СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/923/20
Провадження №2/547/53/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання І.І.Совєтової,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач, як правонаступник ПАТ "КБ "ПриватБанк", звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за кредитним договором б/н від 06.08.2015, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, який збільшувався 18000,00 грн. Первинний розмір кредиту, відсоткові ставки, пені та інші умови кредитування позовна заява не містить. Станом на 15.06.2020 утворилася загальна заборгованість відповідача перед банком у загальній сумі 29839,11 грн, яка складається із 21968,97 грн заборгованість за кредитом, 21968,97 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7870,14 грн заборгованість за простроченими відсотками. Також заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2102,00 грн.

Ухвалою суду від 05.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач представника у судове засідання не направив. У справі є клопотання позивача про ухвалення заочного рішення і розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач повідомлений про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 та 27.11.2020; відповідач не подав відзив або будь-яких інших документів у справі; у судові засідання 24.11.2020 і 20.01.2021 не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв.

Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 223, ст. 279 ЦПК України ухвалив здійснити заочний розгляд справи і за відсутності представника позивача.

Неявка представника позивача та відповідача у судове засідання не перешкоджає відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 223 ЦПК України розгляду справи по суті.

Суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК України).

Тобто процесуальний обов`язок доведення позовних вимог, у т.ч. надання відповідних письмових доказів, покладено саме на позивача. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, у т.ч. у разі відсутності відповідача у судовому засіданні чи не складення ним відзиву на позов.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Суд встановив, що між позивачем, як банком, і відповідачем, як позичальником, 06.08.2015 підписано формуляр Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 11).

Анкета-заява не містить будь-яких позначок щодо отримання відповідачем кредитних карт та/або бажаного кредитного ліміту за ними. Містить посилання на можливе ознайомлення відповідача з Умовами і Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, тарифами банку, основними умовами обслуговування і кредитування розміщеними у рекламному буклеті банку. Текст анкети-заяви вказує на укладення між сторонами кредитного договору.

За змістом Анкети-заяви відповідач надав свою згоду на те, що підписана заява, разом Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також Анкета-заява містить текст згідно якого умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту позивачеві роз`яснені і зрозумілі; рекламний буклет з тарифами і правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування позивачем отримано.

До позовної заяви позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" (а.с. 12), роздрук Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 13-62). На них позивач також посилається в обґрунтування права вимоги до відповідача.

Позивач стверджує, що зазначені Анкета-заява, Тарифи, Умови і Правила надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг і доводять факт укладення між сторонами і виконання сторонами кредитного договору.

Проте додані позивачем до позовної заяви копії тарифів на обслуговування кредитних карт "Універсальна" (а.с. 12), Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 13-62) не містять підпису відповідача.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК).

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач обґрунтовував його тим, що 06.08.2015 ПАТ "КБ "ПриватБанк" та відповідач уклали кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Однак первинний розмір кредитного ліміту і умови кредитування позовна заява не зазначає.

На підтвердження умов договору позивач надав суду копію Анкети-заяви, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", Умови і Правила надання банківських послуг в Приватбанку, розрахунок заборгованості, виписку по рахунку відповідача.

Однак, вказані документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування.

Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Заява не містить даних про умови кредитування. Ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", ні Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача.

03.07.2019 Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову у справі за позовом ПАТ "КБ "Приватбанк" до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ "Приватбанк" процентів та неустойки за договором кредиту.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ "Приватбанк" має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, з урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду позивач має право лише на повернення сум фактично отриманих відповідачем від позивача коштів.

Суд враховує подану позивачем виписку по рахунку відповідача та довідку про отримання платіжних карток, як підтвердження того, що відповідач отримував кошти від Банку.

Проте, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, неустойки, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, а тому доводи позивача щодо актуальності вказаних редакцій Тарифів, Умов та Правил надання банківських послуг у зв`язку із затвердженням їх наказом відповідача відхиляються.

Також суд керуючись вказаною постановою Великої Плати зазначає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За наведених обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ "ПриватБанк" дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту 21968,97 грн, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками 7870,14 грн, а всього 29839,11 (а.с. 5-7,8,72-74).

У заяві, підписаній відповідачем, відсутні умови договору про встановлення суми кредиту, процентів, строку повернення кредиту, відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с. 11).

Сам по собі факт користування відповідачем грошовими коштами не дає підстав вважати, що з відповідачем погоджені розмір відсотків, пені та штрафів, порядок та підстави їх нарахування.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача фактично отриманих у позивача грошових коштів.

Суд керується при цьому постановою від 03.07.2019 Великої Палати Верховного Суду, справа № 342/180/17, якою зазначено, зокрема таке: враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачеві не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Як вбачається з розрахунку заборгованості і виписки з розрахунку упродовж строку з 10.08.2017 по 01.06.2020 відповідач користувався коштами банку та отримав у банку такі суми: 576,12+576,12+576,12+576,12+576,12+576,12+576,12+576,12+576,12+576,12+576,12+576,12+576,12+576,12+576,12+576,12+576,12+576,12+576,12+576,12+576,12+11,11+21,21+2000+612,80+342,37+2704+3952+1047+3120+3120+5185+60,68+1233,37+141,11+312+1526,03+553,84+11051,92+9888,69+576,12+576,12 всього у сумі 58333,89 грн.

Також банк самостійно списував з карт відповідача відсотки за використання кредитного ліміту: 803,83+777,90+803,83+1503,94+1607,66+1612+780,26+787,50+750,81+767,62+770,99+ +739,18+747,48+841,43+1074,72+700,38+843,38+648,06+656,92+648,56+669,84+656,92+644,01+659,01+621,36+631,78+573,70+652,98+1221,00+62,94+650,51+957,90+1069,97, а всього у сумі 26938,37 грн. Ці кошти відповідач не отримував у банку. Банк відносив ці суми на тіло кредиту.

Фактично відповідачем ОСОБА_1 повернуто позивачеві в рахунок погашення кредиту: 19,28+116,57+172,00+344,01+17,80+5,08+454,92+1,12+149,25+93,88+17,90+324,52+0,14+5,28+25,20+299,38+15,17+70,16+285,96+2,56+269,02+202,22+560,00+600,00+590,00+600,00+600,00+580,00+580,00+580,00+580,00+580,00+580,00+320,00+570,00+570,00+570,00+570,00+570,00+570,00+570,00+570,00+570,00+570,00+570,00+555,00+430,00+915,43+500,00+2,08+533,02+326,74+995,32+43,13+122,00+44,37+0,13+300,00+85,00+1288,14+315,00+650,00+365,00+540,00+13,57+1000+69,01+465,03+848,25+1200,00+500,00+1,47+1033,95+80,00+300,00+5000,00+21000,00 а всього 55433,06 грн.

Таким чином суд зазначає про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача різниці сум отриманих і повернутих коштів у розмірі 2900,83 грн (58333,89 - 55433,06), що є фактично отриманими від позивача коштами, і позов підлягає частковому задоволенню лише у цих межах.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 204,35 грн (2102* 2900,83?/29839,11).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задоволити позов частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість 2900,83 грн.

У задоволенні позову у іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 204,35 грн судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ).

Відповідач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя В.Ф.Харченко

Повний текст рішення складено 25.01.2020.