Справа № 740/2533/21
Провадження № 2/740/923/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Лазоренко Л. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Служба у справах дітей Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

установив:

29 квітня 2021 року Лосинівська селищна рада Ніжинського району Чернігівської області звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачка є матір`ю малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько дитини записаний зі слів матері.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 березня 2020 року у справі № 740/842/20 відібрано малолітнього ОСОБА_2 від матері без позбавлення її батьківських прав та передано представнику органу опіки та піклування Ніжинської районної державної адміністрації для влаштування до Комунального некомерційного підприємства «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради.

Розпорядженням голови Ніжинської районної державної адміністрації від 29.04.2020 № 65 ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та взято на первинний облік.

Службою у справах дітей Лосинівської селищної ради проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено, що ОСОБА_1 не відвідувала свого малолітнього сина ОСОБА_2 в будинку дитини «Надія» Чернігівської обласної ради; за місцем проживання мати не створила належних умов для перебування та виховання дитини, на зауваження реагувала агресивно, сперечалася. Інспектором ЮП Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області 04.03.2021 року на ОСОБА_1 складено протокол за ст. 184 КУпАП про невиконання батьківських обов`язків.

Відповідачка характеризується негативно, сім`я поживає в антисанітарних умовах, за вживання спиртних напоїв та споювання неповнолітніх дітей відповідачка притягувалася до адміністративної відповідальності.

Працівник Служби у справах дітей спільно з фахівцем із соціальної роботи неодноразово намагалися встановити контакт з ОСОБА_1 , проводили профілактичні бесіди щодо відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, створення належних умов для життя та розвитку малолітньої дитини, дотримання санітарно-гігієнічних вимог та теплового режиму в житловому будинку, планування особистого бюджету. ОСОБА_1 не бажає співпрацювати та не прислуховується до порад фахівців.

У зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків органом опіки та піклування Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області складено висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Посилаючись на викладене, позивач вважав, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно своєї малолітньої дитини, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) є підставою для позбавлення батьківських прав. Крім цього, просив стягнути з неї аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 травня 2021 року відкрито провадження у справі; ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 12-00 год. 18 червня 2021 року, яке в подальшому відкладено на 09-00 год. 14 липня 2021 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 липня 2021 року підготовче провадження у справі закрито; справу призначено до судового розгляду на 14-00 год. 19 серпня 2021 року.

Судові засідання у справі неодноразово відкладалися у зв`язку з неявкою відповідачки, востаннє - на 15 листопада 2021 року, 09-00 год.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Від представників позивача і третьої особи надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, підтримання позову та незаперечення проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка у судові засідання жодного разу не з`явилася, при цьому отримала судові повістки про виклик до суду, про що свідчать рекомендовані повідомлення, які повернулися до суду з відмітками про вручення поштового відправлення; відзиву на позов чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вказане суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 від 07 листопада 2019 року серії НОМЕР_1 , виданого Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, матір`ю дитини є ОСОБА_1 (а. с. 14).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно зі ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 07.11.2019 року № 4, виданого Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, батько дитини записаний за вказівкою матері (а. с. 9).

З акта обстеження житлово-побутових умов від 22 лютого 2021 року вбачається, що комісія в складі старости села, депутата Лосинівської селищної ради та соціального працівника дійшла висновку про неможливість проживання малолітньої дитини в умовах, які були обстежені за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Відповідно до акта обстеження умов проживання щодо повернення дитини в сім`ю чи позбавлення мами батьківських прав від 04.03.2021 року, умови проживання незадовільні, в будинку зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 - мати, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 - син, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 - син, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться в КНП «Надія» м. Прилуки з липня за рішенням суду (а. с. 8).

Згідно з актом комісії у складі генерального директора, вихователя групи та юрисконсульта КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» ЧОР від № 02-14/376 від 29.03.2021 року та листом №02-7/290 від 05 березня 2021 року, дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виховується в КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» ЧОР з 10 липня 2020 року на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 березня 2020 року. За час перебування дитини у закладі мати ОСОБА_1 дитину не відвідувала, не телефонувала, не цікавилася станом здоров`я і розвитку дитини, не брала участі у вихованні та утриманні дитини, не ініціювала питання повернення дитини на виховання в сім`ю.

Відповідно до витягу з протоколу № 3 засідання Комісії з питань захисту прав дитини Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області від 22 березня 2022 року рекомендовано органу опіки та піклування затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доручено підготувати матеріали для подання заяви про позбавлення прав ОСОБА_1 (а. с. 11).

Згідно з листом начальника відділу поліції Духна В. від 15 квітня 2021 року виявлено факт неналежного виконання батьківських обов`язків громадянкою ОСОБА_1 та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а. с. 10).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Розглядуючи вказану справу, суд ураховує, що будучи обізнаною з розглядом цього позову в суді, відповідачка жодного разу не з`явилася в судові засідання та не повідомила про своє бажання брати участь у вихованні дитини, не надала суду жодних доказів на підтвердження факту її участі у вихованні дитини.

Зважаючи на вказане, можна стверджувати, що відповідачка ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно своєї малолітньої дитини - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.

На думку суду, поведінка відповідачки є такою, що свідчить про самоусунення її від виконання обов`язку з виховання дитини, і розцінюється судом, як небажання виконувати свій батьківський обов`язок.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до вимог ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Разом з цим згідно із ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З огляду на вказане суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову.

Керуючись ст. 2, 5, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 247, 263 - 265 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Служба у справах дітей Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_2 ) позбавити батьківських прав стосовно її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_2 ) аліменти на користь малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 29 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) у дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення складене і підписане 19 листопада 2021 року.

Суддя І. М. Шевченко