ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2245/20
Провадження №2-о/477/14/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Дячок Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в окремому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Миколаївська сільська рада Вітовського району Миколаївської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить встановити факт належності їй державного акту серії МК №00218 виданого 23.02.1995 року, на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї заяви вказує, що через розбіжність в написанні її по-батькові у даному правовстановлюючому документі та її особистих документах, а також неможливістю підтвердження даного факту в адміністративному порядку, вона позбавлена можливості на належне використання свого права, тому була змушена звернутися до суду із цією заявою.

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила судове засідання провести за її відсутності, заяву підтримала (а.с.17).

Заінтересована особа - Миколаївська сільська рада Вітовського району Миколаївської області, свого представника до суду не направила, але згідно її листа, проти задоволення вимог заявникане заперечувала, просила про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с.16).

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Зі змісту копії Державного акту на право приватної власності на землю серії МК №00218, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №203, останній видано 23 лютого 1995 року на ім`я « ОСОБА_1 »на підставі рішення №6-п виконкому Миколаївської сільської ради народних депутатів від 09.02.1995 року (а.с.3).

Згідно паспортних даних заявниці, її по-батькові, що зазначене у даному Державному акті не збігається з по-батькові цієї особи, зазначеному в паспорті, виданому на її ім`я 21 грудня 1999 року, серії НОМЕР_1 (а.с.5), зокрема у Державному акті її по-батькові зазначене як « ОСОБА_1 » замість вірного « ОСОБА_1 ».

Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до п.п.4 ч.1 ст.24 вказаного Закону - у державній реєстрації прав може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Згідно з п. 4.1, 4.4 Інструкції «Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 22.06.2009 року № 325, виправлення помилок у бланку та державному акті не допускається. У разі виявлення у виданому державному акті таких помилок землевласником, він має звернутися до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою про видачу нового державного акту.

Разом з тим, вищевказана Інструкція втратила чинність згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09.09.2013 року №537 .

За такого заявник позбавлена можливості в адміністративному порядку вирішити питання про внесення відповідних виправлень до вищевказаного правовстановлюючого документу.

Як слідує з вказаних документів, по-батькові власника у Державному акті та її особистих документах, орфографічно не збігається між собою, однак є фонетично співзвучними, що вказує на їх однорідність та наявність допущеної помилки при заповненні документу. За вказаного, суд дійшов висновку про належність зазначеного правовстановлюючого документу заявнику, а видача даного Державного акту на ім`я « ОСОБА_1 »мало місце з помилкового написання по-батькові заявниці.

Стосовно посилання заявника на невірне написання у Державному акті назви вулиці, на якій розташована земельна ділянка, вул."Новобудівельна" замість вул."Новобудівна" , то суд зазначає, що встановлює факт саме належності заявнику правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної на землю, і не встановлює місцезнаходження зазначеної земельної ділянки.

Враховуючи наведене, та встановивши, що іншим чином як встановлення факту належності вищевказаного правовстановлюючого документу довести свої права щодо цього майна заявник не має можливості, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 293-294, 315, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акту на право приватної власності на землю серії МК №00218, виданого 23 лютого 1995 року на ім`я « ОСОБА_1 »на підставі рішення №6-п виконкому Миколаївської сільської ради народних депутатів від 09.02.1995 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №203.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.М. Семенова