Справа № 696/805/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області

у складі головуючого судді - Ніколенко О.Є.,

за участю:

секретаря судового засідання - Зачепи Л.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Пасічняк І.Я.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Кухаренко О.В.

представника третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Кам`янської міської ради - Коновалової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кам`янка Черкаської області в залі судового засідання Кам`янського районного суду Черкаської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Кам`янської міської ради, як орган опіки та піклування про зобов`язання відповідача не чинити перешкод щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення позивачу способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 19.01.2019 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 . З жовтня 2019 року фактичні шлюбні відносини перестали існувати, відповідач стала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, а саме: не давала можливість спілкуватися з дитиною наодинці та в місці відмінному від місця проживання позивача. 04.03.2020 з нього було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , в судовому порядку, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу). 19.06.2020 року, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано.

Після ухвалення вищевказаних судових рішень відповідач продовжила чинити перешкоди у спілкуванні наодинці з сином, а також у відмінному місці від місця проживання відповідача.

Крім того, відповідач виїжджала за кордон та залишала дитину з своїми батьками, без згоди позивача, чим позбавила дитину батьківського та материнського виховання на значний час, а також фактично відлучила дитину від себе, позбавивши дитину можливості на право спілкування з матір`ю і на формування психологічних (емоційних) зв`язків з матір`ю.

Згоди між сторонами щодо часу та способів спілкування позивача з дитиною не досягнуто, що порушує права як позивача (право на батьківство, право на виховання та спілкування з дитиною), так і дитини (право на виховання та спілкування з батьком) і породжує правову невизначеність.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод йому брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначити йому способи у вихованні та спілкуванні з дитиною, а саме:

- у випадку виїзду ОСОБА_2 за кордон України без ОСОБА_3 : протягом всього часу перебування за кордоном ОСОБА_2 , в місці проживання ОСОБА_1 без присутності третіх осіб;

- до досягнення дитиною трирічного віку: щомісячно з 12 години 00 хвилин суботи до 20 години 00 хвилин неділі періодичністю через тиждень, починаючи з дня набрання рішенням законної сили в місці проживання дитини, або ж відмінному від місця проживання дитини, за вибором ОСОБА_1 , без присутності третіх осіб, в тому числі матері. День народження ОСОБА_3 та державні свята - за домовленістю сторін;

- з досягнення дитиною 3 років до вступу в 1 клас: цілодобово з 00 год. 00 хв. 1-го числа кожного місяця до 00 год. 00 хв. 15 - го числа кожного місяця - в місці проживання батька без присутності третіх осіб, в тому числі матері; під час перебування ОСОБА_3 у Батька, Батько має право вивозити Дитину на відпочинок за кордон. День народження ОСОБА_3 та державні свята - за домовленістю сторін.

- з моменту вступу в 1 клас до досягнення дитиною повноліття: щомісячно з 12 години 00 хвилин суботи до 20 години 00 хвилин неділі періодичністю через тиждень, в місці проживання батька, або ж іншому місці, за вибором ОСОБА_1 , без присутності третіх осіб, в тому числі матері; 50% канікулярного періоду - в місці проживання батька без присутності третіх осіб, в тому числі матері; 50% періоду карантину - в місці проживання батька без присутності третіх осіб, в тому числі матері; у період шкільних канікул Батько має право вивозити дитину на відпочинок за кордон. День народження ОСОБА_3 та державні свята - за домовленістю сторін; у разі хвороби дитини мати та батько спільно приймають участь у чергуванні, перебуваючи разом з дитиною; батьки спільно відвідують батьківські збори, медичний огляд дитини, гуртки, святкові заходи у навчальних закладах, освітньо-культурні заходи;

- з моменту набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття: необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить суд захистити права та інтереси малолітньої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання шляхом визначення способів участі батька у її вихованні, який буде відповідати її віку та забезпечувати якнайкращі інтереси. Зазначає, що звертаючись із позовом, позивач вдається лише до цитування положень нормативно-правових актів, без викладення фактичних обставин з яких позивач пов`язує виникнення у нього права на встановлення способів участі у вихованні дитини. Відповідачка не заперечує проти спілкування батька з сином та не чинить ніяких перешкод. Позивач у зручний для себе час мав та має можливість відвідувати дитину за місцем її проживання, при цьому ОСОБА_1 не звертався із будь-якими заявами, до органу опіки та піклування, щодо встановлення годин зустрічі та участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Перешкоди вказані позивачем є надуманими, які в дійсності не існують. Сторона відповідача не погоджується із запропонованим графіком для спілкування, оскільки дитина не здатна вести таке спілкування з батьком. Позов є безпідставним, який не враховує вікові потреби дитини та не забезпечує її якнайкращі інтереси. Запропонований графік спілкування з дитиною містить в собі альтернативні та нечіткі умови, які є недопустимими при ухваленні рішення про встановлення графіку спілкування. Позивачем не наведено жодного доводу та не зазначено чи можливий захист порушених у даний час прав на майбутнє, не зазначено чи зміняться обставини та ставлення дитини до кожного із батьків, що матиме суттєве значення при визначенні способів участі у вихованні дитини в означений період. Позивач не наводить жодного доводу та не надає суду жодного доказу, який підтвердить, що позивач зазнає порушення своїх прав у означений віковий період дитини та запропонований графік буде відповідати інтересам дитини. Запропоновані способи участі у вихованні дитини за своєю суттю є умовами мирової угоди або договору про участь у вихованні дитини, оскільки, їх в примусовому порядку неможливо буде виконати через альтернативні положення. Відповідні позовні вимоги позивача є передбаченими та не підлягають задоволенню.

У відповіді на відзив позивач визнає наступні обставини: перебування в шлюбі з ОСОБА_2 , народження у шлюбі з відповідачем, сина, ОСОБА_3 , факт розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Інші обставини справи викладені у відзиві не визнає і з правовою оцінкою викладених обставин відповідача не погоджується. Просить суд його позов до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та про визначення способів у вихованні дитини задовольнити у повному обсязі.

У зв`язку із поданням відповіді на відзив, відповідач просить позовні вимоги задовольнити частково. Встановити наступні способи участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним чотирьохрічного віку, наступним чином: зустрічі і побачення з сином за місцем постійного проживання дитини у супроводі матері: кожну першу та третю суботу місяця з 10:30 до 18:00 години. У разі виникнення обставин (наприклад, хвороба дитини, зайнятість дитини навчанням, додатковими заняттями, несприятливі погодні умови тощо), які не залежать від волевиявлення батьків і об`єктивно унеможливлюють зустрічі та побачення з дитиною, батьки мають право за попереднім погодженням між собою, не пізніше ніж за 2 (два) дні до зустрічі із дитиною, погодити альтернативний графік спілкування. Необмежене спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 07 серпня 2020 року позовну заяву прийнято розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (Т.1 а.с. 47-49).

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2020 року задоволено заяви представника відповідача адвоката Кухаренко О.В. та представника позивача адвоката Пасічняк І.Я. про виклик свідків, залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Кам`янської міської ради як орган опіки та піклування, а також витребування доказів (Т.1 а.с. 165-168).

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2020 року строк проведення підготовчого засідання продовжено на тридцять днів (Т.1 а.с. 209-210).

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2020 року строк проведення підготовчого засідання продовжено на тридцять днів, явку представника третьої особи Виконавчого комітету Кам`янської міської ради як орган опіки та піклування визнано обов`язковою та зобов`язано їх надати висновок, щодо розв`язання спору в порядку ч. 5 ст. 19 СК України. (Т.1 а.с. 231-232).

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2020 року клопотання представника відповідача Кухаренко О.В. про продовження строку підготовчого судового засідання на 30 днів - залишено без задоволення (Т.1 а.с. 247-248).

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (Т.1 а.с.249-250).

Сторона позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Також позивач пояснив, що фізичних перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачка йому не чинила, домовитися з нею особисто немає можливості, оскільки після контакту з нею він має стрес. Від стресу болить голова та приходить безсоння. На даний час проживає один, вважає, що міг би сам опікуватися дитиною, в разі необхідності міг би попросити допомоги в своєї мами. Спілкування з дитиною йому необхідне саме зараз, поки в нього немає інших дітей. Також не заперечив в судовому засіданні проти корегування запропонованого ним графіку спілкування з дитиною, з урахуванням інтересів останньої, визнав, що позовні вимоги дещо завищені.

Відповідач та представник відповідача позов визнали частково. Зазначили, що не заперечують бачитися з дитиною ОСОБА_1 , брати участь у його вихованні та спілкуванні з ним, так як відповідач не чинила позивачу жодних перешкод. Також, попросили врахувати, що не заперечують щодо задоволення позову в частині затвердження запропонованого позивачем графіку щодо способу спілкування батька з дитиною, з урахуванням їхніх заперечень та висновку органу опіки та піклування. Додатково відповідач пояснила, що на час її відсутності, яка була пов`язана з виїздом закордон на заробітки, дитина була у повній безпеці, під наглядом її батьків, з якими у сина стійкий емоційний контакт. Крім того, вона відповідним дорученням уповноважила свою матір бути представником дитини у разі такої необхідності.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Кам`янської міської ради як орган опіки та піклування - Коновалова І.В. підтримала спосіб участі батька у вихованні та час спілкування з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначений у висновку Виконавчого комітету Кам`янської міської ради, як органу опіки та піклування. Також пояснила, що під час засідання органу опіки та піклування позивач на контакт не йшов, на пропозицію представника органу опіки та піклування допомогти в налагоджені контакту з дитиною не погодився, пояснивши, що наразі немає можливості приїздити до Кам`янки у зв`язку з відсутності власного автомобіля. Вважають висновок органу опіки та піклування обґрунтованим та таким, що підлягає до врахування судом, додавши, що позивач не оскаржував висновок органу опіки та піклування у передбачений законом спосіб.

Суд, вислухавши пояснення сторони позивача, відповідача та їх представників, представника третьої особи, дослідивши надані докази, в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

За приписами ст.7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Судом встановлено, що позивач у справі є батьком, а відповідачка є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 25 травня 2019 року (Т.1 а.с. 14).

На час розгляду справи в суді малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в сім`ї матері за адресою: АДРЕСА_1 , що не оспорюється сторонами та підтверджується копією довідки виконавчого комітету Кам`янської міської ради Черкаської області про реєстрацію місця проживання № 91 від 03.02.2020 (Т.1 а.с. 108). Вказаний будинок належить на праві власності ОСОБА_6 . Спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини немає.

Свідок ОСОБА_7 , яка перебуває в дружніх відносинах з родиною ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що знає цю сім`ю досить давно, оскільки їх діти росли разом. Вважає родину ОСОБА_8 прикладом для спілкування батьків з дітьми. Часто зустрічає ОСОБА_2 під час прогулянок з дитиною. Їй достамено відомо, що відповідачку підтримують батьки і допомагають доглядати онука, в будинку завжди порядок, дитина доглянута. Позивача ОСОБА_1 ніколи не бачила, зі слів батьків відповідачки відомо, що батько не зацікавлений в спілкуванні з дитиною.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він є батьком ОСОБА_2 , і в його будинку на даний час проживає дочка з онуком. Певний період після народження онука, його дружина ОСОБА_9 проживала в сім`ї доньки, так як допомагала здійснювати догляд за дитиною. Восени 2019 року він вимушено забрав дочку з онуком до себе, так як відповідач вчиняв психологічне насилля щодо доньки, між ними часто виникали конфлікти. Одного разу був випадок, коли серед ночі позивач виставив дочку за двері будинку, дав кошти на готель, пояснюючи це тим, що може не стриматися і завдати їй шкоди. Зазначив, що певний час, незважаючи на напружені відносини між зятем та його дочкою, намагався підтримувати добрі стосунки з позивачем, пропонував йому способи побачитися з сином, щоб поспілкуватися, але ОСОБА_10 постійно знаходив причини неможливості таких зустрічей. На комісії ОСОБА_10 сказав, що не буде приїжджати поки не придбає автомобіль. За весь час, що донька з онуком проживає в його будинку, позивач з дитиною бачився лише один раз, в листопаді 2020 року, при цьому жодних перешкод для спілкування позивача з дитиною ніхто із членів родини йому не чинив.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона певний період після народження онука проживала в будинку зятя та доньки. За весь час спільного проживання вона не бачила, щоб позивач проявляв до дитини батьківського піклування та турботи, щоб брав сина на руки. Він постійно займався своїми справами, які пов`язані з роботою на комп`ютері, а після роботи та в нічний час, коли було безсоння, грав в комп`ютерні ігри. Також свідок зазначила, що на даний час не працює, розрахувалася з роботи, щоб допомагати дочці доглядати за онуком. Позивачу у спілкуванні з дитиною ніколи не чинили перешкод. Конфліктів у неї з ним ніколи не було, однак коли позивач почав писати негативні повідомлення про доньку, вона припинила з ним спілкування. Життям свого сина позивач не цікавився, хоча вона йому особисто не раз пропонувала, щоб приїхав до дитини. За рік окремого проживання, ОСОБА_1 лише один раз в листопаді 2020 року приїхав до них додому, щоб поспілкуватися з дитиною, йому не сподобалося як виховується дитина і почав сваритися. На даний час донька повністю опікується дитиною, а вона з чоловіком їй допомагають. Онук є гіперактивною дитиною, за ніч прокидається декілька разів, потребує постійного пильного догляду. Зараз почав відвідувати дитячий садочок. Позивача майже забув, оскільки з ним відсутній емоційний зв`язок. Вважає, що якщо дитину віддати на певний період батьку для спілкування, то в дитини буде стрес.

Згідно листа за підписом в.о. міського голови Плєшканя А. № 1207/02-11 від 18.08.2020, виконавчий комітет Кам`янської міської ради повідомив, що позивач ОСОБА_1 не звертався з будь якими заявами до органу опіки та піклування щодо встановлення годин зустрічі та участі у вихованні та спілкування з дитиною (Т. 1 а.с. 58).

Відповідно до копії судового наказу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.03.2020 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) (Т. 1 а.с. 83).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.06.2020 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (Т. 1 а.с. 84).

Сторони, є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.1 а.с.107), не дійшли між собою згоди з питання щодо участі батька у вихованні спільної дитини.

Малолітній ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , з 15.07.2019 (Т.1 а.с. 108).

З листа лікаря-педіатра КНП «Центр ПМСД» Кам`янської районної ради Гвоздик Г.О. від 12.08.2020 та копій з амбулаторної карточки ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку у лікаря - педіатра ОСОБА_11 КНП «Центр ПМСД» Кам`янської районної ради. За період перебування на обліку ОСОБА_3 мати, ОСОБА_2 , своєчасно зверталась до лікаря-педіатра, виконувала всі призначення та рекомендації. Скарг на здоров`я дитини не було. Всі календарні щеплення були зроблені своєчасно та придбані за власні кошти. Батько ОСОБА_1 , присутній на профілактичних оглядах не був. Дитина повністю здорова і розвивається відповідно до свого віку (Т. 1 а.с. 109120).

Так згідно висновку Виконавчого комітету Кам`янської міської ради, як органу опіки та піклування про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 (Т.1 а.с. 240-242), затвердженого 27 листопада 2020 року рішенням Виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 139, прийнятого за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . виконавчий комітет Кам`янської міської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити батьку ОСОБА_1 , наступний спосіб участі у вихованні та час спілкування з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-до досягнення дитиною двох років - двічі на місяць, в першу та третю суботу і неділю, по місцю проживання матері, з 12.00 до 19.00, з урахуванням режиму харчування та денного сну дитини;

-після досягнення дитиною двох років - двічі на місяць, в першу та третю суботу і неділю, по місцю проживання батька (за згодою матері).

ОСОБА_1 за місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою Директора ТОВ «Геймлабс» від 25.09.2020 року (Т.2а.с. 20), надає послуги з розробки програмних продуктів для ТОВ «Геймлабс» з 15.03.2017 по теперішній час на основі безстрокового договору про надання послуг.

Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2020 року, останній в першому кварталі 2020 року отримав дохід в сумі 334585 грн. (джерело доходу ТОВ «Геймлабс»), у другому кварталі 2020 року - 345101 грн. (джерело доходу ТОВ «Геймлабс»), у 2 кварталі 2020 року нараховано 679686 грн., сума утриманого податку 33984,3 (джерело отримання доходу ФОП ОСОБА_1 (Т.2а.с. 19).

З інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №0.184-25394/0/15-20-Вих від 23.09.2020 (Т.2 а.с.12), вбачається що ОСОБА_2 за період з 01.01.2019 по 22.09.2020 08:00 п`ять разів здійснювала виїзд за кордон України, а саме на періоди з 20.01.2019 по 27.01.2019, з 11.10.2019 по 18.10.2019, з 13.01.2020 по 20.01.2020, 08.03.2020 по 03.06.2020 та з 29.07.2020 по невідому дату, оскільки відомості надані станом на 22.09.2020 08:00.

Згідно копії пояснень ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 25.09.2020 вона є рідною бабусею ОСОБА_3 , який з 3-х місячного віку по теперішній час проживає з нею, в зв`язку з тим, що його мама ОСОБА_2 , яка є її донькою немає власного житла. З серпня 2020 року донька поїхала до Польщі щоб заробити кошти на утримання дитини. Батко дитини ОСОБА_1 з березня місяця дитиною не цікавиться, не приймає участі у вихованні та спілкуванні, в свою чергу вона жодного дня не забороняла спілкуватися та бачитися з дитиною (Т.2 а.с. 13).

Згідно копії акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_2 , від 25.09.2020, остання проживає в АДРЕСА_1 , будинок на праві власності належить ОСОБА_6 , складається з трьох кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати, загальна площа 100 м2. Під час обстеження в будинку чисто та тепло, кімнати світлі та просторі. Для малолітнього ОСОБА_3 виділене ліжко для сну, безліч іграшок для розвитку, дитина повністю забезпечена одягом, взуттям, предметами гігієни та продуктами харчування (Т.2 а.с. 14).

Згідно копії акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_2 , в двоповерховому приватному будинку, який належить орендодавцю (договір оренди від 28.05.2020, Т 1 а.с.35). На першому поверсі розташована кухня-вітальня з сучасною побутовою технікою, гостьова кімната, санвузол. На другому поверсі розташовані робочий кабінет батька, дитяча кімната, спальня батька, санвузол. Кімнати в будинку ошатні, світлі, умебльовані сучасними меблями. Опалення - газовий котел, водопостачання - централізоване, бойлер. Біля будинку просторе подвір`я із зеленими насадженнями, дитячий майданчик для відпочинку та розваг дитини. (Т. 2 а.с. 15).

З копій актів обстеження умов проживання позивача та відповідача судом встановлено, що кожна із сторін має належні умови проживання, утримання, виховання та розвитку їх спільної дитини ОСОБА_3 .

Таким чином, умови для проживання дитини, створені сторонами по справі, суд оцінює, як рівні.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не заперечує щодо участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з дитиною та зазначила, що ніколи не чинила перешкод у спілкуванні з сином. Позивач не цікавиться дитиною, не знає її розпорядок та не має з ним контакту. Позивач не заперечив, що у зручний для себе час мав та має можливість відвідувати дитину за місцем її проживання, але хотів би індивідуального спілкування без участі третіх осіб.

Позовна вимога щодо усунення перешкод в спілкуванні з дитиною до задоволення не підлягає, так як позивач не вчиняв дій до того як звернувся до суду, щоб розпочати спілкуватися з дитиною і не надав суду доказів, що йому чинили в цьому перешкоди.

Крім того, оскільки жодних перешкод спілкування позивача з дитиною не чинилося, а вимагати від однорічної дитини спілкування з батьком, без пояснень суду, яким саме чином має відбуватися таке спілкування, а також враховуючи, що дитина ще не говорить, не сприймає його як близьку людину, є недопустимим, оскільки явно суперечить якнайкращим інтересам дитини, відтак на даному етапі має бути налагоджений контакт батька з сином в знайомій для дитини обстановці, за участі осіб, з якими у дитини є контакт та яким він довіряє.

Вимога позивача щодо проживання дитини, у разі тимчасової відсутності матері, за місцем проживання відповідача не може бути задоволена, так як суперечить інтересам дитини, враховуючи наступне.

Малолітній ОСОБА_3 має більшу прив`язаність до матері, яка незважаючи на свою тимчасову відсутність на території України, на переконання суду значно більше приділяє увагу дитині, опікується ним враховуючи його вік, що підтверджується показаннями свідків, які в цій частині відповідачем не спростовані. Також у дитини є сталий зв`язок з дідусем та бабусею за місцем його проживання, дитина відвідує дитячий садочок, стоїть на обліку у лікаря педіатра за місцем реєстрації.

В судовому засіданні з`ясовано, що позивач проживає від дитини на відстані 280 км. Працює в ТОВ «Геймлабс», де протягом дня має постійну зайнятість на роботі. Однак будь-яких доказів можливості здійснювати піклування за малолітньою дитиною у період зайнятості його на роботі, не надав, що свідчить про те, що у разі проживання дитини з батьком в період відсутності матері на території України, останній не зможе забезпечити на період своєї зайнятості на роботі малолітнього ОСОБА_3 належним доглядом та турботою, що з огляду на вік дитини, може становити загрозу його здоров`ю.

Крім того, в судовому засіданні встановлений факт того, що ОСОБА_2 виїжджала за кордон та залишала дитину зі своїми батьками. Однак з матеріалів справи вбачається, що виїзди ОСОБА_2 за кордон мали тимчасовий та мінливий характер, не мають постійності, систематичності та не встановлені якимось графіком. Твердження відповідача про можливий виїзд позивача в майбутньому за межі України є лише його припущенням на майбутнє.

Варто зазначити, що на час розгляду справи, сину сторін виповнився всього один рік, а тому враховуючи вік дитини, відсутність емоційного зв`язку з батьком, він не може брати участь у спілкуванні з батьком у спосіб, який хоче батько до досягнення дитиною трирічного віку, враховуючи наступне.

Під час надання пояснень в судовому засіданні позивач не зміг пояснити, де і яким чином він буде проводити час з дитиною в місті Кам`янці, якщо судом буде задоволено вимогу про його спілкування з дитиною до 3-х річного віку без участі матері та третіх осіб, починаючи з 12 год. суботи до 20 год. неділі, тим більш враховуючи, що дитину за останній рік бачив лиш один раз. Перебування дитини за місцем проживання батька без участі матері чи близької для дитини людини, переїзд в інше місце різка зміна обстановки, в тому числі з ночівлею, може завдати їй шкоди та стресу, крім того батько не знає розпорядку дня дитини, раціон їжі та графік сну, отже це може завдати шкоди не лише психологічному здоров`ю дитини, а й фізичному. Оскільки відповідачка та її батьки погодилися надавати можливість позивачу бачитися з дитиною в їхньому будинку, і не заперечили щодо спілкування батька з дитиною без їх присутності, а тому суд вважає за доцільне, врахувавши якнайкращі інтереси дитини, а також погодившись із висновком органу опіки та піклування, встановити позивачу час для спілкування дитини до 3-х років, за місцем проживання матері у запропонований позивачем період.

Що стосується пропозиції позивача щодо встановлення способу спілкування з дитиною після досягнення дитиною 3 років до вступу в 1 клас, суд вважає зазначити наступне. Дитина не може проживати одночасно в двох місцях, почергово, так як хочеться одному з батьків. Як вбачається з показів відповідачки та допитаних свідків, дитина відвідує дитячий садочок, має певний усталений режим, відвідує сімейного педіатра, отже періодична зміна усталеного способу життя для дитини, буде негативно впливати на її самопочуття, а також завдаватиме постійного стресу. В той же час для зміцнення та налагодження контакту батька з дитиною, суд, вважає за можливе надавати батьку можливість спілкуватися з дитиною, після досягнення останнім 3-х річного віку, за місцем його проживання у вихідні дні почергово.

Щодо вимоги про виїзд дитини за кордон на відпочинок, то суд вважає за необхідне зазначити, що згідно вимог чинного законодавства допускається лише за нотаріально посвідченою згодою матері або рішенням суду, і це питання має вирішуватися між сторонами кожного разу в індивідуальному порядку, враховуючи час, спосіб та термін перебування дитини закордоном, що враховуючи інтереси дитини можливо після налагодження емоційного контакту батька з дитиною та після досягнення дитиною шкільного віку.

Позивач просить затвердити графік спілкування з дитиною також після досягнення дитиною шкільного віку, в тому числі у канікулярний період та період карантину, в той же час не зазначає чи можливий захист порушених у даний час прав на майбутнє, чи зміняться обставини та ставлення дитини до кожного із батьків, що матиме суттєве значення при визначенні способів участі у вихованні дитини в означений період. Не надає доводів та доказів на підтвердження порушення його прав у означений віковий період дитини та чи запропонований графік буде відповідати інтересам дитини.

Тобто позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами зазначені обставини. Отже, запропонований позивачем графік спілкування з дитиною після вступу до першого класу та досягненню повноліття містить в собі альтернативні та нечіткі умови, які є недопустимими при ухваленні рішення про встановлення графіку спілкування.

Запропонований позивачем спосіб виховання дитини спільно з відповідачкою у разі хвороби дитини, а також щодо спільного відвідування батьківських зборів, медичного огляду дитини, гуртків, святкових заходів у навчальних закладах, освітньо-культурних заходів, не підлягає до задоволення, оскільки сам позивач зазначив, що спілкування з відповідачкою призводить до конфліктних ситуацій, а також стресу для нього, а тому така атмосфера буде не екологічною для дитини у важливі для нього життєві періоди. Відтак, майбутні заходи, а також відвідувати дитину у лікарні, якщо вона захворіє, він зможе самостійно, а в разі наявності реальних перешкод має право звернутися до суду з позовом про їх усунення.

За правилами ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже суд, враховуючи обставини справи, теперішній вік дитини, та вищезазначені умови, які пропонує позивач в даному графіку передчасними, і такими, що не можуть бути затверджені судом.

З моменту набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття: батько має право на спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином у часи фізичної активності дитини.

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності-достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд критично оцінює копії електронних доказів скріншотів (знімків з екрану) мобільного телефону ОСОБА_2 під час використання додатку «вайбер», який містить підтвердження листування Позивача та Відповідача, надані представником відповідача, (Т.1 а.с. 188-203), та не приймає їх до уваги, достовірність яких сторона позивача ставить під сумнів та просить суд визнати їх недопустимими. Відповідачем не надано висновку експерта, яким би було встановлено походження скріншотів (знімків екрану) від певного мобільного пристрою зв`язку та номери телефонів, знімки розмов між якими було здійснено. Крім того, вказаний доказ не відповідає вимогам ст. 100 ЦПК України щодо електронного доказу, який подається в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», оскільки такого електронного цифрового підпису не містить. Отже, суд визнає зазначені докази недопустимими, відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України, суд не бере їх до уваги, як такі, що одержані з порушенням порядку встановленого законом.

Щодо медичної документації позивача, яка була надана останнім добровільно як додаток до відзиву по справі №369/3065/20, що розглядалася у Києво-Святошинському суді Київської області за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, долучена стороною відповідача у даному провадженні на підтвердження хворобливого стану ОСОБА_1 то суд, враховуючи думку учасників справи, а також доказове значення вважає зазначити наступне.

Позивач має низку хвороб, постійно дбає про своє здоров`я шляхом звернення до приватної клініки. В судовому засіданні не заперечив, що мав проблеми з головним болем внаслідок стресу.

В той же час захворювання, які значаться у позивача згідно дослідженої документації, не містять висновків, про те що позовні вимоги щодо визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з власною дитиною мають перешкоди. А тому суд визнає дані докази неналежними, та не бере їх до розгляду, як такі, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Сторона позивача висловила свою незгоду з висновком Органу опіки та піклування, але доказів того що оскаржувала цей висновок у передбаченому законом порядку суду не надала. Сама по собі незгода із рішенням органу опіки та піклування не може свідчити про неправильність його ухвалення чи порушення процедури. Суд погоджується із висновком органу опіки та піклування та при прийнятті рішення, бере його до уваги.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Стаття 158 СК України зазначає, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

В силу ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

В судовому засіданні судом не встановлено обставин, які забороняли б участь батька у вихованні та спілкуванні з сином. Існування між позивачем та відповідачем неприязних конфліктних відносин до таких перешкод також закон не відносить.

Таким чином, з показань свідків, пояснень сторін, зі змісту висновку органу опіки та піклування вбачається, що Відповідачка не створює перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з сином та його вихованні, дана вимога позивачем не доведена належними та допустимими доказами, та повністю спростована показаннями свідків та дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому позов ОСОБА_1 , щодо зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні та вихованні батька з сином не підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про визначення способу у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд, з метою забезпечення балансу прав на спілкування батька з малолітнім ОСОБА_3 , та налагодження батьківського контакту з дитиною, вважає доцільним, з урахуванням думки сторін, затвердити графік спілкування батька з дитиною, визначивши способи такого спілкування з врахуванням природних потреб дитини у догляді, харчуванні та з метою не порушення біологічних ритмів.

В подальшому графік спілкування потребує корегування з урахуванням індивідуальних особливостей, інтересів та потреб дитини, а також з врахуванням його думки, тому в цій частині спосіб спілкування батька з дитиною, яка на момент ухвалення рішення має один повний рік, є недоцільним та передчасним.

В той же час, суд для досягнення балансу між сторонами, та уникнення в подальшому непорозумінь щодо участі батька у спілкуванні з дитиною, та враховуючи позицію відповідача, інтереси дитини, та задля уникнення непорозумінь між сторонами надалі, вважає за необхідне доповнити графік умовою, щодо виникнення обставин, які не залежать від волевиявлення батьків і об`єктивно унеможливлюють зустрічі та побачення з дитиною, про право батьків за попереднім погодженням між собою, не пізніше ніж за 2 (два) дні до зустрічі із дитиною, альтернативного графіку спілкування.

Отже, оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення способів у вихованні та спілкуванні з дитиною, подані докази в їх сукупності, висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кам`янської міської ради щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 , враховуючи всі можливості батьків забезпечити належні умови для виховання та розвитку дитини, її духовний та фізичний розвиток, вважає необхідним утримуючи баланс між усіма учасниками справи, задовольнити позовні вимоги частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст.133 ЦПК України).

Згідно з положеннями частин 1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Оскільки учасники справи не надали в судове засідання документально підтверджених доказів понесених ними судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, то розподілу між сторонами підлягає лише судовий збір.

Згідно з ч.1 ст.141 у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за позовні вимоги сплатив судовий збір у розмірі 1681,60 грн. за дві вимоги немайнового характеру.

У зв`язку з частковим задоволенням однієї позовної вимоги з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 3, 7, 19, 141, 157, 158, 159 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Кам`янської міської ради, як орган опіки та піклування про зобов`язання не чинити перешкод ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною - відмовити.

Позовну вимогу, щодо визначення позивачу ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 наступні способи у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- до досягнення дитиною ( ОСОБА_3 ) трирічного віку: щомісячно з 11 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин кожної першої та третьої суботи та/або неділі місяця, з урахуванням харчування та денного сну, по місцю проживання дитини, в присутності матері ОСОБА_2 чи в присутності осіб, які діють за її дорученням.

- з досягненням дитиною трьох років - двічі на місяць, першу та третю суботу і неділю, починаючи з 08 години 00 хвилин суботи по 18 годину 00 хвилин неділі, по місцю проживання дитини та матері або за місцем проживання батька дитини, на вибір ОСОБА_1 , із зобов`язанням останнього ( ОСОБА_1 ) повернути дитину ОСОБА_3 в місце його постійного зареєстрованого проживання, яке знаходиться в м. Кам`янка до 18 год. 00 хв. неділі.

- день народження ОСОБА_3 та державні свята - за домовленістю сторін;

- з моменту набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття: спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином у часи фізичної активності дитини.

У разі виникнення обставин (наприклад, хвороба дитини, зайнятість дитини навчанням, додатковими заняттями, несприятливі погодні умови тощо), які не залежать від волевиявлення батьків і об`єктивно унеможливлюють зустрічі та побачення з дитиною, батьки мають право за попереднім погодженням між собою, не пізніше ніж за 2 (два) дні до зустрічі із дитиною, погодити альтернативний графік спілкування.

Іншу частину вимог щодо встановлення способу виховання та спілкування позивача ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кам`янський районний суд Черкаської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Виконавчий комітет Кам`янської міської ради, як орган опіки та піклування, , місцезнаходження вул. Героїв Майдану, 37, м. Кам`янкаЧеркаської області, п.і. 20801.

Повний текст судового рішення складено 26.01.2021.

Суддя О.Є. Ніколенко