_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-др/947/7/21
Київський районний суд м.Одеси у складі:
Головуючого - судді Куриленко О.М.,
за участю секретаря Баранової Ю.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити певні дії,
Однак, при ухваленні рішення від 11.11.2020 року судом не було вирішено питання про судові витрати.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Позивач по справі ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якої просив судове засідання проводити за його відсутності, заяву підтримав у повному обсязі.
Відповідачі по справі у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду даного питання.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає, що подана заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що 22 травня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким: зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 (ІПН № НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) відшкодувати йому шкоду, завдану внаслідок пошкодження частки будинку-дачі за адресою АДРЕСА_1 шляхом проведення відповідних відновлювальних робіт (полагодження пошкодженого нерухомого майна). Зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 (ІПН № НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) здійснити комплекс робіт по посиленню та утепленню несучої стіни дачного будинку за адресою АДРЕСА_1 , по межі між його частиною будинку та частиною цього дачного будинку, яка належить ОСОБА_2 . Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 (ІПН № НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) на його користь судові витрати.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 (ІПН № НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) здійснити комплекс робіт по посиленню та утепленню несучої стіни дачного будинку за адресою АДРЕСА_1 , по межі між його частиною будинку та частиною цього дачного будинку, яка належить ОСОБА_2 . В решті вимог - відмовлено.
Однак, вимоги щодо стягнення судових витрат судом вирішенні не були.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем були здійснені витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме, при проведенні судової будівельної експертизи було сплачено 4144,80 гривень (а.с. 83), при витребуванні судом доказів по справі, за виготовлення копії архівної справи (копії технічного паспорту), було сплачено 505,14 гривень та 10 гривень за здійснення касової операції, що підтверджується копією квитанції № П7399 від 24 травня 2019 року, за відправлення копій доказів сторонам по справі 19.07.2020 року на суму 42,2 гривень (а.с. 67) та 42,2 гривень (а.с. 68), за відправлення судових повісток сторонам по справі на суму 35,00+35,00 гривень (а.с.186), та 35,00 +35,00 грн. (а.с.194) та за відправлення копії заочного рішення відповідачам по справі на суму 35,00+35,00 гривень, що підтверджується копіями квитанцій від 18.11.2020 року, що в загальній сумі становить 4944, 34 гривень.
Відповідно до ст. 141 Цивільно-процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з п.35 Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 №10 вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, тому судові витрати підлягають розподілу у частковому співвідношенні, а саме в Ѕ частці, що становить 2472,17 грн. (дві тисячі чотириста сімдесят дві) гривні 17 копійок.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Таким чином судом встановлено, що в резолютивній частині рішення суду не вирішено питання про стягнення судових витрат, що підлягає виправленню шляхом ухвалення додаткового рішення суду.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.133, 137, 261, 270 ЦПК України, суд -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Драгомир А.П. про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення додаткового судового рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же термін з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Куриленко О. М.