Справа № 168/676/21
Провадження № 2/168/297/21
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

22 листопада 2021 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області, головуючий суддя Малюта А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до виконувача обов`язків директора загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с.Залюття Старовижівського району Волинської області Бандури Людмили Василівни про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час перебування у неоплачуваній відпустці та вимушений прогул,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Старовижівського районного суду Волинської області із позовною заявою до в.о.директора ЗОШ І-ІІ ступенів с.Залюття Старовижівського району Волинської області Бандури Л.В. про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час перебування у неоплачуваній відпустці та вимушений прогул.

Вивчивши матеріали справи, суддя дійшла висновку, що позовну заяву слід залишити без руху з таких підстав.

Вказана позовна заява не відповідає вимогам статтей 175, 177 ЦПК України, а саме: -не зазначено, чому саме відповідач представлений в особі ОСОБА_2 ; -не зазначено ціну позову, не зазначеного обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються; -не зазначено зміст позовних вимог, а саме спосіб захисту прав позивача в частині вимог щодо поновлення на роботі (зі змісту позовної заяви не вбачається, що позивач звільнений із займаної посади), а також щодо зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату за час перебування у неоплаченій відпустці та вимушений прогул, а не стягнення невиплаченої заробітної плати; -не зазначені докази, що підтверджують розмір невиплаченої заробітної плати; -неоплачений повністю судовий збір.

Згідно статті 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 Цивільного кодексу України).

З позовної заяви вбачається, що відповідачем у справі є в.о. директора ЗОШ І-ІІ ст. с.Залюття Старовижівського району Волинської області Бандура Л.В. В свою чергу ОСОБА_2 є посадовою особою ЗОШ І-ІІ ст. с.Залюття. Таким чином вказаний у позові відповідач не є належним відповідачем у справі. Оскільки оскаржуваний наказ про відсторонення від роботи, винесений посадовою особою юридичної особи, а не фізичною особою ОСОБА_2 , до якої позивач пред`явив позов. Тобто заявлені вимоги позивача необхідно пред`являти до юридичної особи.

Таким чином, позивачеві необхідно в позовній заяві зазначити належного відповідача.

Крім цього позивачем не додоано документи, що підтверджують розмір невиплаченої заробітної плати. Тобто обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються.

Також, відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 3 статті 175 ЦПК України визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Використання позивачем певної назви матеріально-правової вимоги не змінює дійсної суті вимоги.

За змістом позовної заяви та наведених позивачем мотивів останнім оспорюється наказ про відсторонення від роботи та фактично порушується питання про допуск до роботи. Адже позивач не звільнений, а лише відсторонений, наказ про його відсторонення від роботи не є тотожним наказу про звільнення з роботи, а тому не дає йому підстав для звільнення від сплати судового збору за цю позовну вимогу. Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача вчинити дії щодо виплати невиплаченої заробітної плати за час відсторонення від роботи, а не стягнути визначену суму коштів заробітної плати.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

При вирішенні інших трудових спорів підлягає сплаті судовий збір за ставкою, визначеною у підпункті другому пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

У відповідності до підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, станом на 01 січня 2021 року становить 908,00 грн.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Із положень приписів статтей 94, 116, 117 КЗпП України та статтей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

У зв`язку з цим, позивачу необхідно сплатити судовий збір за дві позовні вимоги, а саме немайнового характеру - визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та поновлення на роботі, та майнового характеру - зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи.

Таким чином, позивачеві слід сплатити судовий збір за дві вимоги характеру в сумі 1816,00 грн, про що суду надати відповідний платіжні документи, або надати документи на підтвердження звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. Тому необхідно доплатити 908,00 грн. судового збору.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Чого позивачем ОСОБА_1 зроблено не було.

За таких обставин позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями 175-177, 185 ЦПК України,

суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконувача обов`язків директора загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с.Залюття Старовижівського району Волинської області Бандури Людмили Василівни про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час перебування у неоплачуваній відпустці та вимушений прогул залишити без руху.

Надати позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі її невиконання у відповідності до пункту 8 частини 1 статті 257 ЦПК України позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя А. В. Малюта