Провадження № 2/679/56/2021
Справа № 679/1145/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 січня 2021 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Базарник Б.І.,

секретаря судового засідання Дмітрієвої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду м. Нетішин цивільну справу № 679/1145/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру.

В обґрунтування позову зазначила, що з ОСОБА_4 я зареєструвала шлюб 04 червня 2004 року у відділі РАЦС Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №92. 19.11.2019 року відповідно до рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області цей шлюб був розірваний.

Вказує, що в неї з ОСОБА_4 є неповнолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20.03.2007 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх дочка ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу продали мені свої частки квартири АДРЕСА_1 , про що свідчить витяг з державного реєстру правочинів.

Зазначає, що на середину 2007 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виїхали в Чехію, де і перебувають постійно по цей час. Вони не приїздили в Україну на час щорічної відпустки, але останній раз в Україні вони були у 2016 році. В січні 2019 року її бувший чоловік ОСОБА_4 теж поїхав до своїх батьків у Чехію, де і перебуває також до цього часу.

Вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням за місцем своєї реєстрації в кв. АДРЕСА_1 , так як більше десяти років живуть та працюють у Чехії, мають там своє житло, до України не приїжджають більше чотирьох років.

Стверджує, що за відповідачів вона зайво сплачує комунальні платежі, так як вони залишаються зареєстрованими у її приватному житлі. Крім цього, не має змоги скористатись соціальним захистом на отримання субсидії, так як не має можливості надати довідку про доходи інших членів сім`ї, а в даному випадку відповідачів.

Також вказує, що відповідно до п.3.1.1 договору купівлі-продажу квартири між нею та відповідачами укладеного 20.03.2007 року, вони зобов`язані знятись з реєстраційного обліку за адресою проданої квартири до 10.05.2007 року, але по цей час залишаються зареєстрованими за вказаною адресою, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні квартири АДРЕСА_1 , від 13.07.2020 року.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. При цьому остання не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися та не подали відзив, а тому суд, враховуючи думку позивачки, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

З`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити частково зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу 3/4 частини квартири від 10.03.2007 року, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (продавці) та ОСОБА_1 (покупець), купила, зокрема: 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.7).

Право власності позивачки належним чином зареєстровано, що підтверджується даними витягу №14137377 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.04.2007 року, витягу з Державного реєстру правочинів №3711824 від 20.03.2007 року (а.с.8,9).

При цьому, з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №373 від 23 липня 2020 року судом встановлено, що у належній на праві власності позивачці квартирі зареєстровані колишні власники: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ( а.с.10).

Також як вбачається з акту про фактичне місце проживання від 13.07.2020 року №63/2020, складений об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Шевченка 18 Нетішин», з якого вбачається, що відповідачі по справі: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не проживають в квартирі АДРЕСА_1 протягом 13 років (а.с.11).

Позивачка, вказуючи на порушення відповідачами її права щодо користування та розпорядження належним її майном, звернулася до суду з даним позовом за захистом свого майнового права, в якому просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Таким чином, спірні правовідносини між позивачкою, як власником житла, та відповідачами, які є попередніми власниками житла, щодо втрати останніми права користування житловим приміщенням регулюються нормами права, які містяться в Цивільному кодексі України (далі ЦК України).

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно змісту ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Саме власник відповідно до приписів ст. 319 ЦК України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Як врегульовано положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч.1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

З огляду на викладене суд приходить висновку, що позивачка, як власник спірного майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм нерухомим майном, у тому числі, шляхом визнання відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням, тому порушене право позивачки підлягає захисту шляхом часткового задоволення позову.

При цьому судом приймаються до уваги аргументи позивачки, які наведені нею як підстави для задоволення поданого позову, зокрема щодо набуття нею у встановленому законом порядку права власності на зазначене вище нерухоме майно та припинення такого права у відповідачів, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів, які є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України.

Водночас суд зауважує на тому, що жодних правовідносин з приводу користування спірною квартирою між сторонами судом встановлено не було, отже, відповідачі з набуттям права власності позивачкою на спірну квартиру втратили і право користування нею.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкоди у здійсненні права власності на квартиру підлягають задоволенню частково.

Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстрації місця проживання відповідачів, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 6 та 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація пов`язана саме з місцем проживання, і зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи те, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

На підставі вищевикладеного, не підлягає до задоволення вимога позивачки щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку в її квартири, так як вищевказаним Законом визначений позасудовий порядок вирішення даного питання. Крім цього суд враховує, що позивачка позовних вимог до особи, яка здійснює реєстрацію фізичних осіб не заявляла.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні позовної вимоги про зняття з реєстрації місця проживання відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд (відповідно до п.п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2018 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 18.01.2021 року.

Сторони по справі:

Позивачка: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідачка: ОСОБА_3 (адреса місця реєстрації проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя Б.І. Базарник