Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/448/20
Провадження №: 2-о/332/1/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 р. Заводський районний суд м.Запоріжжя в складі:

Головуючого судді: Марченко Н.В.

Присяжних : Карпенко Ю.М., Король Л.О.

за участю секретаря Литвиненко І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за заявою поданою в порядку окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління ДМС України у Запорізькій області, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання особи безвісно відсутньою.

ВСТАНОВИВ:

28.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із заявою, поданою в порядку окремого провадження, заінтересовані особи: Управління ДМС України у Запорізькій області, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання особи безвісно відсутньою, в обґрунтування якої зазначила наступне. 17.12.2014 року рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області, що набрало законної сили, було розірвано шлюб між нею та гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто аліменти на її користь на утримання малолітнього сина. У 2015 році вона дізналась, що ОСОБА_2 поїхав до Росії на заробітки. З того часу про ОСОБА_2 , окрім відомостей щодо його від`їзду до Росії, їй не відомо. Також жодних відомостей щодо нього взагалі в місті його постійного проживання, де він мешкав до від`їзду, немає, сере їх знайомих також. З його родичами не спілкується з часу від`їзду з Донецької області. Отримати будь-які відомості щодо ОСОБА_2 не має можливості, оскільки до Донецької області не від`їдає. Крім того, без дозволу батька вона не має можливості вивезти дитину за кордон на оздоровлення та відпочинок. Тому просить визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім. Початком безвісної відсутності ОСОБА_2 вважати 01.01.2016 року.

Ухвалою суду від 16.03.2020 року заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до судового засідання на 14.05.2020 року.

Ухвалою суду від 14.05.2020 року до участі у справі залучено в якості заінтересованої особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводського району.

Ухвалою суду від 17.12.2020 року витребувано інформації з Державної прикордонної служби України про перетин державного кордону ОСОБА_2 .

Представник заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні за своїм змістом, викладеним у поданій до суду заяві.

Представник заінтересованої особи управління ДМС України у Запорізькій області, повідомлений про судовий розгляд у встановленому порядку, у судове засідання не з`явився, заяв та клопотань суду не надано.

Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводського району у судове засідання не з`явився. На адресу суду подана заява про розгляд справи без присутності представника органу опіки та піклування. Не заперечує щодо задоволення заявлених вимог (а.с. 92).

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Судовим розглядом встановлено, що з 08.08.2008 року по 17.12.2014 року заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 17.12.2014 року у справі №236/2273/14-ц, яке набрало законної сили 29.12.2014 року (а.с. 5-6). Зміна прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_1 » підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9).

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).

При зверненні до суду заявниця посилалась на те, що з 2015 року, коли їй стало відомо про переїзд ОСОБА_2 до Російської Федерації на заробітки, будь-який зв`язок з ОСОБА_2 втрачено. А визнання безвісно відсутнім колишнього чоловіка необхідне їй для виїзду за межі України з метою оздоровлення дитини.

З копії виконавчого листа, виданого Краснолиманським міським судом Донецької області 29.12.2014 року встановлено, що місцем проживання боржника ОСОБА_2 значиться: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

З відповіді начальника районного у місті Запоріжжі відділу РАЦС ПСМУ Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 23.05.2002 № 350/21.15-28 та відповіді начальника відділу ДРАЦС у Донецькій області вбачається відсутність актового запису про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 53, 54).

Згідно відповіді в.о. начальника Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим, громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 24.12.2015 р. по теперішній час (24.12.2020 року), в базі даних не виявлено (а.с. 117).

Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, яких вживав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:

а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;

б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;

в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України;

г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 07.05.2018р у справі №225/1297/17, який згідно ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватись при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

В той же час, згідно із положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що заявницею та її представником, крім викладених у заяві обставин, не надано жодного належного та допустимого доказу, або сукупність таких доказів, які б надавали змогу підтвердити факт безвісної відсутності ОСОБА_2 .

Витребувані під час розгляду справи докази, а саме відомості із відділів РАЦС та із ДПС України не містять інформацію про відсутність ОСОБА_2 протягом одного року в місці його постійного проживання.

Клопотань про витребування інших доказів заявником до суду подано не було.

Відсутність у ОСОБА_1 відомостей щодо місця перебування ОСОБА_2 не може бути підставою для визнання його безвісно відсутнім.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» підставами для проведення оперативно-розшукової діяльності є, в тому числі, наявність достатньої інформації, одержаної в установленому законом порядку, що потребує перевірки за допомогою оперативно-розшукових заходів і засобів, про осіб безвісно відсутніх.

Суду не надано відомостей про наявність відкритої оперативно-розшукової справи та про результати розшуку особи ОСОБА_2 .

Крім того, як зазначалось вище, для визнання особи безвісно відсутньою необхідна наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Зі змісту заяви ОСОБА_1 та пояснень її представника, наданих в судовому засіданні, вбачається, що визнання безвісно відсутнім ОСОБА_2 дозволить заявниці безперешкодно виїжджати з дитиною за межі території України без згоди батька.

Однак, дане питання може бути вирішено в порядку, передбаченому Сімейним кодексом України, і не потребує визнання особи безвісно відсутньою, а отже невизнання колишнього чоловіка заявниці - ОСОБА_2 безвісно відсутнім із зазначеною метою, ніяким чином її права не порушує.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання її колишнього чоловіка безвісно відсутнім слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 293, 308 ЦПК України-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління ДМС України у Запорізькій області, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім - відмовити.

Повний тест рішення проголошений 26.01.2021.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Н.В. Марченко

Присяжні Ю.М. Карпенко

Л.О. Король