ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи 666/4160/15-ц

номер провадження 22-ц/819/1971/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Приходько Л.А.,

секретар Дундич А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 серпня 2021 року, ухваленого у складі судді Зуб І.Ю., повний текст якого складено 30 серпня 2021 року у справі №666/4160/15-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення грошової компенсації за проведені роботи в житловому будинку

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення грошової компенсації за проведені роботи в житловому будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що вказаний житловий будинок, 1937 року забудови на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29 травня 1957 року в рівних частках належав чотирьом братам ОСОБА_8 : ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

На сьогодні сторони у справі є їх спадкоємцями за законом з частками спадщини, що визначені рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.06.2013 року, а саме: позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з Ѕ часткою кожна, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з 1/12 часткою кожен, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з 1/8 частиною кожен.

Позивачі вказують, що ще за життя їх спадкодавці, ОСОБА_13 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_14 - померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був чоловіком позивачки ОСОБА_2 провели роботи по поліпшенню житлового будинку в результаті чого цей будинок фактично наразі є новим об`єктом.

Посилаючись на те, що відповідачі претендують на будинок, який фактично відремонтований сім`ями позивачів, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили суд стягнути на їх користь з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 солідарно грошову компенсацію за проведені роботи в житловому будинку літ. «А», розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .

Після проведення судової експертизи позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 компенсацію за роботи по поліпшенню будинку в розмірі 45832 грн 50 коп. з кожного.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18.08.2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачі та відповідачі є правонаступниками сторін у справі, яка розглянута 27.08.1987 року, де встановлено факт поліпшення в житловому будинку АДРЕСА_3 , зазначено право позивачів на отримання компенсації в грошовому вираженні у зв`язку із поліпшеннями, зафіксовано готовність виплатити компенсації відповідачами та відмову позивачів від такої компенсації. Наведені обставини свідчать, що строк позовної давності на звернення з вимогами про стягнення компенсації слід відраховувати саме з дати судового рішення 27.08.1987 року. Суд зазначив, що ОСОБА_13 та

ОСОБА_14 позов яких розглянуто 27.08.1987 року, за життя не звернулись із позовними вимогами про стягнення компенсації за проведені поліпшення, а вступ у справу правонаступників не є підставою для визнання причин пропуску строку звернення до суду із захистом порушеного права поважними.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з посиланням на невідповідність висновків суду обставинам справи, вимогам чинного законодавства просять рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18.08.2021 року скасувати, ухвалити нове, яким позов до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про стягнення грошової компенсації за проведені роботи по поліпшенню житлового будинку задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказують на помилковість висновку суду першої інстанції щодо спливу строку позовної давності, оскільки суд дійшов такого висновку при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а саме, що відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 лише в 14.12.2006 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_15 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 21.09.2007 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого батька ОСОБА_16 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 . При отримані вказаних свідоцтв відповідачі не пред`являли будь-яких претензій, і тільки в 2010 році вони почали претендувати на фактично відбудований сім`ями позивачів будинок літ.«А», звертаючись до суду з різними позовами. Так, рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 16.02.2010 року було скасовано п.2.8 рішення виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 09.06.1989 року про прийняття в експлуатацію жилої прибудови і кухні-котельні, та п.1.5.1, п.1.5.2 рішення виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 13.01.1989 року про зміну ідеальних часток в домоволодінні по АДРЕСА_2 у зв`язку з прибудовою жилої прибудови і кухні-котельні.

В подальшому рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.03.2012 року визнано недійсними та скасовано свідоцтва про право особистої власності від 26.10.1989 року на ім`я ОСОБА_14 , від 23.10.1989 року на ім`я ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2006 року на ім`я ОСОБА_4 , на ім`я ОСОБА_3 , від 14.12.2006 року на ім`я ОСОБА_5 , від 21.09.2007 року на ім`я ОСОБА_7 , від 21.09.2007 року на ім`я ОСОБА_6 , від 21.09.2007 року на ім`я ОСОБА_7 , від 21.09.2007 року на ім`я ОСОБА_6 , від 25.07.1996 року на ім`я ОСОБА_17 та ОСОБА_1 , від 18.08.2006 року на ім`я ОСОБА_1 , від 10.04.2006 року на ім`я ОСОБА_18 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.06.2013 року з володіння ОСОБА_2 витребувано 23/100 частини спадкованого домоволодіння на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 11.11.2014 року вселено до спірного домоволодіння

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

З позовом до суду про стягнення грошової компенсації за проведені роботи по поліпшенню житлового будинку позивачі звернулися в 2015 році, тобто в межах позовної давності.

Висновок суду про те, що позивачі та відповідачі є правонаступниками позивачів та відповідачів у справі, яка розглянута 27.08.1987 року є незаконним, оскільки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 зверталися до суду про визнання права власності на домоволодіння, посилаючись на те, що співвласники відмовилися від своїх часток на їх користь, а позивачі в цій справі звернулися з позовом про стягнення грошової компенсації за проведені роботи по поліпшенню житлового будинку.

Оскільки ОСОБА_1 набула право власності на частину житлового будинку тільки 25.07.1996 року та 18.08.2006 року на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батьків, а ОСОБА_2 набула права власності на частину вказаного житлового будинку тільки 21.11.2008 року на підставі договору дарування, а отже станом на 27.08.1987 року не мали права власності на спірне домоволодіння, а відтак висновки суду про те, що позивачі знали про порушене право з 27.08.1987 року не ґрунтується на вимогах закону.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову, суд не з`ясував чи всі поліпшення в житловому будинку були проведені до 1987 року, оскільки газифікація житлового будинку та деякі роботи з благоустрою будинку були проведені після ухвалення 27.08.1987 року Дніпровським районним судом

м. Херсона рішення, що підтверджується висновком експерта.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_4 у відзиві на апеляційну скаргу з посиланням на законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції просять відмовити позивачам в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається та сторонами в справі не оспорювалося, що станом на 29 травня 1957 рік домоволодіння по АДРЕСА_2 належало чотирьом братам: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 в рівних частинах відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 29 травня 1957 року. Зазначене свідоцтво про право на спадщину ніким не оскаржувалося та не визнавалося недійсним. Реальний поділ успадкованого домоволодіння між співвласниками не проводився.

27.08.1987 року рішення Дніпровського районного суду м. Херсона, копія якого наявного в матеріалах справи, в позові ОСОБА_23 та ОСОБА_24 про визнання за ними права власності в рівних частках на все домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_2 було відмовлено. Цим це рішенням встановлено, що позивачами по даній справі своїми силами і засобами проведені покращення в будинку по АДРЕСА_2 , які повинні бути компенсовані їм в грошовому виразі відповідачами по справі, проте позивачі категорично відмовились від грошової компенсації.

09.06.1989 року рішенням виконкому № 126 Дніпровської Ради народних депутатів у м. Херсоні були прийняті в експлуатацію зведенні ОСОБА_14 жила прибудова і кухня-котельня до житлового будинку по АДРЕСА_2 , а 13.10.1989 року рішенням цього ж виконкому № 217 були проведені зміни ідеальних часток у спірному домоволодінні: ОСОБА_21 на ѕ частини взамін ј частини, а ОСОБА_25 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 на 2/5 всім взамін ѕ частини по свідоцтву про спадщину від 29 травня 1957 року, які в подальшому були скасовані рішенням Дніпровського районного суду міста Херсона від 16 лютого 2010 року.

Наразі прибудова літ.«А-1» та літня кухня літ.«В» є самовільними будівлями.

23 жовтня 1989 року виконавчим комітетом Дніпровської Ради народних депутатів м. Херсона на підставі рішення №217 від 13.10.1989 року ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 було видано свідоцтво про право приватної власності на 2/5 частини домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_2 замість свідоцтва про право на спадщину від 29.05.1957 року, а ОСОБА_21 свідоцтво про право приватної власності на 3/5 частин, вказаного домоволодіння, замість свідоцтва про право на спадщину від 29.05.1957 року.

В період чинності рішення виконкому Дніпровської Ради народних депутатів у м. Херсоні від 09.06.1989 року №126 про прийняття в експлуатацію жилої прибудови і кухні-котельні та рішення №127 від 13.10.1989 року про зміну ідеальних часток у домоволодінні по АДРЕСА_2 на спірне домоволодіння була відкрита спадщина, та отримані спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину за законом на частини спірного домоволодіння у відповідності до змінених ідеальних часток їх спадкодавців.

За чинності вказаних рішень виконкому Дніпровської Ради народних депутатів м. Херсона, ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 21.11.2008 року, укладеного між нею та ОСОБА_26 ( до зміни прізвища та імені - ОСОБА_18 , спадкоємиця майна, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_24 ) отримала безоплатно в дар 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд, що розташований в АДРЕСА_2 (а.с.46-48 т.1).

05.03.2012 року рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона були скасовані свідоцтва видані ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 про право приватної власності на 2/5 частини домоволодіння, розташованого в

АДРЕСА_2 , та свідоцтво про право приватної власності на 3/5 частини видане ОСОБА_21 на спірне домоволодіння, а також визнані недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані з урахуванням змінених часток.

Зазначені обставини встановлені рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 16.02.2010 року, рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.03.2012 року, копії яких наявні в матеріалах справи. Вказані рішення є чинними.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.06.2013 року, яке набрало законної сили 15.10.2013 року, витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 23/100 частин домоволодіння (літ. «А»), розташованого по АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Відповідно до вказаного рішення суду співвласниками спільної часткової власності спірного домоволодіння станом на 17.06.2013 рік є: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 1/12 часткою кожен; ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 1/8 частиною кожен; ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з Ѕ частиною.

11.11.2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона, копія якого наявна в матеріалах справи, та яке набрало законної сили 10.12.2014 року, усунуто ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_3 з боку відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та вирішено вселити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в зазначений житловий будинок.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 пов`язували порушення своїх прав власності з тим, що відповідачі отримали у спільну часткову власність відповідні частки у фактично відбудованому їх сім`ями житловому будинку, а саме: ОСОБА_13 (батьком ОСОБА_1 ), померлий в 11.01.1986 році та ОСОБА_14 (чоловіком ОСОБА_2 ), померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому вони мають право на відповідну компенсацію за роботи проведені в період 1976-1986 рік по поліпшенню спадкового житлового будинку.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже права й обов`язки спадкодавця, що входять до складу спадщини переходять до спадкоємців як єдине ціле, тобто, має місце «універсальне правонаступництво»

За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше.

Матеріалами цієї справи підтверджується, що спадкодавцям ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які мали в домоволодінні, розташованому в АДРЕСА_2 право власності на ј частину кожен, рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 27.08.1987 року було відмовлено у задоволенні їх позову, пред`явленого до ОСОБА_27 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання за ними права власності в цілому на вказане домоволодіння. Цим же рішенням був встановлений факт здійснення ОСОБА_13 , ОСОБА_14 робіт по поліпшенню спірного домоволодіння та їх право на відшкодування здійснених ними витрат.

Отже саме з дати ухвалення судового рішення від 27.08.1987 року спадкодавцям ОСОБА_13 , ОСОБА_14 належало право матеріально- правової вимоги щодо відшкодування вартості робіт проведених по поліпшенню будинку.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів грошової компенсації за проведені роботи по поліпшенню житлового будинку за спливом строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною відповідачів, оскільки факт здійснення поліпшень у спірному житловому будинку є доведеним матеріалами справи, проте право матеріальної вимоги щодо відшкодування грошової компенсації за проведені роботи по поліпшенню нерухомого майна належало спадкодавцям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , починаючи з серпня 1987 року, однак останні за життя не звернулися з такими вимогами, а ініційований 31.07.2015 року позивачами, як правонаступниками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 позов, поданий після спливу строку позовної давності, обчислення та перебіг якого для позивачів не змінив свого порядку.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачами не пропущений строк позовної давності, апеляційний суд відхиляє, як такі, що спростовані матеріалами справи. При цьому апеляційний суд зауважує, що питання витрат на утримання, збереження успадкованого позивачами майна не були предметом судового дослідження.

З огляду на викладене підстав для скасування чи зміни рішення суду, що оскаржується не має, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права слід залишити без змін.

Повний текст постанови складений 22.11.2021 р.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В.Базіль

Судді: В.В. Майданік

Л.А.Приходько