Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

12 жовтня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Кужелєвій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду районного суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства МВС України «Розвиток», Державного підприємства МВС України «Інформ-ресурси» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

В С Т А Н О В И В:

В листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якому просить стягнути відповідача невиплачену заробітну плату в розмірі 70 330,90 грн.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 , працювала на посаді начальника відділу кадрів Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Розвиток», в період з 25.07.2013 р. по 31.07.2017 р., що підтверджується наказом № 81 к від 25.07.2013 р., та Наказом № 41 к від 22.06.2017 р. В день звільнення , а саме 31.07.2017 р., ОСОБА_1 відпрацювала повний робочий день, однак відповідачем не повідомлено позивача про нараховані суми та відповідно не здійснено жодних виплат. Тобто, в порушення вимог законодавства про працю відповідачем не було проведено з позивачем жодних розрахунків в день звільнення. Станом на 28.11.2019 р. відповідач і надалі затримує позивачу виплату заробітної плати в розмірі 70 330, 90 грн.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 02.01.2020 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні протокольною ухвалою від 24.11.2020 року за клопотанням позивача до участі в справі залучено як співвідповідача ДП МВС України, який був заявлений позивачем у позові третьою особою.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що відповідач-2 є правонаступником відповідача-1, якому передана заборгованість по зарплаті всіх працівників, а тому саме з ДП МВС України «Інформресурси» просить стягнути заборгованість, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Додала,що і за час перебування справи в провадженні суду їй не було виплачено жодної суми на погашення заборгованості із зарплати. Після оголошення перерви до початку судового зсідання надала заяву, в якій просила закінчити розгляд справи за її відстуності та задовольнити позов.

Відповідач-1 в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив, відзив не подав.

Представник відповідача-2, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, відзив не подано, через канцелярію суду 12.10.2021 р. електронною поштою подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із погіршенням стану здоров`я.

Враховуючи повторність неявки, відсутність доказів поважності причин неявки, час перебування справи в провадженні суду (за який сторона відповідача мала об`єктивну можливість подати відзив), беручи до уваги, що відповідач-2 є юридичною особою, якою може бути забезпечено явку іншого представника, суд вважає відсутніми підстави для відкладення судового розгляду справи за клопотанням представника відповідача.

В зв`язку з чим, на підставі ст.223 ч.4, 280 ЦПК України суд розглядає справу з постановленням заочного рішення на підставі доказів, наданих позивачем.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що відповідно до Наказу № 81 к від 25.07.2013 року позивача призначено на посаду начальника відділу кадрів державного підприємства «Розвиток», з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом № 472 від 07.06.2016 року визнано Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» правонаступником усіх прав та обов`язків ДП МВС України «Розвиток».

Відповідно до наказу № 41к від 22.06.2017 р. ОСОБА_1 31.07.2017 року звільнено за частиною 3 ст. 38 КЗпП України, в зв`язку з порушенням керівництвом підприємства законодавства про працю, колективного та трудового договору, з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку невикористаної щорічної чергової відпустки за період роботи з 25.07.2015 р. по 24.07.2016 р. - 6 календарних днів, та 31 календарний день за період роботи з 25.07.2016 р. по день звільнення із розрахунку 31 календарний день.

Згідно зі ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до розрахункового листа ДП МВС України «Розвиток» за липень 2017 р. у відповідача перед позивачем наявна заборгованість по заробітній платі у розмірі 71, 830, 90 грн.

Як вбачається з виписки за картковим рахунком клієнта ОСОБА_1 за період з 02.07.2017 р. по 05.12.2017 р. зараховано заробітну плату та виплат прирівняних до неї в розмірі 1500 грн.

Згідно наданих позивачем письмових доказів, після цього часу і під час перебування справи в провадженні суду будь-яких виплат на погашення відповідачами заборгованості по заробітній платі позивач не проводилось

На даний час вказана заборгованість позивачам не погашена та вказана обставина відповідачем не спростована.

Тому, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 70 330,90 грн. (71, 830, 90 грн - 1500 грн.)

На підставі ст.ст.12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідачі не подали суду доказів, та не спростував твердження позивача та надані ним докази про наявну заборгованість по заробітній платі, яка не виплачена.

Відповідно до ст.233 ч.3 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи вище викладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач при звільненні до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1 п.1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід бюджету в розмірі 768,4 грн. (за ставками 2019 р., що діяли на час звернення позивача до суду).

На підставі викладеного, ст.ст.47, 115, 116, 233 КЗпП України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 280282, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства МВС України «Розвиток», Державне підприємство МВС України «Інформ-ресурси» про стягнення заборгованості по заробітній платі - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства МВС України «Інформ-ресурси» на користь ОСОБА_1 заборгованість з невиплаченої заробітної плати в розмірі 70 330,90 грн. (сімдесят тисяч триста тридцять грн. 90 коп.), без врахування сум податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Державного підприємства МВС України «Інформ-ресурси» в дохід бюджету судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач-1 - Державне підприємство МВС України «Розвиток» (юридична адреса: м. Київ, вул. Залізничне шосе, 9; код ЄДРПО 33545152);

Відповідач-2 - Державне підприємство МВС України «Інформ-ресурси» (юридична адреса: м. Київ, вул. Військовий Проїзд, 8; код ЄДРПО 32248749).

Суддя Н. М. Ларіонова