Провадження №22-ц/824/551/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на наступне:

Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 07 вересня 2015 року було розірвано (справа №357/10698/15-ц). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2014 року з ОСОБА_1 на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму.

Станом на день звернення до суду з даним позовом сімейний стан позивача змінився, оскільки 24 травня 2019 року між ним та ОСОБА_4 було укладено шлюб, а в серпні 2019 року в нього народився ще один син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Беручи до уваги норми матеріального і процесуального права, позивач вважав, що справедливим є стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) на одну дитину. На підставі викладеного позивач просив змінити розмір аліментів, визначених рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 10 квітня 2014 року по справі №357/3396/14-ц, та призначити стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зменшивши їх з 1/4 частини до 1/6 частини від заробітку (доходу) починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням, позивач направив апеляційну скаргу, оскаржуване рішення вважає незаконним, та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що судом не взято до уваги доводи позивача, які належно обґрунтовують підстави для задоволення даного позову. При цьому висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання спільної дитини сторін, оскільки той не довів зміну свого майнового стану. З такими висновками суду першої інстанції колегія апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного:

Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

За змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, або ж зміни сімейного стану платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці. Вказана позиція відображена у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

В ході розгляду справи позивач представив до суду свідоцтво про одруження та свідоцтво про народження, з яких вбачається, що у нього відбулись зміни його сімейного стану, зокрема він створив нову сім`ю і у нього у 2019 році народилася ще одна дитина. Саме такі підстави для зміни розміру присуджених аліментів й передбачені положеннями ст.192 СК України. Колегія суддів зазначає, що при вирішенні даного спору суд першої інстанції помилково виходив із того, що підстави для задоволення позову відсутні, і безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення ст. 192 СК України. Обставиною, якою позивач обґрунтовував свої вимоги для зменшення визначеного розміру аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину, була саме зміна сімейного стану платника аліментів, внаслідок чого у позивача виникли додаткові зобов`язання фінансового характеру щодо забезпечення рівня не тільки першої дитини, але й дітей від нового шлюбу. За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При вирішенні справи колегія суддів зважає і на те, що доводи відповідача, якими вона обґрунтовувала свої заперечення проти позову, не можуть бути враховані судом в якості підстави для відмови в задоволенні позову, оскільки додаткові витрати на утримання дитини не входять до системи аліментних зобов`язань особи, що і було належним чином встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, які свідчать про зміну сімейного стану позивача, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, що стягуються із нього на користь ОСОБА_2 . З метою забезпечення рівності матеріального забезпечення всіх дітей позивача та з врахуванням обов`язку батьків з утримання дитини, колегія вважає, що зменшення частки матеріального забезпечення з 1/4 на 1/6 частину не порушить право дитини на гідний рівень життя.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України серед підстав для скасування апеляційним судом судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, зважаючи на невірне вирішення справи судом першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягувалися з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2014 року на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття до 1/6 всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючі з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько