Справа № 2-2047/12
Провадження №: 4-с/752/37/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2021 року Голосіївський районний суд міста Києва,

у складі головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.

за участю секретаря - Луценко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Яковенко Тетяни Ігорівни; стягувач: ПАТ «Державний ощадний банк України», -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року заявник звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Яковенко Тетяни Ігорівни; стягувач: ПАТ «Державний ощадний банк України».

Скарга обґрунтована тим, що 03.07.2019 ОСОБА_1 ознайомився у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ із постановою від 04.02.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по виконавчому провадженню № 58156018, винесена за виконавчим листом № 2-2047-12 від 23.10.2012. ОСОБА_1 зазначає, що поштовим зв`язком до нього не надходила вказана постанова. Скаржником подано до Голосіївського районного суду м. Києва заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, виданого Голосіївським районним судом м. Києва по справі № 2-2047/12.

Враховуючи викладене, просить визнати незаконними виконавчі дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Яковенко Тетяни Ігорівни по винесенню постанови від 04.02.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника по виконавчому провадженню № 58156018; скасувати постанову від 04.02.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника по виконавчому провадженню № 58156018; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києві Шкірая М.І. від 23.10.2019 року відкрито провадження по даній справі та призначено в судове засідання.

Згідно Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 408 від 16.06.2020 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

У червні 2020 дана скарга надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва.

В судове засідання сторони не з`явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином, в зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.07.2011 заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором кредиту в сумі 200901,32 грн, судовий збір в сумі 1700,00 грн, з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн, а всього 202721,32 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.01.2012 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 2-2900/11 задоволено.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.03.2012 позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором кредиту у розмірі 198044,91 грн, судові витрати в сумі 1700,00 грн, з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн, а всього 199864,91 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 17.05.2012 апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.03.2012 залишено без змін.

13.10.2012 видано виконавчий лист № 2-2047/12 на виконання зазначеного рішення.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2019 в задоволенні заяви скаржника ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа - відмовлено. Клопотання скаржника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі - задоволено. Провадження у цивільній справі № 2-2047/13 номер провадження 4-с/752/2016/19 зупинено до вирішення цивільної справи № 2-2047/12 номер провадження 6/752/939/19.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.04.2021 заяву відповідача ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпровського обласного управління до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без задоволення.

Положеннями ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.58 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови).

В силу положень ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

В силу положень ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

За письмовою заявою стягувача - фізичної особи чи його представника (за наявності відповідних повноважень) стягнуті грошові суми можуть бути перераховані державним виконавцем на зазначений ним рахунок у банку або в іншій фінансовій установі чи надіслані на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум.

Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 54 цього Закону). Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких ці суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником у іншому виконавчому провадженні).

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. передбачено, що у разі відсутності відомостей, яким чином проводити виплату коштів стягувачу, виконавець повідомляє стягувача про наявність належних йому коштів та пропонує йому повідомити шляхи отримання ним коштів (через фінансові установи з обов`язковим зазначенням реквізитів для перерахування коштів або поштовим переказом із зазначенням повної адреси стягувача).

У разі достатності суми для покриття всіх вимог стягувача та наявності відомостей від стягувача про шляхи отриманням ним коштів державний виконавець не пізніше ніж протягом трьох робочих днів від дня ознайомлення з інформацією про надходження коштів готує одне розпорядження, яким визначає належність указаних кошті та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу державної виконавчої служби.

Перерахування коштів з рахунків державної виконавчої служби здійснюється на підставі платіжного доручення.

Боржником не надано доказів того, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.03.2012.

Як встановлено судом, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.04.2021 заяву відповідача ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпровського обласного управління до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без задоволення.

З огляду на викладене, рішення суду не може вважатись виконаним, оскільки не досягнута мета виконавчого провадження, кошти за рішенням суду не отримані стягувачем.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ст.451 ЦПК України).

Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на те, що грошові кошти на виконання ухвали суду не були отримані стягувачем, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги в повному обсязі.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Яковенко Тетяни Ігорівни; стягувач: ПАТ «Державний ощадний банк України» - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.Ю. Мазур