УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Жукової Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Лисичанська скаргу Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» на дії державного виконавця: Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів,

встановив:

Описова частина

Зміст вимог

До Лисичанського міського суду Луганської області надійшли матеріали за скаргою Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» на дії державного виконавця: Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилалася на те, що старшим державним виконавцем Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новіковим Олександром Костянтиновичем, винесена постанова про арешт коштів боржника від 20.09.2021 р. по ЗВП 1342962 та надіслана банком електронною поштою 28.10.2021 р., якою накладено арешт на грошові кошт то містяться на рахунку відокремленого підрозділу «Шахта Новодружеська» АТ «Лисичанськвугілля» № НОМЕР_1 в AB "УКРГАЗБАНК" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрати виконавчого провадження, штрафів на загальну суму 18103384.68 грн.

Вважає, що постанова про арешт коштів боржника винесена з порушенням законодавства, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Всупереч Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» тимчасово до 01.01.2022 року підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконанні рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню, в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодовування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В постанову про арешт коштів боржника від 20.09.2021 внесені судові рішення про виплату вихідної допомоги, про відшкодування моральної шкоди, рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Тобто, законом визначено про виплати, які належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами та забезпечення яких гарантовано законами, а не про ті, які є спірними та вирішуються в судовому порядку.

Вважає, що постанова про арешт коштів боржника від 20.09.2021 року підлягає скасування як така, що винесена в порушення ЗУ «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств».

На підставі викладеного, просив суд визнати незаконною (протиправною) та скасувати постанову старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіальною управління юстиції Луганській області Новікова Олександра Костянтиновича, винесену 20.09.2021 ЗВП №1342962 про арешт коштів боржника.

Доводи особи, яка подала скаргу

Скарга мотивована тим, що скаржник вважає дії державного виконавця щодо ухвалення постанови про арешт коштів боржника незаконним, оскільки відсутня можливість виплатити поточну заробітну плату.

Надходження скарги та інших заяв до суду

08.11.2021 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/8497/21 було відкрито провадження у цій справі.

22.11.2021 року скаржник надав клопотання, в якому просив справу розглядати без участі представника скаржника.

Скаржник - боржник - представник АТ «Лисичанськвугілля» Лещенко О.С. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала клопотання, в якому просила справу розглядати без її участі.

Державний виконавець Новіков О.К. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи.

Фактичні обставини, встановлені судом

Згідно з постановою про арешт коштів боржника від 20.09.2021 р., ЗВП №1342962, наданою Старшим державним виконавцем Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Новіковим Олександром Костянтиновичем, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунку, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт грошових коштів боржника, що містяться на рахунку: НОМЕР_1

та всіх інших відкритих рахунка, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать божнику

Відокремлений підрозділ «Шахта Привільнянська» Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля»

у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження 18103384,68 грн.

Мотивувальна частина

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Враховуючи те, що судом неодноразово зобов`язувалося приватного виконавця надати копію виконавчого провадження, яке не було надано в судове засідання та суд не вправі збирати докази з власної ініціативи, суд прийшов висновку розглядати справу в межах заявлених вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця про арешт коштів боржника ЗВП № 1342962 від 20.09.2021 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунку, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт грошових коштів боржника, що містяться на рахунку: - НОМЕР_1 , та всіх інших відкритих рахунка, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать божнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження 18103384,68 грн.

Зазначена оскаржувана постанова про арешт коштів боржника була винесена в межах зведеного виконавчого провадження №1342962 при примусовому виконанні виконавчих листів, виданих Лисичанським міським судом Луганської області щодо різних стягувачів.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1Закону України "Про теплопостачання",статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України"Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 8 розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

За зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Арешт на кошти боржника може бути накладено в національній та/або в іноземній валюті, про що зазначається у постанові.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно, державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

З установлених обставин вбачається, що рахунок боржника - НОМЕР_1 , на кошти на яких виконавцем був накладений арешт, є поточними рахунками боржника, які використовуються для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі виплати заробітної плати. На цих рахунках зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати заробітної плати. Зазначені рахунки не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на які заборонено.

Також АТ «УКРГАЗБАНК», на яке нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку НОМЕР_1 виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Разом з тим кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Згідно з ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 частини Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19.

Як вбачається з матеріалів справи, судом не встановлено, що боржник звертався до виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі та просив не накладати або зняти арешт з відповідної суми коштів на рахунку НОМЕР_1 відкритому в Акціонерному товаристві «УКРГАЗБАНК», для виплати заробітної плати своїм працівникам.

З таких підстав, суд не вбачає дії старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Новікова О.К. щодо накладення арешту коштів боржника, неправомірними.

Згідно з положеннями частин 2 і 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що дії старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Новікова О.К. відповідають вимогам закону, а тому підстав для задоволення скарги суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 124 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 48, 76, 81, ч. 223, 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450-451 ЦПК України; ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 1, 2, 10, 13, 18, 57, 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» на дії державного виконавця: Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника, відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники судового розгляду:

Скаржник - боржник: Акціонерне товариство «Лисичанськвугілля», місцезнаходження за адресою: буд. 1, вул. Малиновського, м. Лисичанськ, Україна, 93100, .

Посадова особа, дії якої оскаржуються: Лисичанський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), місце знаходження за адресою: буд. 53, вул. Менделєєва, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100, України, .

Повний текст судового рішення складено 22.11.2021.

Суддя Ю. О. Калмикова