Справа № 2-415/12
Провадження № 6/513/37/21
Саратський районний суд Одеської області
23 листопада 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Рязанової К.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Златіної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Сарата заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» про видачу дубліката виконавчого документа у справі № 2-415/12 за позовом АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
27 липня 2021 року представник заявника звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .
Заява обґрунтована тим, що ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 16 грудня 2020 року змінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Дельта банк» на ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» у цивільній справі №2-415/12, та відмовлено в частині вимог про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачі дубліката виконавчого листа. ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» звернулось до органу державної виконавчої служби із заявою про надання інформації щодо місця знаходження виконавчого листа та ними була отримана відповідь, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №48195977, та 22 грудня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із чим заявник повторно звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документа.
До судового засідання представник заявника ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» не з`явився, однак у своїй заяві просив про розгляд справи за його відсутності.
Інші учасники справи до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що рішенням Саратського районного суду Одеської області від 29 серпня 2012 року у цивільній справі №2-415/12 за позовом АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №478-0131003/ФК-08 від 17 липня 2008 року з відповідачів на користь позивача було стягнуто заборгованість у розмірі 192989,62 гривень, а також судовий збір у розмірі 1929,00 гривень солідарно (а.с. 57).
24 вересня 2012 року представником АТ «Дельта Банк» було отримано 4 виконавчі листи на виконання зазначеного рішення (а.с. 62).
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 01 липня 2020 року у справі №488/3753/17-ц зазначила, що висновок колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про те, що вимоги статті 186 ЦПК України (тотожність вимог/спору) передбачена тільки для позовного провадження є неправильним, оскільки зазначена норма права застосовується і в інших видах судового провадження та стадіях процесу, а саме у наказаному провадженні, в окремому провадженні, а також при оскарженні рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, підтвердженням чого є численна судова практика і відповідні роз`яснення постанов пленумів Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів, які, незважаючи на набрання чинності нової редакції ЦПК України, не втратили своєї актуальності та релевантності.
Зокрема, відповідні роз`яснення надані судам: у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України у період дії ЦПК України 1963 року від 26 грудня 2003 року № 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження; у пункті 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 (з відповідними змінами) Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах; у пункті 11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2020 року № 3 (з відповідними змінами) Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби; у пунктах 6-1, 9.7, 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 (з відповідними змінами) Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України; у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (з відповідними змінами) Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення; у пунктах 5, 6, 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження. Разом з тим, слід звернути увагу на те, що розділ VI ЦПК України, який врегульовує розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), не є окремим видом судового провадження, не є окремою стадією цивільного процесу, а є виконанням судових рішень, як заключного етапу у процесі реалізації захисту цивільних прав.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Отже, розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане у порядку, передбаченому законом. Тому державний/приватний виконавець має право звертатися до суду з відповідним поданням, направленим на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення стільки раз, скільки для цього необхідно, аби виконати судове рішення. Проте це не повинні бути тотожні й аналогічні подання (заяви), які вже судом вирішені.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 червня 2020 року № 2-19/12 зазначив, що в оцінці правомірності оскаржуваних судових рішень щодо наявності підстав для закриття провадження у справі Верховний Суд виходить з того, що відповідне провадження, розпочате за заявою про видачу дубліката виконавчого документа, не може бути закрите з тих підстав, що раніше виконавець вже звертався з аналогічних процесуальним клопотанням, яке було вирішено судом. Подібне звернення до суду та його вирішення судом не перешкоджають процесуально заінтересованій особі повторно звернутися до суду з таким самим клопотанням.
27 липня 2021 року заявник повторно звернувся із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, яку обґрунтував тим, що строк пред`явлення до виконання не сплив, оскільки відповідно до відповіді Саратського районного відділу державної виконавчої служби від 25 березня 2021 року №4756/48/3, 17 липня 2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа за № 2-415 від 13 вересня 2012 року, виданого Саратським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ « Дельта Банк» боргу у сумі 192989,62 гривень, було відкрито, та копії постанов про відкриття виконавчого провадження були спрямовані сторонам, але боржник до відділу не з`явився, суму боргу не погасив. 22 грудня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.2 ст.37 Закону Україні «Про виконавче провадження» та разом з виконавчим документом направлено стягувачу за адресою зазначеною в виконавчому листі а саме: АДРЕСА_1 . Виконавчий лист № 2-415 від 13 вересня 2012 року, виданий Саратським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» борг у сумі 192989,62 грн. до відділу не повертався. Повідомлення про отримання банком виконавчого листа до відділу ДВС не надходило. Повторно виконавче провадження за зазначеним виконавчим листом не відкривалося.
Тобто, заявником була подана заява про видачу дублікату виконавчого листа із обґрунтуванням відміннім від того, яке вже було предметом розгляду судом.
На виконанні відділу перебував виконавчий лист за № 2-415 від 09 вересня 2012 року виданий Саратським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у сумі 910 грн. (АСВП 41945512). 23 березня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Надати копію виконавчого провадження неможливо, у зв`язку зі знищенням справи за строком зберігання.
На виконанні відділу перебував виконавчий лист за № 2-415 від 09 вересня 2012 року виданий Саратським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у сумі 192989,62 грн. (АСВП 51791020). 22 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно зазначений виконавчий документ до відділу ДВС не надходив, стягнення не проводилось. Надати копію виконавчого провадження неможливо, у зв`язку зі знищенням справи за строком зберігання.
На виконанні відділу перебував виконавчий лист за №2-415 від 09 вересня 2012 року виданий Саратським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у сумі 1929 гривень (АСВП 51882983). 22 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Надати копію виконавчого провадження неможливо у зв`язку зі знищенням справи за строком зберігання.
На виконанні відділу перебував виконавчий лист за № 2-415 від 09 вересня 2012 року виданий Саратським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» борг у сумі 1929 грн. (АСВП 58858240). 25 червня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно виконавчий документ до відділу ДВС не надходив, стягнення не проводилось. Надати копію виконавчого провадження неможливо, у зв`язку зі знищенням справи за строком зберігання.
На виконанні відділу перебував виконавчий лист за № 2-415 від 09 вересня 2012 виданий Саратським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у сумі 192989,62 грн. (АСВП 41946011). 20 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Надати копію виконавчого провадження неможливо, у зв`язку зі знищенням справи за строком зберігання.
На виконанні відділу перебував виконавчий лист за № 2-415 від 09 вересня 2012 року виданий Саратським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 користь ПАТ «Дельта Банк» боргу сумі 192989,62 грн. (АСВП 41946011). 22 грудня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення документа стягувачу згідно п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно зазначений виконавчий документ до відділу ДВС не надходив, стягнення не проводилось. Надати копію виконавчого провадження неможливо, у зв`язку зі знищенням справи за строком зберігання.
Частинами 1, 4 статтею 12 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:
1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;
2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Тобто, як встановлено судом строк пред`явлення виконавчого листа до виконання у ВП 41946011 станом на дату розгляду справи не завершився.
Відповідно до п.17.4 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Положення вказаної процесуальної норми не містять безумовного обов`язку суду видати дублікат виконавчого документу, і передбачена можливість видачі такого дублікату (право суду) пов`язується із належним з`ясуванням обставин втрати оригіналу виконавчого листа та додержання строку, встановленого для пред`явлення.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
На підтвердження втрати виконавчого листа заявником додано акт про втрату від 04 серпня 2020 року про наявність оригіналів виконавчих документів у ПАТ «КБ «Надра» по кредитним договором, право вимоги за якими відступлено до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (а.с.162).
Тобто, ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не є учасниками справи №2-415/12, і відповідно ПАТ «КБ «Надра» у справі 2-415/12 жодних вимог до відповідачів по справі не заявляв, його представнику виконавчі листи не видавались, і відповідно даний акт не може прийняти судом як доказ втрати виконавчого листа.
В своєму листі державна виконавча служба зазначає, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП 41946011 направлена ПАТ «Дельта банк» за адресою: м. Одеса, вул.Пушкінська, 61, повторно виконавчий лист до відділу не надходив, що також не може свідчити про втрату виконавчого листа, а свідчить лише про повернення виконавчого документа стягувачу.
Інших обставин які б свідчили про втрату виконавчих листів та їх відсутність заявником у заяви не наведено.
В матеріалах справи є акт приймання-передачі кредитних, судових, наглядових справ від 02 липня 2020 року, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» передав, зокрема документи за кредитним договором №478-0131003/ФК-08 від 17 липня 2008 року, і в графі "Оригінал В" міститься відмістка про те, що заявнику був переданий оригінал виконавчого листа, відомостей про те, що ПАТ «Дельта Банк» не передав виконавчий лист по справі №2-415/12 зазначений акт не містить (а.с. 72-73).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, заявником не доведено втрату оригіналу виконавчого листа належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим в задоволенні заяви належить відмовити.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 260, 261, п.17.4 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» про видачу дубліката виконавчого документа у справі № 2-415/12 за позовом АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя К. Ю. Рязанова