Справа № 183/4987/21
№ 2/183/3199/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судового засідання Устименко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення суми боргу за договором позики, стягнення штрафних санкцій, -
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог стягнути з ОСОБА_2 на користь його користь борг:
20 лютого 2020 року між сторонами був укладений наступний Договір позики, в письмовій формі шляхом написання розписки, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн., повернення означеної суми позики визначено до 30 березня 2020 року.
Таким чином, позивач посилається на те, що сторонами було укладено усього 4 договори позики на загальну суму 156 181,52 грн. (з урахуванням курсу НБУ станом на 10 серпня 2021 року).
Однак, відповідач до цього часу свої зобов`язання за договорами щодо повернення грошових коштів у строки, визначені договором, не виконав, внаслідок чого позивач, посилаючись на вимоги ст. 1046 ЦК України, просить стягнути з відповідача на його користь борг за договорами позики у зазначеному вище розмірі.
Крім того, посилаючись на вимоги ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних та індекс інфляції за кожним договором.
Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року відкрите загальне позовне провадження (а.с. 38).
Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Дмитрук О.М. звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, в якій позов підтримала.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, причина неявки суду не відома, тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд, з погодження позивача, провів заочний розгляд справи.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Суду надано копію договору позики від 30 листопада 2019, у відповідності до якого ОСОБА_2 отримав в борг у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 700 доларів США та зобов`язався їх повернути у строк до 29 лютого 2020 року (а.с. 21).
У відповідності до копії розписки від 05.02.2020 року ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 500 доларів США та 1745 Євро, зобов`язавшись їх повернути у строк до 01 липня 2020 року (а.с. 23).
Зазначені договори, відповідно до вимог ч.1 ст. 1047 ЦК України, є такими, що укладені у письмовій формі, оскільки їх сума більш, ніж у 10 разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму громадян.
Як зазначає позивач у своєму позові, відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення боргу у строки, визначені в кожному договорі.
Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону, а саме.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Судом встановлено, не спростовано сторонами, що на момент розгляду справи судом зобов`язання щодо повернення боргу за договорами позики від 30.11.2019 року, від 20.12.2019 року, від 05.02.2020 року, від 20.02.2020 року відповідачем не виконано.
При розрахунку боргу з урахування індексу інфляції та 3% річних, суд керується наступними нормами закону.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зазначеним вище Договором не встановлений інший розмір процентів за користування позикою, а тому суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором позики з урахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції за період з 01 березня 2020 року 19 листопада 2021 року вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 955,67 грн., а також індекс інфляції у розмірі 2595,51 грн.
Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути, сплачені ним судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 1787,32 грн. (а.с. 11).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення суми боргу за договором позики, стягнення штрафних санкцій, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1787 гривень 32 копійки (одна тисяча сімсот вісімдесят сім гривень, 32 копійки).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня отримання ним копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.