Справа № 199/6329/20
УХВАЛА

27.01.2021

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.

секретар судового засідання Перетятько А.В.,

за участі:

заявників - ОСОБА_1 та ОСОБА_2

представника заявників - адвоката Бурби Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі клопотання заінтересованої особи про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , де заінтересована особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Дніпровського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , де заінтересована особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Дніпровського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України про встановлення факту, що має юридичне значення.

Від заінтересованої особи надійшло клопотання про залишення вказаної заяви без розгляду з посиланнями на те, що в інтересах ОСОБА_2 до Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області зверталась адвокат Полтавець Т.О. з метою отримання роз`яснень стосовно призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю сина потерпілого ОСОБА_3 .

У відповіді на запит Дніпровським відділенням було роз`яснено, що у відповідності до норм Сімейного кодексу України ОСОБА_2 перебував зі своїм сином у родинних відносинах і тому правових підстав для призначення та виплати йому одноразової допомоги, як члену сім`ї загиблого, у Дніпровського відділення немає. Також було роз`яснено, що він має право на звернення до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю із сином.

31.01.2019 р. заявник ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області з заявою про призначення йому щомісячної страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника, як особі, яка досягла пенсійного віку, та не працює.

Постановою від 05.02.2019 №0420/10930/10930/1 заявнику ОСОБА_2 було призначено суму щомісячної страхової виплати, як особі, яка мала на неї право у разі смерті потерпілого.

Як зазначається у клопотанні, ОСОБА_2 отримує від Фонду соціального страхування України щомісячні страхові виплати, тому немає необхідності у встановлені судом факту знаходження ОСОБА_2 на утриманні сина для призначення страхових виплат, встановлення такого факту може вплинути на розмір страхової виплати.

На переконання заінтересованої особи, в даному випадку існує спір про право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на отримання страхових виплат.

Заявники в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та у поданому відзиві на нього вказали, що в клопотанні безпідставно вказано, що заінтересована особа письмово повідомляла заявників про те, що у зв`язку з тим, що заявники є родичами по Сімейному кодексу вони не мають права виплати на одноразову допомогу. На переконання заявників, вказане є нісенітницею, тим більше в клопотанні не вказано норму, а саме статтю Сімейного Кодексу України, на підставі якої заінтересована особа робить такі заяви до суду та звертається з безпідставним клопотанням.

Заявник ОСОБА_1 пояснила, що подання вказаної заяви мало місце з метою отримання одноразової допомоги.

Розглянув клопотання заінтересованої особи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України ЦПК України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Так, звертаючись із заявою, заявники зазначають мету встановлення юридичного факту, як «отримання соціальної допомоги» (а.с. 4).

Втім, у поданій суду заяві не зазначено конкретно яку саме соціальну допомогу/страхову виплату, не зазначено також якою правовою нормою передбачено право осіб на її отримання.

За ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 7 ст. 36 вказаного вище закону страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Аналізуючи виниклі правовідносини на підставі доказів, наданих суду заявниками, та з урахуванням пояснень заявників, суд дійшов до висновку, що це стосується виплати, яка передбачена п. 2 ч. 7 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (страхова виплата в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Судом встановлено, що заявнику ОСОБА_2 призначено суму щомісячної страхової виплати, як особі, яка має на неї право в разі смерті потерпілого у відповідності зі ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що підтверджується копією відповідно постанови №0402/10930/10930/1 від 05.02.2019 (а.с. 40).

Так, заінтересована особа у своєму клопотанні (а.с. 33-35) вказує, що заявнику ОСОБА_2 було призначено щомісячну страхову виплату, як особі, яка мала на неї право у разі смерті потерпілого, а тому призначення страхових виплат може вплинути на розмір страхової виплати, а тому в даному випадку існує спір про право.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Водночас, заінтересована особа у клопотанні про залишення без розгляду заяви, оскільки вбачається спір про право, посилається на те, що згідно з п. 2 ч. 8 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі якщо смерть потерпілого, який одержував щомісячні страхові виплати, настала внаслідок ушкодження здоров`я від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, розмір щомісячної страхової виплати особам, які мають на це право, встановлюється виходячи з розміру щомісячної страхової виплати на день смерті потерпілого. Причинний зв`язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів. Одноразова допомога сім`ї та особам, які перебували на утриманні, у цьому випадку не виплачується.

Втім, зазначене посилання, на думку суду, не є слушним, оскільки даною правовою нормою не передбачено право на одержання одноразової допомоги сім`ї та особам, які перебували на утриманні, у разі смерті потерпілого, який одержував щомісячні страхові виплати, настала внаслідок ушкодження здоров`я від нещасного випадку на виробництві.

Померлий ОСОБА_3 (потерпілий) не одержував щомісячні страхові виплати.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 саме ОСОБА_2 є одержувачем щомісячних страхових виплат.

Відтак, оскільки спір про право відсутній, підстави для задоволення клопотання заінтересованої особи відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 258, ч. 2 ст. 258, ст.ст. 259-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання заінтересованої особи про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , де заінтересована особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Дніпровського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Спаї