КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/1548/21
Провадження № 2-о/947/75/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С., Шпак К.Д.,

за участю сторін:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

представник заінтересованої особи ОСОБА_3 адвокат Пугач М.В., діючий на підставі ордеру, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та угоди про надання правової допомоги,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2

про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси із заявою, заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , в якій просить суд

видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКІТП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати за місцем реєстрації з ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , та місцем фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_3 ;

заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати

за місцем проживання батьків ОСОБА_1 , за адресою:

АДРЕСА_4 ;

заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати

за місцем роботи ОСОБА_1 , за адресою:

АДРЕСА_5 ;

заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вести

листування, телефонні переговори з ОСОБА_1

або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб;

обмежити спілкування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із

дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та заборонити

наближатися до місця фактичного мешкання за адресою:

АДРЕСА_3 ;

заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатись до місця навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дошкільного учбового закладу «Ясла-садок № 291», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 68/1, ближче ніж на 300 метрів;

заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувати за

місцем реєстрації з ОСОБА_1 за адресою:

АДРЕСА_2 , та

місцем фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_3 ;

заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувати за

місцем роботи ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_5 ;

заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб;

обмежити спілкування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із

онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та заборонити

наближатися до місця фактичного мешкання за адресою:

АДРЕСА_3 ;

заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наближатисьдо місця навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,дошкільного учбового закладу «Ясла-садок №291», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 68/1, ближче ніж на 300 метрів.

В обґрунтування наданої заяви ОСОБА_1 посилається на те, що з 15.10.2016 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2019 року.

Від даного шлюбу, як вказує заявник, у них з ОСОБА_3 народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_1 зазначає, що на фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка ОСОБА_3 була занадто агресивною, він почав погрожувати, допускав факти фізичного насильства відносно неї, вона зазнавала постійного психологічного тиску з його боку.

Заявник вказує, що навіть після розірвання шлюбу та до теперішнього часу відносно неї з боку ОСОБА_3 відбувається фізичне та психологічне насильство.

Впродовж зазначеного часу, як вказує заявник, вона постійно зверталась до правоохоронних органів із заявами відносно колишнього чоловіка.

На теперішній час, як стверджує заявник, ОСОБА_3 та його матір ОСОБА_2 постійно її переслідують, погрожують, намагаються відібрати дитину, неодноразово приходили до місця її мешкання, слідкують за нею.

Крім того, заявник зазначає, що у відношенні їх спільної доньки також вчиняється психологічний тиск, який проявляється у переслідуванні та намірах потайки забрати дитину.

Так, як стверджує заявник, ОСОБА_3 та його матір ОСОБА_2 постійно чекають дитину рядом із дитячим садочком, провокують скандали, без узгодження з нею намагаються забрати дитину, що, у свою чергу, призвело до того, що дитина боїться ходити до садка.

При цьому, як вказує заявник, вона розуміє необхідність у спілкуванні дитини з батьком, та не хоче забороняти ОСОБА_5 приймати участь у вихованні їх спільної дитини, однак, його поведінка та відношення дуже впливає на психологічний стан ОСОБА_6 , дитина не повинна буди свідком конфліктів, дії та поведінка батьків повинна бути узгоджена.

Все вищезазначене, за твердженням заявника, призвело до того, що вона не може спокійно вийти із дому та завести дитину до дитячого садку, вона не може вийти працювати.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що на її заяви впродовж 2018-2020 років до поліції відносно ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_2 складені протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, а 08.12.2020 року вона звернулась із заявою до Таїровського ВП Київського відділу поліції в м. Одесі щодо надання копій протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , однак, до теперішнього часу, Таїровський ВП копій протоколів не надав, а на її звернення надав неповну відповідь.

З урахуванням викладеного, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 та його матір - ОСОБА_2 вчиняють відносно ОСОБА_1 фізичне та психологічне насильство, що виражається у постійному тероризуванні, переслідуванні, погрозах та психологічному тиску, ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С.від 15.01.2021 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 18 січня 2021 року о 15 годині 00 хвилин в приміщенні Київського районного суду м. Одеси, тобто протягом 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду, відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України.

Крім того, ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С.від 15.01.2021 року було частково задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано з Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області належним чином завірені копії матеріалів за зверненнями ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , дата видачі 25.01.2017 року, орган, що видав 5114), впродовж 2018-2020 р.р.

Вказана ухвала Київського районного суду м. Одеси від 15.01.2021 року була отримана представником Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області 16.01.2021 року, що підтверджується розпискою (а.с. 21).

Однак, станом на 18 січня 2021 року витребувані ухвалою суду з Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області матеріали не надійшли, у зв`язку з чим, судове засідання було відкладено на 25.01.2021 року.

Листом від 19.01.2021 року, який було отримано представником Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області 19.01.2021 року, що підтверджується розпискою, Київський районний суд м. Одеси просив виконати вимоги вищезазначеної ухвали суду від 15.01.2021 року в строк до 22.01.2021 року.

Однак, станом на 25.01.2021 року витребувані ухвалою суду матеріали не надійшли.

Таким чином, у зв`язку зі скороченими термінами розгляду заяви про видачу обмежувального припису, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності витребуваних з Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області належним чином завірених копій матеріалів за зверненнями ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , дата видачі 25.01.2017 року, орган, що видав 5114), впродовж 2018-2020 р.р.

У судовому засіданні 25.01.2021 року заявник - ОСОБА_1 заяву про видачу обмежувального припису підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити.

У судовому засіданні 25.01.2021 року представник заінтересованої особи - ОСОБА_3 та заінтересована особа - ОСОБА_2 проти заяви про видачу обмежувального припису заперечували, просили суд відмовити у її задоволенні у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи - ОСОБА_3 та заінтересованої особи - ОСОБА_2 , проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що заявник ОСОБА_1 з 15.10.2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_6 у них народилася донька ОСОБА_4 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2019 року, яке набрало законної сили 01.08.2019 року, було розірвано шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_7 ) зареєстрований 15.10.2016 року Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2046. Змінено після розірвання шлюбу прізвище позивачки з ОСОБА_7 на дівоче ОСОБА_8 . Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_7 ) на утримання ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі 900 (дев`ятсот) гривень, щомісячно, з 21.01.2019 року до досягнення дитиною трьохрічного віку -16.03.2020 року. Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_7 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у твердій грошовій сумі у розмірі 1400 ( одна тисяча чотириста) гривень, щомісячно з 21.01.2019 року до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_7 . Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_7 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_7 ) в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору сумою 768,40 грн.

У судовому засіданні 25.01.2021 року заявник - ОСОБА_1 повідомила про те, що після розірвання шлюбу вона з ОСОБА_3 фактично підтримувала шлюбні відносини ще до листопада 2020 року.

Зазначений факт визнала ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_3 .

Згідно висновку Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 02.01.2019 року, 30.12.2018 року в чергову частину Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення 102 від громадянки ОСОБА_9 , про те, що за адресою: АДРЕСА_8 , не пускає до дому чоловік. В ході розгляду заяви було здійснено дзвінок де громадянка ОСОБА_1 пояснила, що дана квартира не належить ні їй, ні її чоловіку та вона на даний час мешкає за іншою адресою. Громадянку ОСОБА_1 цікавило питання щодо розподілу майна. Заяв та скарг від громадянки ОСОБА_9 в період розгляду повідомлення до Таїровського ВП не надходило.

Згідно протоколу про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 20.02.2019 року, складеного о/у СКП Таїровського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Ковальчук В.В., Алахвердова Ю.К. просила прийняти міри к її чоловіку ОСОБА_3 , який 20.02.2019 року приблизно о 22:00 знаходився у дворі будинку № 58 по вул. Ак. Корольова спричинив шкоду її майну, а саме у автомобілі, який їй належить, пошкодив бокове ліве дзеркало розбив його, та спричинив їй матеріальну шкоду приблизно 800 грн.

08.12.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявою, в якій просила надати їй відповідь щодо результатів розгляду її звернень, які надійшли в період з 01.01.2017 року по 01.12.2020 року щодо здійснення відносно неї домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , а також просила надати копії протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 .

Листом від 28.12.2020 року Таїровський ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області повідомив ОСОБА_1 про те, що її заява, в якій вона просить вжити заходів стосовно її чоловіка ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_2 , так як останні не повертають речі з квартири, в якій вона раніше мешкала, була зареєстрована до ЖЄО Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за №23523 від 14.12.2018 року. Її звернення було розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян». Факти, висвітлені в заяві містять цивільно-правові відносини для вирішення яких рекомендовано їй звернутись до суду в приватному порядку.

Крім того, згідно листа Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, заява ОСОБА_9 , в якій вона просить надати на її адресу відповіді, копії матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 в період з 01.01.2017 р. по 01.12.2020 р., була зареєстрована до Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за вх. №А-1287 від 08.12.2020 р., та уважно розглянута згідно Закону України «Про звернення громадян». В ході розгляду заяви було встановлено, що до Таїровського ВП ОСОБА_1 зверталася з заявою ЄО №23523 від 14.12.2018 р., та повідомлення на лінію «102» ЄО 24518 від 30.12.2018, які було розглянуто сектором превенції Таїровського ВП, копії висновку (повідомлення «102») та відповідь на заяву направлено на її адресу.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначено Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За визначенням статті 1 Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Також Законом передбачено економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Частиною першою статті 18 Закону передбачено, що до завдань у сфері запобігання домашньому насильству належать, зокрема, визначення стану, причин і передумов поширення домашнього насильства.

Пунктом 2 частини першої статті 24 зазначеного Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству віднесено обмежувальний припис стосовно кривдника.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 1 цього Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону оцінкою ризиків є оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Верховний Суд у своїх постановах у такій категорії справ неодноразово звертав увагу на те, що наведеним Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. При цьому статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (зокрема, постанова Верховного Суду від 04.12.2019 р. у справі № 607/10122/19).

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи (постанова Верховного Суду від 28.04.2020 р. у справі № 754/11171/19).

У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі № 756/3859/19 зроблено висновок про те, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених Законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Також Верховним Судом у таких справах зверталася увага на практику Європейського суду з прав людини із зазначенням, що критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право; має бути встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення (постанова Верховного Суду від 28.04.2020 р. у справі № 754/11171/19).

Сам факт звернень заявника до різних органів з підстав вчинення щодо неї, зокрема, психологічного домашнього насильства свідчить про наявність конфлікту між заявником та заінтересованою особою, але не підтверджує факту вчинення щодо неї домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом (постанова Верховного Суду від 06.02.2020 р. у справі № 753/8626/19).

Ч.1-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, ОСОБА_1 не надано підтвердження того, що ОСОБА_3 притягався до адміністративної чи кримінальної відповідальності хоча б раз з приводу вчинення щодо неї протиправних дій.

При цьому, у зв`язку з тим, що витребувані ухвалою суду з Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області належним чином завірені копії матеріалів за зверненнями ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , дата видачі 25.01.2017 року, орган, що видав 5114), впродовж 2018-2020 р.р., не надійшли, у судовому засіданні 25.01.2021 року судом, за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень, було самостійно перевірено інформацію стосовно наявності чи відсутності у державному реєстрі відповідних судових рішень про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Так, судом встановлено, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні будь-які рішення з приводу притягнення ОСОБА_3 до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що між заявником ОСОБА_1 та її колишнім чоловіком ОСОБА_3 існують тривалі неприязні відносини, на ґрунті яких час від часу виникають конфліктні ситуації, під час та внаслідок яких заявник зверталась до Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, де їй було повідомлено про те, що факти, висвітлені в заяві містять цивільно-правові відносини для вирішення яких рекомендовано звернутись до суду в приватному порядку.

Крім того, у судовому засіданні 25.01.2021 року заявник ОСОБА_1 пояснила суду, що видача обмежувального припису їй необхідно для того, щоб її колишній чоловік - ОСОБА_3 не зміг забрати їх спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, з роздруківки з додатку месенджер «Viber», яка була надана заявником у судовому засіданні, вбачається, що причиною конфліктів зазвичай стають питання відносно спілкування з їх спільною дитиною та питання відносно сплати аліментів.

Таким чином, судом встановлено, що спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 фактично виник з приводу обмеження спілкування батька - ОСОБА_3 з дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, видача відповідного припису про обмеження спілкування ОСОБА_3 , із дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та заборону наближатися до місця навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дошкільного учбового закладу «Ясла-садок № 291», ближче ніж на 300 метрів, призведе до порушення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що ОСОБА_1 не надала суду беззаперечних доказів вчинення її колишнім чоловіком ОСОБА_3 та його матір`ю ОСОБА_2 постійного (систематичного) домашнього насильства, а так само доказів, на підставі яких можна було б зробити висновок про існування ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, що є підставою прийняття рішення про видачу обмежувального припису згідно з пунктом 9 частини першої статті 1, частиною третьою статті 26 Закону, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволені заяви про видачу обмежувального припису.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 350-1 350-8 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_9 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.01.2021 року.

Суддя Петренко В. С.