Ухвала

22 січня 2021 року

м. Київ

справа № 761/11166/20

провадження № 61-19511ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Горпинченко Лілії Василівни, на постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 до подання позовної заяви звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що вона має намір звернутися до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, а тому з метою уникнення невиконання можливого рішення суду про задоволення її позовних вимог виникла потреба у накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2020 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 30 квітня 2020 року про виправлення описки, заяву ОСОБА_1 задоволено частково.Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_2 У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва

від 30 квітня 2020 року про виправлення описки скасовано.

29 грудня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Горпинченко Л. В., на постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2020 року та

від 30 квітня 2020 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2021 року справу призначено судді-доповідачеві Луспенику Д. Д., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Коломієць Г. В.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані

у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Тобто, у переліку ухвал суду першої інстанції, які підлягають касаційному оскарженню після їх перегляду в апеляційному порядку, що визначений пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України, ухвала про внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення відсутня (пункт 19 частини першої статті 353 ЦПК України).

Таким чином, не підлягають касаційному оскарженню ухвали суду першої інстанції про виправлення допущеної помилки (внесення виправлень)

у судовому рішенні, а також постанови суду апеляційної інстанції, прийняті за результатами апеляційного перегляду таких ухвал.

Крім того, критерієм для касаційного оскарження постанов апеляційного суду за наслідками перегляду ухвал суду першої інстанції про забезпечення позову або про відмову у такому забезпеченні є зміст дій апеляційного суду, а саме те, чи підтримав він висновки суду першої інстанції про забезпечення позову, або чи забезпечив позов за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у такому забезпеченні.

Так, неможливим є касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін, ухвали апеляційного суду, згідно з якою він відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, а також постанови апеляційного суду, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви.

Такі обмеження права на касаційне оскарження не нівелюють для учасника справи можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ настільки, щоби завдати шкоди самій суті цього права.

Крім цього, якщо апеляційний суд погодився з відмовою суду першої інстанції у забезпеченні позову чи скасував вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову, учасник справи, який подавав заяву про вжиття таких заходів до суду першої інстанції, за наявності підстав, не позбавлений можливості знову подати відповідну заяву до цього суду.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, провадження

№ 14-88цс20.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки постанова Київського апеляційного суду

від 03 грудня 2020 року, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та відмовлено у застосуванні заходів забезпечення позову, не підлягає касаційному оскарженню відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

При цьому, вказівка у резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржуване судове рішення не підлягає перегляду в касаційному порядку згідно вимог ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Горпинченко Лілії Василівни, на постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б.І. Гулько

Г. В. Коломієць