Справа № 946/1756/20
Провадження № 2/946/984/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Тащі Т.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

20.03.2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення виплати аліментів на дітей та просила стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 71585,51 грн, мотивуючи тим, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.2018 року з останнього стягнуто на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку, починаючи з 17.01.2018 року по 08.03.2025 року, 22.12.2018 року відкрито виконавче провадження, згідно розрахунку заборгованості від 24.02.2020 року за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 6580,85 грн, у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів відповідач має сплатити пеню, яка за розрахунками позивачки за період з 01.02.2018 по 15.03.2020 року становить 71585,51 грн.

Процесуальні дії суду

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.04.2020 рокувідкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 39).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.06.2020 року постановлено провести розгляд справи в заочному порядку (а.с. 50).

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.06.2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі (а.с. 51).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.08.2020 року заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.06.2020 року скасовано, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 74).

Аргументи учасників справи

У судове засідання позивачка не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно заяви від 21.01.2021 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутність (а.с.129).

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частково, у задоволенні вимог про стягнення пені за період до пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання просив відмовити за відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості. Визнав позов в частині вимог про стягнення пені за період сплати аліментів не в повному обсязі, а саме: вересень 2019 року, січень, лютий 2020 року. Не заперечував проти обчислення пені на підставі розрахунку заборгованості державного виконавця від 24.02.2020 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2018 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 ухвалено стягувати аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісяця в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) з 17.01.2018 року до 08.03.2025 року. Рішення набрало чинності 19.11.2018 року (а.с. 8-9).

28.11.2018 року на підставі рішення видано виконавчий лист (а.с. 10).

22.12.2018 року на підставі виконавчого листа відкрито виконавче провадження (а.с. 130).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості державного виконавця від 24.02.2020 року заборгованість відповідача по аліментам станом на 24.02.2020 року становить 6580,85 грн (а.с. 13, 64).

Згідно наданого позивачем розрахунку розмір пені за період з 01.02.2018 року по 15.03.2020 року становить 71585,51 грн (а.с. 14-25).

Згідно розрахунку заборгованості від 01.07.2020 року заборгованість погашено в повному розмірі у червні 2020 року (а.с. 65).

Позиція суду

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права.

Згідно з частинами другою, третьою статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права та пропорційність.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вислухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

За ч. 1 ст. 20 СК України, до вимог що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Аналогічний висновок мітить постанова ВС від 14.12.2020 року № 661/905/19.

Враховуючи, що рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2018 року про стягнення з відповідача аліментів набрало чинності 19.11.2018 року та пред`явлено до примусового виконання 22.12.2018 року, суд вважає, що вина відповідача у виникненні заборгованості до вказаного часу відсутня.

Крім того, відповідач до ухвалення рішення, а саме з серпня 2018 року, сплачував аліменти на утримання дітей, що підтверджено розрахунком заборгованості від 24.02.2020 року.

Згідно вказаного розрахунку заборгованості після пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання відповідач сплачував щомісячно аліменти у розмірі, більшому за необхідний, для погашення поточного платежу та заборгованості по аліментам, яка утворилась раніше.

Недоплата допущена відповідачем у вересні 2019 року, січні 2020 року, лютому 2020 року.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню пеня, яка утворилась за заявлений позивачкою період, виходячи з такого розрахунку.

За вересень 2019 року недоплата становить 178,50 (2189-2010,50) грн, кількість днів прострочення за період з 01.10.2019 по 15.03.2020 року становить 167, пеня становить 298,10 (178,50х167х1%) грн.

За січень 2020 року недоплата становить 1989 (2189-200) грн, кількість днів прострочення за період з 01.02.2020 по 15.03.2020 року становить 44 дні, пеня становить 875,16 (1989х44х1%) грн.

За лютий 2020 року недоплата становить 1789 (2189-400) грн, кількість днів прострочення за період з 01.03.2020 по 15.03.2020 року становить 15 днів, пеня становить 268,35 (1789х15х1%) грн.

Загальний розмір пені у межах заявлених позовних вимог за визначений позивачкою період з 01.02.2018 по 15.03.2020 року становить 1441,61 (298,10+875,16+268,35) грн.

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів в розмірі 1441,61 грн.

Судові витрати

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позовну вимогу заявлено на загальну суму 71585,51 грн, задоволено на суму 1441,61 грн, відсоток задоволених позовних вимог - 2 (1441,61х100/71585,51) %.

Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 16,82 (840,80х2/100) грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77-81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, ст. ст. 7, 20, 196 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 1441,61 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в дохід держави судові витрати (судовий збір) в сумі 16,82 грн, зарахувавши до спеціального фонду Державного бюджету України.

В решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26 січня 2021 року.

Суддя: Г.І.Смокіна