Ухвала

26 січня 2021 року

м. Київ

справа № 320/5249/15

провадження № 61-471ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 листопада 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кримський електротехнічний завод «Сатурн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами поворотної фінансової допомоги та позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ ОПТ ТРЕЙД» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за договором надання поворотної фінансової безвідсоткової фінансової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з червня 2015 року перебувала об`єднана цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ ОПТ ТРЕЙД» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Кримський електротехнічний завод «Сатурн», про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ ОПТ ТРЕЙД» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за договором надання поворотної фінансової безвідсоткової фінансової допомоги; позовом Публічного акціонерного товариства «Кримський електротехнічний завод «Сатурн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами поворотної фінансової допомоги.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого 2018 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ ОПТ ТРЕЙД» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Кримський електротехнічний завод «Сатурн», про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги залишено без розгляду.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 03 листопада 2020 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ ОПТ ТРЕЙД» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за договором надання поворотної фінансової безвідсоткової фінансової допомоги відмовлено.

Позов Публічного акціонерного товариства «Кримський електротехнічний завод «Сатурн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами поворотної фінансової допомоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кримський електротехнічний завод «Сатурн» грошові кошти у розмірі 525 729,37 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кримський електротехнічний завод «Сатурн» 7 885,94 грн судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся доВерховного Суду з касаційною скаргою на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 листопада 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень.

Згідно із статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заява про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки наведена та підтверджена заявником обставина, а саме: отримання постанови суду апеляційної інстанції лише 03 грудня 2020 року, свідчить про пропущення процесуального строку з поважних причин.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права, та порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України). Проте заявник не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Також у касаційній скарзі заявником заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку зі скрутним майновим станом. До клопотання додано довідку про доходи дружини заявника ОСОБА_2 та довідку №3065 від 10 грудня 2020 року, видану Мелітопольським міськрайонним центром зайнятості, про те, що заявник ОСОБА_1 з 2018 року по теперішній час на обліку у центрі зайнятості не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує.

Згідно із частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити особу від обов`язку його сплати. При цьому таке право суду надано відносно певної, чітко визначеної категорії учасників судового процесу або справ певної категорії. Також суд може ухвалити вказане рішення з мотивів майнового стану сторони у разі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу фізичної особи за попередній календарний рік.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Доводи, наведені в обґрунтування заявленого клопотання, не можуть слугувати достатньою підставою для задоволення клопотання, оскільки заявником не надано належних доказів на підтвердження свого майнового стану за попередній календарний рік. Не було доведено й наявності інших підстав для застосування положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим клопотання не підлягає до задоволення.

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, які визначено Законом України «Про судовий збір».

За подання касаційної скарги справляється судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми (підпункт 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Враховуючи заявлені позовні вимоги, судовий збір за подання касаційної скарги становить 15 771,88 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату, або докази звільнення від його сплати.

Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 листопада 2020 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 листопада 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 26 лютого 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк