ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
22 січня 2021 року Новотроїцький районний суд
в складі головуючого судді - Решетова В.В.
секретар судового засідання - Сушко Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новотроїцьке Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову: орган опіки та піклування Новотроїцької районної державної адміністрації Херсонської області, орган опіки та піклування Сиваської селищної ради Херсонської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом
27.10.2020 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи це тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок в АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрована колишня дружина сина позивача ОСОБА_2 та її малолітня донька від попереднього шлюбу ОСОБА_3 , але у вказаному будинку вони не проживають з січня 2018 року. Просить визнати ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 такими, що втратили право користування зазначеним вище будинком.
Позивач та представник позивача адвокат Калімбет Т.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Просили позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідачі до судового засідання не з`явились, причини не явки суду не повідомили, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Новотроїцької РДА Херсонської області Томашевська Т.А. та представник органу опіки та піклування Сиваської селищної ради Херсонської області Чекірова О.В. проти позовних вимог не заперечували. Просили позов задовольнити.
ОСОБА_1 допитаний в якості свідка в судовому засіданні пояснив що відповідачі ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 , являються громадянами Молдови, і прописувалися в будинку позивача з метою отримання права проживання на території України. Фактично в будинку не проживають з 2018 року. ОСОБА_2 в 2000 році звернулася до суду позовом про розлучення з його сином, і шлюб розірвано. Сама ОСОБА_2 виїхала за кордон, але дитина залишилася в селі, ходила до школи в смт. Сиваське. Потім виїхала разом з мамою.
Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є сусідами позивача, в судовому засіданні підтвердили факт не проживання відповідачів ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 на протязі останніх два роки.
Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі.
Заслухавши доводи позивача, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності від 21.10.2020 року № 228952756 власником будинку за адресою АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 .
Відповідно до акту-обстеження від 20.01.2020 року відповідача ОСОБА_2 та малолітня ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 не проживають на протязі останніх двох років.
Копією домової книги та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні підтверджується факт реєстрації відповідачів ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 64 Житлового кодексу УРСР членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Зі змісту ст. 405 ЦК України вбачається, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що дійсно в будинку за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано місце проживання відповідачів ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 , які за місцем реєстрації не проживають більше двох років без поважних причин.
У висновку орган опіки та піклування Новотроїцької РДА Херсонської області від 15.01.2021 року №01-26-310/0/21/615-13 вважає доцільним надати дозвіл на визначення неповнолітньої дитини такою, що втратила право користування житлом ОСОБА_3 .
Відповідно до статті 29 ЦК України, яка дає визначення поняттю «місце проживання» та встановлює особливості визначення місця проживання дітей залежно від їх віку, градуюючи осіб до 10 років, від 10 до 14 років та від 14 років (неповнолітніх), а також положення сімейного законодавства й законодавства, яке регламентує охорону дитинства.
Так згідно з частинами першою, четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 Сімейного кодексу України).
Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Беручи до уваги ту обставину що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виїхала за кордом разом з мамою ОСОБА_2 та не являється членом сім`ї позивачу ОСОБА_1 , таким чином, суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві, та враховуючи, що відповідачі ОСОБА_2 та малолітня ОСОБА_3 відсутня за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , більш ніж два роки без поважної причини, домовленості з даного приводу між сторонами не було, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування, відповідно до якого вони не заперечують проти того, щоб малолітня ОСОБА_3 була визнана такою, що втратила право користування, суд вважає необхідним визнати відповідачів ОСОБА_2 та малолітню ОСОБА_3 такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням, оскільки порушуються права позивача, як власника будинку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263, 265, 268, 280 ЦПК України
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову: орган опіки та піклування Новотроїцької районної державної адміністрації Херсонської області, орган опіки та піклування Сиваської селищної ради Херсонської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком, який розташований по АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Новотроїцьким районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Решетов