСОБА_9 , що постановлені нею у заяві ЄО-2007 від 07.03.2019 року відносяться до цивільно-правових та рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до довіреності серія НОВ851443 від 02.12.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Зіняк О.І., ОСОБА_3 , уповноважив ОСОБА_1 укладати правочини щодо експлуатації та розпорядження транспортним засобом, зокрема: експлуатувати з правом використання як на території України так і за кордоном, а також розпоряджатися (продати за ціною та на умовах відомих уповноваженому), належним йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого Центром ДАІ 2601 27.12.2014 року, транспортним засобом марки «Renault Trafic» 2001 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . Для чого ОСОБА_1 надано право представляти власника в органах нотаріату, ТСЦ МВС або будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях з усіх питань, пов`язаних з експлуатацією та відчуженням транспортного засобу, зокрема - ремонтом, проходженням технічного огляду, його переобладнанням (заміна у встановленому порядку кольору, двигуна, кузова, інших деталей, в тому числі номерних знаків); при потребі провести заміну або одержати дублікат реєстраційних документів, отримати тимчасовий реєстраційний талон; зняти транспортний засіб з обліку і одержати транзитні номери; укладати від імені власника договори цивільно-правового характеру (біржові угоди, довідки-рахунок) щодо розпорядження та користування транспортним засобом, одержувати за ними належні власнику грошові суми; обмінювати, здавати в оренду, страхувати його, отримувати страхове відшкодування, отримувати поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності, у випадку спричинення транспортним засобом в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкодження іншим особам чи заподіяння шкоди іншим транспортним засобам під час керування, укладати договір позички та при необхідності від імені власника угоди про відшкодування заподіяної шкоди, отримувати та сплачувати за такими угодами грошові суми; подавати від імені власника заяви ( в т.ч. заяву про сімейний стан), одержувати необхідні довідки та інші документи; представляти від імені власника інтереси в суді з усіма правами наданими позивачу, третій особі та потерпілому, в тому числі з правом пред`явлення позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання повністю або частково, зміну підстав або предмета позову, укладання мирової угоди, оскарження рішення суду, подання виконавчого листа та стягнення, одержання присудженого майна або грошей, виконувати всі інші дії і формальності, пов`язані з цією довіреністю. Строк довіреності встановлено до 02.12.2020 року.

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу, наданої Регіональним сервісним центром МВС в Донецькій області, автомобіль «Renault Trafic» 2001 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 з 27 грудня 2014 року та станом на 20.05.2020 року зареєстрований за ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що позивач є її сестрою. В двадцятих числах грудня 2018 року вона на прохання ОСОБА_9 , привезла їй гроші до м. Києва, та в її присутності позивач передала гроші чоловіку на ім`я ОСОБА_10 за купівлю автомобіля у сумі 6 800 доларів США. Коли ОСОБА_9 та ОСОБА_2 проживали разом, то вона бачила, як відповідач користувався автомобілем «Renault». Зі слів сестри їй відомо, що ОСОБА_2 викрав у неї вищевказаний автомобіль. Чи мешкали позивач та відповідача разом на день зникнення автомобіля вона не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що позивач є її подругою. В двадцятих числах грудня 2018 року вона разом з ОСОБА_6 привезли гроші ОСОБА_9 до м. Києва. Вона також була присутньою при передачі позивачем грошей чоловіку за купівлю автомобіля у сумі 6 800 доларів США. Користувалися автомобілем, як ОСОБА_9 , так ОСОБА_2 коли вони проживали разом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, на яку посилається позивач, звертаючись до суду з даним позовом, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

В постанові Верховного Суду України від 26 червня 2013 року у справі № 6-58цс13 зроблено висновок, що: «права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого статями 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно. Разом із тим віндикація як спосіб захисту права власності застосовується, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належним йому майном. Отже, право на звернення до суду з вимогою про витребування майна від набувача має власник цього майна».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2018 року у справі № 703/5364/15-ц (провадження № 61-4812св18) вказано, що «застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Проте, позивачем не надано доказів знаходження спірного автомобіля безпосередньо у відповідача. Судом апеляційної інстанції вірно встановлено відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження знаходження вказаного автомобіля у відповідача».

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18) зазначено, що: «однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким».

В пунктах 37 - 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) зроблено висновок, що «предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду».

Аналіз статті 391 ЦК України свідчить, що підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником свого права. Таким чином, право власності має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

При цьому у постановах Верховного Суду неодноразово зазначалося, що саме на позивача покладено обов`язок довести факт дійсного порушення його права, яке, на думку цієї особи, полягає у позбавленні можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном (постанови від 15.03.2018 у справі № 300/690/16-ц, від 28.03.2018 у справі № 332/4891/15-ц, від 28.03.2018 у справі № 589/4556/16, від 28.03.2018 у справі № 372/918/16-ц). У випадку, коли відповідач не вчиняв дій, які спричиняють позивачеві перешкоди у володінні та користуванні майном, заявлення вимоги про захист права власності шляхом усунення відповідних перешкод свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту.

Як роз`яснено в п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони непов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням, володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Статтею 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення цих норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку встановленим в судовому засіданні обставинам справи, суд звертає увагу, що в судовому засіданні жодною із сторін та третьою особою, не оспорювався той факт, що спірний автомобіль належить на праві власності ОСОБА_3 та жодна видана власником довіреність на право користування і розпорядження транспортним засобом станом на день розгляду справи не визнана недійсною, не скасована, дія останньою була встановлена до 02.12.2020 року, вказані правочини не визнані судом удаваними, тощо.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позивач звертаючись до суду саме з негаторним позовом про усунення перешкод у праві користування автомобілем обрав правильний спосіб захисту.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість позовних вимог, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, достатності та взаємозв`язку, слід зазначити наступне.

Загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу (рішення у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), від 23 червня 1993 року, пункт 63). Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (див. рішення у справі «Dombo Beheer B.V. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27 жовтня 1993 року, п. 33, Series А N 274).

Стандарт доказування, тобто ступінь доведеності обставин справи сторонами є питанням досить складним для Суду, яке він вирішує у кожній справі окремо. Загальне правило, сформульоване у рішенні по справі Ireland v. the United Kingdom (5310/71, § 161, 18 January 1978) наступним чином: оцінюючи докази Суд застосовуватиме стандарт доказування «поза розумним сумнівом», але додає, що такий доказ може слідувати з співіснування достатньо сильних, чітких та узгоджених припущень або інших схожих неспростованих презумпцій факту. В цьому контексті поведінка Сторін при отриманні доказу також приймається до уваги.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Надані в судовому засіданні показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на думку суду, не підтверджують факт знаходження спірного автомобіля у відповідача ОСОБА_2 та здійсненням ним дій, які перешкоджають позивачу у здійсненні нею права користування та розпорядження транспортним засобом, а лише засвідчують факт передачі грошей представнику власника автомобіля.

Тоді як будь-яких інших належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження своїх позовних вимог та існування фактичних обставин, на які посилається позивач ОСОБА_1 у позові, а також доказів на підтвердження знаходження спірного автомобіля у відповідача та чинення ним перепон у користуванні та розпорядження зазначеним майном, позивачем не надано.

В зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві користування автомобілем та зобов`язання повернути автомобіль, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У х в а л и в:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , про усунення перешкод у праві користування автомобілем та зобов`язання повернути автомобіль - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 .

Повний текст рішення виготовлено 26 січня 2021 року.

Суддя Н.О. Хацько