єдиний унікальний номер справи 546/875/14-ц
номер провадження 2/546/156/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Романенко О.О.,

за участі секретаря судового засідання Бігуна О.Є.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Решетилівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу №546/875/14-ц за позовом прокурора Решетилівського району Полтавської області в інтересах держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитною угодою,

в с т а н о в и в :

24.07.2014 в.о. прокурора Решетилівського району Полтавської області Дяченко С.Г. звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідачів на користь Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі заборгованість по кредитній угоді №1689-09 від 02 вересня 2009 року в сумі 18 178,17 грн, посилаючись на те, що відповідачі не виконали умови кредитної угоди, в результаті чого утворилася заборгованість, яку вони добровільно не сплачують. На вимоги Фонду про сплату заборгованості не реагують.

Посилається на те, що спрямовує дану заяву на захист інтересів держави, оскільки на стягнення заборгованості за кредитною справою завдає шкоди інтересам держави у вигляді ненадходження до державного Фонду коштів, які повинні спрямовуватись на реалізацію державної політики в галузі індивідуального житлового будівництва у сільській місцевості шляхом надання забудовником довгострокових пільгових позик. Вказує, що дана заява вжита, як захід прокурорського реагування на захист інтересів держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі.

30.07.2014 провадження у справі відкрито суддею Горульком О.М.

Ухвалою суду від 03.09.2014 провадження у справі зупинено, у зв`язку з тим, що 18 червня 2014 року відповідач ОСОБА_2 мобілізований до Збройних Сил України. Провадження зупинено до демобілізації відповідача ОСОБА_2 зі Збройних Сил України.

Розгляд справи не було завершено, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_6 у відставку 27.09.2018.

Через відсутність у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення повторного автоматизованого розподілу справи не відбулося, що підтверджується протоколом від 10.10.2018.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, 25.02.2019 справу передано на розгляд головуючому судді Лизенко І.В. (відряджена до Решетилівського районного суду Полтавської області на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19).

25.03.2019 справу прийнято до розгляду суддею Лизенко І.В., розгляд справи повторно розпочато у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, провадження у справі зупинено до демобілізації відповідача ОСОБА_2 зі Збройних Сил України.

15.07.2019 провадження у справі поновлено та призначено відкрите судове засідання.

Розгляд справи не було завершено у зв`язку із закінченням терміну відрядження судді Лизенко І.В. згідно рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19.

Через відсутність у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення повторного автоматизованого розподілу справи не відбулося, що підтверджується протоколом від 07.02.2020.

За результатами повторно проведеного автоматизованого розподілу справ між суддями, 30.07.2020 справу передано на розгляд головуючому судді ОСОБА_7 , яку зараховано до штату суду наказом від 06.07.2020 № 27а-ОС та повноваження на здійснення правосуддя якої розпочалися із 28.07.2020.

03.08.2020 суддею Романенко О.О. справу прийнято до провадження, ухвалено розгляд справи проводити повторно в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання та призначено відкрите підготовче судове засідання.

01.09.2020 представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_8 до суду подано заяву про залишення позову без розгляду на підставі п.1. ч. 2 ст. 257 ЦПК України, оскільки позов подано особою (прокурором), яка не має повноважень на ведення справи. При цьому посилається на постанову ВП ВС від26.05.2020 у справі №912/2385/18, у якій зазначено виключні підстави для звернення прокурора до суду. Вказує, що прокурор має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

28.12.2020 представником відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 адвокатом Глазковим С.М. до суду подано відзив, у якому просить залишити позов без розгляду, посилаючись на те, що прокурор не обґрунтував та не довів наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, зокрема, шляхом зазначення та доведення відсутності органу, уповноваженого здійснювати захист інтересів держави у відповідній сфері, або неналежного виконання таким органом своїх повноважень, що є обов`язковою умовою для виникнення повноважень у прокурора на звернення до суду в інтересах держави (а.с.238-242).

У підготовче судове засідання з`явилася представник позивача - прокурор Нетикша С.М. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні заявлені позові вимоги підтримала. Вказала, що підставою для звернення до суду з даним позовом в інтересах в інтересах держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі стала заява Фонду, в якій було висловлено це прохання. Пояснила, що можливо Фонд самостійно не звертався до суду із даним позовом у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору, однак ці підстави не були зазначені Фондом у їх заяві прокурору. Зазначила, що підстави звернення прокурора з позовом визначені у позовній заяві, надати додаткові обгрунтування підстав звернення прокурора з даним позовом та на їх підтвердження будь-які докази не може. Зауважила на тому, що попередніми складами суду, на розгляді яких перебувала дана справа, не підіймалось та не з`ясовувалось питання підстав для звернення прокурором до суду із даним позовом в інтересах держави, позовна заява не залишалась без руху та не поверталась позивачеві.

Представник Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі у підготовче судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.264).

Відповідачі у підготовче судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином (а.с 250-263).

Представник відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 адвокат Глазков С.М. у підготовче судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та за відсутності відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 . Вказує, що позовні вимоги не визнає та просить залишити позов без розгляду з мотивів, викладених у відзиві, поданому до суду 28.12.2020 (а.с.268).

Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до рішення від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Висновок про застосування норм права, які передбачені ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», надано у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18.

Згідно частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 56 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Аналогічна правова норма щодо обов`язку обґрунтування прокурором у позовній чи іншій заяві, скарзі того, у чому саме полягає порушення інтересів держави, а також необхідність їх захисту викладена у ст. 45 ЦПК Україні (чинній нормі на день звернення до суду з даним позовом).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не обґрунтовано необхідності захисту інтересів держави прокурором.

У своїй позовній заяві прокурор посилається на те, що спрямовує дану заяву на захист інтересів держави, оскільки не стягнення заборгованості за кредитною справою завдає шкоди інтересам держави у вигляді ненадходження до державного Фонду коштів, які повинні спрямовуватись на реалізацію державної політики в галузі індивідуального житлового будівництва у сільській місцевості шляхом надання забудовником довгострокових пільгових позик. Вказує, що дана заява вжита, як захід прокурорського реагування на захист інтересів держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (а.с.5).

Прокурором суду не надано жодних належних та допустимих доказів того, що захист інтересів держави у даній справі не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган або факту відсутності такого органу.

Так, органом, уповноваженим на захист інтересів держави у даній справі є Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, який в свою чергу є стороною кредитної угоди.

Прокурором не наведено жодних обставин та належних доказів того, що захист інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, тобто Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі.

Більше того, прокурором взагалі не вказано жодних обставин, які б свідчили про невиконання або неналежне виконання Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, який є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів держави, пов`язаних зі стягненням кредитної заборгованості.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

У своєму позові, прокурор посилається на те, що Фонд звертався до відповідачів з вимогами щодо погашення заборгованості по кредитній угоді, проте такі вимоги були проігноровані. Дані обставини свідчать про вчинення Фондом дій щодо досудового врегулювання спору, однак жодним чином не вказують на підстави неможливості кредитодавця самостійно звернутися до суду з позовом для захисту своїх порушених прав, як сторони правочину.

Таким чином, позовна заява не містить жодних відомостей про звернення Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитною угодою до суду та причини незвернення до суду з таким позовом.

Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема у постановах ВС від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі № 906/240/18, від 01.11.2018 у справі № 910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 та інших).

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не належить до сфери кримінального права, наголошено, що вкрай важливо забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і щоб загальні завдання щодо захисту інтересів держави вирішувалися через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій було засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення від 31.03.2005 у справі «F.W. v. France», п.27).

Суд відзначає, що така практика не є намаганням обмежити функції прокуратури сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, а є лише наслідком системного тлумачення положень законодавства, якими встановлена необхідність підтвердження судом підстав для представництва прокуратурою інтересів держави, оскільки право прокуратури на звернення до суду в інтересах уповноваженого суб`єкта, не може презюмуватися, як безспірне.

Судом встановлено, що Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі є компетентним органом, уповноваженими державою на здійснення кредитування індивідуального житлового будівництва на селі.

Прокурор не обґрунтував наявності визначених законодавством підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, зокрема не довів, що компетентний орган, який прокурор зазначив як органі в інтересах якого він звернувся, не здійснює своїх повноважень щодо захисту інтересів держави.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (стаття 76 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів справи, прокурор при поданні позовної заяви жодним чином не обґрунтував неналежне здійснення захисту інтересів держави Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та не надав належних та допустимих доказів неналежного здійснення Фондом захисту інтересів держави.

Окрім того, судом встановлено, що повноваження в.о. прокурора району Прокуратури Решетилівського району Полтавської області на звернення до суду з даним позовом жодним чином не підтверджені. Матеріали справи не містять доказів наявності повноважень вказаного прокурора на представництво інтересів держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі. Позовна заява не містить жодних відбитків печаток Прокуратури Решетилівського району Полтавської області, які б в свою чергу могли б вказувати на повноважність особи, яка підписала позовну заяву.

В подальшому, після реорганізації Прокуратури Решетилівського району Полтавської області, до суду не надано жодних доказів наявності повноважень на представництво інтересів держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі у прокурорів Решетилівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури, представник якого з`явився до суду.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України , суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про залишення позовної заяви без розгляду.

З огляду на зазначене, зважаючи на те, позовну заяву від імені держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі подано в.о. прокурора району Прокуратури Решетилівського району Полтавської області Дяченка С.Г., який не має повноважень на ведення справи, позов підлягає саме залишенню без розгляду, а не залишенню без руху на підставі ст. 185 ЦПК України.

Згідно ч 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Суд окремо зазначає, що твердження представника позивача про те, що попередніми складами суду, на розгляді яких перебувала дана справа, не підіймалось та не з`ясовувалось питання підстав для звернення прокурором до суду із даним позовом в інтересах держави, позовна заява не залишалась без руху та не поверталась позивачеві, судом не беруться до уваги, оскільки дії попереднього складу суду не є обов`язковими для даного складу суду, який прийняв справу до розгляду та повторно розпочав розгляд справи зі стадії підготовчого судового засідання відповідно до абз. 2 ч.12 ст. 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 200, 257,258 - 268,353 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву прокурора Решетилівського району Полтавської області в інтересах держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитною угодою - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено 26 січня 2021 року.

Суддя О.О. Романенко