УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7526/20

Номер провадження 4-с/495/10/2021

20 січня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Славич Т.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському скаргу ОСОБА_1 на дії начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), зацікавлені особи - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 щодо визнання неправомірною бездіяльності начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Федорончук С.Г. щодо розгляду скарги у виконавчому провадженні ВП № 63092821 та щодо визнання дій державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), Русланової Т.Р. щодо прийняття Постанови про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №495/4366/19, виданому 21.07.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області неправомірними та зобов`язання державного виконавця усунути порушення, допущені при прийнятті Постанови ВП № 63092821 від 22.09.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

10.12.2020 року на адресу суду надйшла скарга ОСОБА_1 на дії начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), зацікавлені особи - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 щодо визнання неправомірною бездіяльності начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Федорончук С.Г. щодо розгляду скарги у виконавчому провадженні ВП № 63092821 та щодо визнання дій державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), Русланової Т.Р. щодо прийняття Постанови про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №495/4366/19, виданому 21.07.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області неправомірними та зобов`язання державного виконавця усунути порушення, допущені при прийнятті Постанови ВП № 63092821 від 22.09.2020 року.

Свою скаргу скаржник ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що державним виконавцем Руслановою Т.Р. 22.09.2020 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №495/4366/19, виданому 21.07.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання дитини. З даною постановою скаржник ОСОБА_1 не погодився та оскаржив її до Начальника Білгород-Дністровської державної виконавчої служби. Як зазначає скаржник ОСОБА_1 , на його скаргу 27.11.2020 року за №74482/31-31 від Білгород-Дністровського ВДВС за підписом начальника С.Г.Федорончук та виконаною державним виконавцем Руслановою Т.Р. надійшла відповідь «Щодо розгляду звернення». Однак, на думку скаржника, з даної відповіді не вбачається ознаків перевірки виконавчого провадження начальником Білгород-Дністровської ДВС та не прийнято відповідної постанови керівником Білгород-Дністровської ДВС відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно виконавчого листа № 495/4366/19, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом 21.07.2020 року з ОСОБА_1 на користь стягувача повинно стягуватись 750,00 грн. щомісяця на період навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в період з 23.05.2019 року та до закінчення навчання, тобто до 30.06.2020 року. Відповідно сума, яку повинен сплатити ОСОБА_1 , як він вважає, складає всього 9967,74 грн. Згідно розрахунку державного виконавця ця сума має скласти 13517,74 грн., отже скаржник ОСОБА_1 не погоджується з розрахунком боргу по аліментам, складеним державним виконавцем.

Також ОСОБА_1 вважає грубим порушенням законодавства під час виконання рішення суду включення державним виконавцем додаткових місяців , а саме липень 2020 року, серпень 2020 року, вересень 2020 року, жовтень 2020 року лише на підставі довідки про навчання в Одеській державній академії будівництва та архітектури, яку надала стягував ОСОБА_2 .. Скаржник ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи та отримує пенсію, з якої і утримують аліменти по виконавчому провадженню.

Враховуючи вищезазначене, скаржник ОСОБА_1 просить суд постановити ухвалу суду, якою визнати неправомірною бездіяльність начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) С.Г.Федорончук у розгляді скарги у виконавчому провадженні ВП №63092821, а також визнати неправомірними дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Русланової Т.Р. у прийнятті Постанови про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №495/4366/19, виданому 21.07.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області та зобов`язати державного виконавця усунути порушення, допущенні при прийнятті Постанови ВП №63092821 від 22.09.2020 року.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_4 , яка діє на підставі довіреності, доводи скарги підтримала, просила її задовольнити.

В судове засідання зацікавлена особа - ОСОБА_2 не з`явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судовому засіданні представник Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Федорончук С.Г. заперечував проти задоволення скарги у повному обсязі з наступних підстав. Так, 27.11.2020 року на адресу Відділу від боржника - ОСОБА_1 надійшла скарга на дії державного виконавця Русланової Т.Р. на постанову у відкритті виконавчого провадження, згідно якої громадянин ОСОБА_1 просив скасувати постанову від 22.09.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП № 63092821 за виконавчим листом №495/4366/19, виданим 21.07.2020, ухвала про поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа від 31.08.2020 року.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» яка регламентує оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Тому у відповідності до вимог діючого законодавства, скарга подана боржником у виконавчому провадженні - ОСОБА_1 розглянута начальником Відділу у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян», у строки передбачені чинним законодавством, що підтверджується відповідними документами.

З огляду на скаргу громадянина ОСОБА_1 , як зазначає представник Відділу, скаржник практично оскаржує розрахунок державного виконавця «так званої заборгованості зі сплати аліментів» та не наводить у своїй скарзі жодних доводів щодо неправомірності дій державного виконавця, які б свідчили, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 63092821 від 22.09.2020 винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає скасуванню.

Виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження державний виконавець керувався положеннями Закону України «Про виконавче провадження», який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, а отже на думку представника Відділу, зазначена вище скарга є безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріалі справи, заслухавши доводи сторін, суд приходить до обґрунтованого висновку, що вимоги скаржника ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на виконанні в Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса знаходиться виконавче провадження ВП №6309282 з виконання виконавчого листа №495/4366/19, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 21.07.2020 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на період навчання дитини у розмірі 750,00 грн. щомісячно з 23.05.2019 року та до закінчення навчання, а саме до 30.06.2020 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_5 23 річного віку.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.08.2020 року стягувачу ОСОБА_2 було поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 21.07.2020 року по цивільній справі №495/4366/19 за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання.

Постановою державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса Руслановою Т.Р. 22.09.2020 року було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного вище виконавчого листа.

В матеріалах виконавчого провадження міститься довідка №95 від 25.09.2020 року, видана Одеською державною академією будівництва та архітектури, згідно якої ОСОБА_5 навчається на І курсі даного навчального закладу, період навчання з 21.09.2020 року до 30.06.2023 року.

З матеріалів справи також вбачається, що 27.11.2020 року до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса надійшла скарга від боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Русланової Т.Р., яка була розглянута відповідно до чинного законодавства та відповідь на яку було надано скаржнику 27.11.2020 року. Копія відповіді міститься в матеріалах виконавчого провадження.

Також в матеріалах справи міститься копія відповіді начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса від 24.12.2020 року №78196/31-31 щодо розгляду скарги ОСОБА_1 , відповідь на яку було надано у відповідності до Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Саме тому, скарга ОСОБА_1 , який боржником у виконавчому провадженні ВП №63092821, була розглянута у відповідності до Закону України «Про звернення громадян».

Так, ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Отже, скарга ОСОБА_1 в частині вимоги щодо визнання неправомірною бездіяльності начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса щодо розгляду скарги у виконавчому провадженні ВП №63092821 не підлягає задоволенню, оскільки була розглянута начальником відділу згідно чинного законодавства та без порушення строків, встановлених законодавством України.

Щодо вимоги скаржника ОСОБА_1 щодо визнання дій державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), Русланової Т.Р. щодо прийняття Постанови про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №495/4366/19, виданому 21.07.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області та зобов`язання державного виконавця усунути порушення, допущені при прийнятті Постанови ВП № 63092821 від 22.09.2020 року, суд зазначає наступне.

Згідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження на примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах у межах повноважень та у спосіб, визначеними цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Крім того, права та обов`язки державного виконавця щодо здійснення примусового виконання судових рішень регулюються саме цим Законом, а тому у своїй професійній діяльності він має керуватися положеннями саме цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаного Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.1, 4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексації розміру аліментів.

Відповідно до п.4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція з організації примусового виконання рішень) виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Як передбачено ч. 8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Законна сила судового рішення означає, зокрема, що юридичні наслідки, які викликані цим рішенням, починають діяти лише після набрання таким рішенням законної сили, та не діють на минуле (крім випадків, прямо передбачених законом та таким рішенням), та існують аж до їх скасування або зміни у встановленому законом порядку судового рішення.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення (суду) на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Оскільки судом достеменно встановлено, що рішення суду, згідно якого був виданий виконавчий лист є чинним, таким, що набрало законної сили, не скасованим та не оспорюваним, постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2020 року була прийнята з дотриманням вимог ст.ст. 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», тому суд не вбачає підстав для задоволення скарги в частині визнання дій державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), Русланової Т.Р. щодо прийняття Постанови про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №495/4366/19, виданому 21.07.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області та зобов`язання державного виконавця усунути порушення, допущені при прийнятті Постанови ВП № 63092821 від 22.09.2020 року.

Відносно твердження представника ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 щодо неправомірного розрахунку заборгованості по аліментам, здійсненим державним виконавцем по даному виконавчому провадженню, суд зазначає, що дана вимога не є предметом розгляду даної скарги, оскільки не була заявлена скаржником під час подачі даної скарги до суду та є підставою для звернення до суду в порядку ч.8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимогч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Також, ч.1 ст.447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною 1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі усього вищевикладеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, оцінивши їх належність, достатність, достовірність та логічний взаємозв`язок, з урахуванням недоведеності тверджень скаржника про порушення вимог та норм діючого законодавства під час відкриття виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що вимоги скарги ОСОБА_1 є безпідставними, необґрунтованими, та такими, що спростовуються дійсними обставинами справи, а отже задоволенню не підлягать.

Керуючись ст.ст.12, 13, 55, 83, 447-453 ЦПК України, ст.ст. 4, 12, 25, 26, 71 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), зацікавлені особи - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 щодо визнання неправомірною бездіяльності начальника Білгород- Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Федорончук С.Г. щодо розгляду скарги у виконавчому провадженні ВП № 63092821 та щодо визнання дій державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), Русланової Т.Р. щодо прийняття Постанови про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №495/4366/19, виданому 21.07.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області неправомірними та зобов`язання державного виконавця усунути порушення, допущені при прийнятті Постанови ВП № 63092821 від 22.09.2020 року - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст даної ухвали виготовлено та проголошено 25 січня 2021 року о 15 годині 00 хвилин.

Суддя Шевчук Ю.В.