Справа № 212/7729/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н.М., секретаря судового засідання Кушнарьової К.О., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без участі сторін, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

22.10.2020 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою проживання відповідача: АДРЕСА_1 . Внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо здійснення оплати за надані послуги у відповідача у період з 01.10.2013 року по 01.09.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 60219,85 гривень, також у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язків щодо сплати заборгованості просить стягнути з відповідача інфляційні витрати - 13577,93 гривень, 3% річних у розмірі 4817,21 гривень, всього 78614,99 гривень. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 2102,00 гривень.

Ухвалою суду від 06.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 25.01.2021 року розгляд справи відкладено, у зв`язку із неявкою відповідача.

Ухвалою суду від 01.03.2021 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів, за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по справі.

01.03.2021 року ухвалено заочне рішення у даній цивільній справі, позовні вимоги задоволені.

07.04.2021 року відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 01.03.2021 року, з підстав того, що не в повному обсязі з`ясовані обставини справи і заборгованість за сплату комунальних послуг відсутня.

Ухвалою суду від 09.04.2021 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду.

22.04.2021 року заочне рішення суду від 01.03.2021 року скасовано та справу призначено до судового розгляду.

07.06.2021 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у позові, вказує, що він сплатив суму заборгованості за комунальні послуги в повному обсягу.

10.08.2021 року відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності та просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав порушення строків позовної давності позивачем при зверненні до суду.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

Зважаючи на те, що справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль».

Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15.

Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною першою ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається теплова енергія до житла відповідача, однак відповідачем зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином.

Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване опалення за місцем реєстрації позивача за період з 01.10.2013 року по 01.09.2020 року становить 60219,85 гривень.

Відповідно до поданої відповідачем довідки від 12.05.2021 року (а.с.97), заборгованість за спірний період погашена, з урахуванням оплати відповідачем станом на 01.04.2021 року за період з 01.01.2013 по 01.09.2020 рік складає 0,00 гривень.

Суд вказує, що відповідачем погашена заборгованість під час розгляду справи, а тому вимоги щодо стягнення вказаної суми є безпідставними.

Стосовно вимоги про стягнення суми індексу інфляції в розмірі 13577,93 гривень, 3% річних у розмірі 4817,21 гривень, всього 18395,14 гривень, суд зауважує, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Позивачем на підтвердження вказаних позовних вимог надано лише розрахунок інфляційних втрат.

Так статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наданий позивачем розрахунок викладений незрозуміло оскільки, у графах складових інфляційних витрати містить лише цифрові дані, без наведення математичного обґрунтування, тому визначити за ним час та період утворення заборгованості у відповідача та перевірити правильність її нарахування неможливо, до того ж в прохальній частині позову позивачем не вказано з яких саме платежів складається ця заборгованість, а інших доказів, підтверджуючих вказані обставини, позивачем не надано.

До того ж, розрахунок не містить достатніх даних про особу, яка його здійснила, оскільки крім підпису цієї особи, інші ідентифікуючі дані (посада) відсутні.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 08.05.2018 року у справі № 315/353/17.

Дослідивши докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов задоволенню не підлягає.

У окремій заяві поданій до суду відповідач просив застосувати наслідки спливу позовної давності.

За нормами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Зважаючи на те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги, оскільки заявлені вимоги позову є безпідставними та необґрунтованими, що є самостійною підставою для відмови в позові, тому заява про застосування наслідків спливу позовної давності задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в позові, судові витрати, понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 525, 625, 901, 903 ЦК України, Закону України «Про теплопостачання» , Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволені позову Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги - в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», , юридична адреса: вул. Електрична, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50014;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 23.11.2021 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак