Справа №521/8576/21
Провадження №2/521/3782/21
11 листопада 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря Черненко Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,
ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 103,4 кв. м, житловою площею 78,7 кв. м.
Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2005 року, який було розірвано заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.2020 року. 19.04.2013 року заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси за ОСОБА_1 визнано право власності на самостійний об`єкт нерухомості будинок під літ. «В», загальною площею 69 кв. м., житловою площею 44,3 кв. м. та гараж під літ. «О» - 15,8 кв. м., розташовані на земельній ділянці площею 755 кв. м., з присвоєнням йому адреси: АДРЕСА_2 . Право власності на вказаний об`єкт нерухомості було зареєстровано за позивачем 14.01.2014 року. Протягом 2018-2019 років позивачем власними коштами проводилися роботи щодо переобладнання та перепланування гаражу в житлові приміщення, в результаті чого загальна площа домоволодіння збільшилася на 34,4 кв. м., та становить 103,4 кв. м., житлова -78,7 кв. м. 10.06.2019 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Позивач зазначає, що переобладнання та переоформлення гаражу в житлове приміщення, а також роботи щодо документального оформлення даного факту були здійснені ОСОБА_1 власними коштами без участі відповідача, який ніде не працював. Разом із цим, відповідач не визнає право власності ОСОБА_1 на спірний об`єкт нерухомості, що є підставою для звернення до суду із відповідним позовом.
Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та її представника.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність до суду не подав, відзив на позов не подав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечення позивача та її представника, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.
Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2005 року.
05 травня 2020 року заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси шлюб між сторонами розірвано (а. с. 29).
В період шлюбу, 19 листопада 2012 року ОСОБА_1 на підставі договору дарування придбала Ѕ частку домоволодіння під АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування від 19 листопада 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 7-2563, та посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Шатіловою О.В. (а. с. 12-13).
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2013 року за ОСОБА_1 визнано право власності на самостійний об`єкт нерухомості будинок під літ. В, загальною площею 69,0 кв. м., житловою 44,3 кв. м. та гараж під літ О 15,8 кв. м., розташовані на земельній ділянці площею 755 кв. м., з присвоєнням йому адреси: АДРЕСА_2 .
14 січня 2014 року право власності на вказаний об`єкт житлової нерухомості зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 9884668 від 14.01.2014 року (а. с. 14).
Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 19.06.2019 року вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 103,4 кв. м., житловою площею 78,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 . Підставами виникнення права власності визначено рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19.04.2013 року; ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 06.06.2013 року; технічний паспорт, виданий 06.06.2019 року, видавник: ТОВ «АБТІ»; довідка № 4270119 від 06.06.2019, видавник: ТОВ «АБТІ»; Висновок, серія та номер: № 4490119, виданий 06.06.2019, видавник: ТОВ «АБТІ» (а. с. 21).
Як вбачається із копії Висновку 4490119 ТОВ « АБТІ», гараж літ. О використовується як житловий будинок і, згідно з Державними будівельними нормами України ДБН В.2.2-15-2005, площа об`єкта обстеження, а також його техніко-планувальні характеристики відповідають вимогам п. 2.22; 3.4; 5.13; та ін. ДБН і СНіП, які пред`являються для житлових приміщень, тому вказаний гараж слід вважати житловим будинком літ. О (а. с. 26).
Відповідно до довідки № 4270119 від 06.06.2019 року встановлено, що загальна площа домоволодіння складає 103,4 кв. м., житлова площа 78,7 кв. м. Власником були проведені роботи з переобладнання та перепланування без втручання в несучі конструкції, що мало результатом зміни загальної та житлової площі квартири та не підлягає вводу в експлуатацію (а. с. 27).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із здійсненням права особистої приватної власності дружини та чоловіка, а тому регулюються Главою 7 СК України.
Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування та майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Частиною 7 статті 57 СК України передбачено, що якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.
На підтвердження доводів про те, що роботи з переобладнання та перепланування без втручання в несучі конструкції, що мало результатом зміни загальної та житлової площі будинку проводилися позивачем за особисті кошти ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про витребування інформації щодо доходів відповідача.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів № 1019 від 27.07.2021 року за 4 квартал 2018 року та за 2019 рік ОСОБА_2 відсутня інформація про доходи (а. с. 57).
Тому суд, враховуючи викладені обставини вважає встановленим той факт, що будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 103,4 кв. м, у т. ч. житловою площею 78,7 кв. м. є об`єктом права особистої приватної власності ОСОБА_1 , так як був придбаний позивачем у шлюбі на підставі договору дарування та переобладнаний за особисті кошти. Доказів на спростування цих обставин відповідачем до суду не надано.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 392 ЦК України, ст. ст. 57, 59 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258-259, 267, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 , іпн НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 103,4 кв. м., житловою площею 78,7 кв. м.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2021 року.

Суддя Ю.В. Тополева