СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13236/21

пр. № 2/759/5158/21

04 жовтня 2021 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути із відповідача франшизу у розмірі 1500 грн., матеріальні збитки в розмірі 1762.26 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.12.2020 року на проспекті Леся Курбаса у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль Subaru, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12.03.2021 року № 759/588/21 винним у скоєнні даного ДТП визнано відповідача ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що вартість відновлювального ремонту із урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу становить 4555,49 грн. Стверджує, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у АТ «Арсенал срахування», відповідно до полісу№ 140126723. Поліс укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб в межах 130 000 грн., франшиза - 1500 грн. Страхувальник виплатив страхове відшкодування в розмірі 3055,49, тобто в розмірі завданих збитків за виключенням франшизи.

Крім цього позивач стверджує, що в результаті ДТП він не міг користуватись власним автомобілем, а тому, під час його ремонту використовував послуги таксі на загальну суму 1762,26 грн. у зв`язку із введенням карантинних заходів на час пандемії COVID-19. Також внаслідок пошкодження належного йому майна йому заподіяно моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2021 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу запропоновано надати відзив, позивачу - відповідь на відзив (а.с. 40-41).

Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін ні позивач, ні відповідач не заявили, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2020 року на проспекті Леся Курбаса, 18 у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Тoyota RAV 4 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу Subaru, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12.03.2021 року № 759/588/21 встановлено, що ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п.п. 10.1, 2.10 ПДР, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 5).

07.05.2021 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію із вимогою відшкодувати матеріальні збитки та моральну шкоду (а.с. 6).

Крім цього позивачем надано роздруківки квитанцій із мобільного додатку «Uber» щодо користування послугами таксі в грудні 2020р. - січні 2021р. (а.с. 11-37).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у вигляді франшизи, посилаючись на умови страхового полісу, однак суду не було надано ні самого полісу, ні будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт сплати АТ "Арсенал страхування" страхового відшкодування внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_2 22.12.2020р., за винятком франшизи.

Також позивачем не надано доказів на підтвердження факту пошкоджень належного йому автомобіля внаслідок ДТП, що сталася 22.12.2020р., обсягу зазначених пошкоджень, знаходження вказаного автомобіля на ремонті та неможливість, у зв'язку з цим, ним користуватися, внаслідок чого він зазнав збитків, користуючись таксі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно приписів ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 цього Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 цього Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 цього Кодексу достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2, 4 ст. 83 позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Будь-яких доводів в обґрунтування того, що позивач не мав змоги надати суду певний доказ у позовній заяві не наведено, клопотань про витребування доказів позивач також не заявляв.

Таким чином, позивачем підтверджено лише факт ДТП, що сталася з вини відповідача, проте не надано жодного доказу на підтвердження факту заподіяння йому матеріальних збитків внаслідок вказаної ДТП, не підтверджено факту сплати йому страхового відшкодування та розміру франшизи, а тому законних підстав для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди у суду немає.

Щодо стягнення із відповідача моральної шкоди слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначається у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95, N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Посилаючись на спричинення моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях внаслідок пошкодження майна позивач не надав жодного доказу на підтвердження факту пошкодження під час ДТП, що сталася 22.12.2020р. за участю відповідача належного йому на праві власності автомобіля Subaru, державний номерний знак НОМЕР_1 , у зв`язку з чим суд позбавлений можливості відповідно до ст. 23 ЦК України визначити розмір моральної шкоди з урахуванням характеру правопорушення, обсягу пошкоджень автомобіля, тривалості страждань позивача та ступеня вини відповідача.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн. також не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 141, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Т.В. Кириленко