Справа № 199/9143/21
УХВАЛА

22.11.2021 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Спаї В.В., розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпровської міської ради, де треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, разом з якою надала клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви. Клопотання обґрунтоване тим, що позивач розмір судового збору, який підлягає сплаті, перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік.

Розглянув клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, або звільнити від їх сплати.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьківухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд зазначає, що єдиною підставою для вчинення судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також те, що вона підпадає під умови, визначені ч. 1 ст. 8 вищезазначеного Закону.

Таким чином, розстрочення, відстрочення сплати судового збору та звільнення від такої сплати є правом суду, а відповідна заява сторони розглядається, виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

На підтвердження обставин, зазначених у клопотанні, позивач надала докази щодо свого майнового стану: відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 02.11.2021 р. № 00949, згідно з якими позивач отримала за період 1 кварталу по 4 квартал 2020 дохід у розмірі 4904,38 грн. (заробітна плата, джерело отримання доходів: ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет»).

В свою чергу, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового розміру за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», становить суму 2270 грн. ( тобто 908 грн. 00 коп.).

Отримання позивачем доходу за 2020 рік у розмірі 4904,38 грн. вочевидь вказує на те, що розмір судового збору за подання до суду позовної заяви про визнання права користування житловим приміщеннями перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік (п. 1 ст. 8 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до ст. 124 Конституції України не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками майнового стану.

Європейський суд з прав людини в контексті сплати судових витрат неодноразово наголошував, що сума зборів, призначені у світлі конкретних обставин справи, включаючи спроможність заявника її сплатити та стадію, на якій перебував розгляд справи на той момент, коли обмеження було накладено, є важливими чинниками при визначенні того, скористалася ця особа своїм правом доступу до суду, чи ні, та чи отримала право на «розгляд судом» (див. п. 63 і далі рішення від 13 липня 1995 року по справі «Толстой - Милославський проти Сполученого Королівства (Tolstoy-Miloslavssky v. the United Kingdom).

Право на доступ до суду, тобто право кожного на повний та об`єктивний розгляд справи щодо його прав та обов`язків цивільного характеру є складовим елементом права на суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції.

Враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Керуючись ст. 136, п. 1 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпровської міської ради, де треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права користування житловим приміщенням задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви до виконавчого комітету Дніпровської міської ради, де треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права користування житловим приміщенням.

Дата підписання ухвали 22.11.2021 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Спаї