Провадження № 22-ц/801/2187/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 рокуСправа № 127/12164/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Француза М. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Венгрин О. О. від 20 серпня 2021 року, -

встановив:

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, за яким просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., зареєстрований в реєстрі за № 2344, про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») заборгованості за кредитним договором № 46/8686DCLRKPT від 29 серпня 2014 року за період з 20 липня 2015 року по 16 липня 2020 року в розмірі 20556 грн 57 к.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що у квітні 2021 року ним було отримано постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Наконечної І. А. про стягнення з нього боргу на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в розмірі 20556 грн 57 к., винесену на підставі виконавчого напису від 16 липня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М.

Вказував, що вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо розміру заборгованості, чим порушив вимоги частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат», а також вийшов за межі Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, оскільки нотаріально посвідченого договору позики він не укладав. З дня виникнення права вимоги минуло більше 3 років, а заборгованість за виконавчим написом стягнуто за період з 20 липня 2015 року по 16 липня 2020 року.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 серпня 2021 року у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що виконавчий напис № 2344 від 16 липня 2020 року відповідає вимогам діючого законодавства, вчинений на підставі документів, які підтверджують наявність заборгованості та її безспірність. Доказів відсутності заборгованості у ОСОБА_1 перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» або наявності спору щодо розміру заборгованості матеріали справи не містять.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на ті ж обставини, що і у позовній заяві.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою - третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).

Судом встановлено, що 29 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк») було укладено кредитний договір з можливістю перенесення платежу № 46/8686DCLRKPT, відповідно до якого ПАТ «Платинум Банк» надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 17098 грн 16 к., на строк до 21 січня 2020 року, реальна процентна ставка становить 31,86 % річних. Загальна вартість кредиту становить 31752 грн 54 к.

Кредит надавався банком позичальнику шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника. Проценти за користування кредитом нараховуються банком з дати надання кредиту щомісячно на дату сплати поточної заборгованості за кредитом, виходячи з залишку непростроченої заборгованості за кредитом (пункти 2.1, 2.3. договору).

Пунктом 4.1. договору установлено, що у разі отримання від банку вимоги про дострокове погашення кредиту, отриманого за договором, позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за даним кредитом у повному обсязі у строки, вказані у вимозі банку.

У разі прострочення сплати заборгованості за цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3 % від суми простроченої заборгованості за цим договором за кожний день прострочення (пункт 4.3. договору).

ПАТ «Платинум Банк» відступило право вимоги за кредитним договором від 29 серпня 2014 року, укладеним з ОСОБА_1 , Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») на підставі договору факторингу № 20150721-Г від 21 липня 2015 року, яке, в свою чергу, відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі - ТОВ «ФКУА») на підставі договору факторингу № 20182407-1/2 від 24 липня 2018 року.

09 липня 2020 року укладено договір факторингу № 20/ФК між ТОВ «ФКУА» і ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», право вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «ФКУА», перейшло до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ».

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 46/8686DCLRKPT заборгованість ОСОБА_1 станом на 16 липня 2020 року складала 20506 грн 57 к., з яких: 17098 грн 16 к. - заборгованість за сумою кредиту, 1164 грн 05 к. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 2244 грн 36 к. - пеня.

ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» направлялись ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права грошової вимоги № 102325 від 10 липня 2020 року та вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань № 102325 від 10 липня 2020 року, а саме погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 46/8686DCLRKPT від 29 серпня 2014 року в розмірі 20506 грн 57 к.

16 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком С. М., за заявою ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» вчинено виконавчий напис, за яким стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 за кредитним договором № 46/8686DCLRKPT від 29 серпня 2014 року, укладеним з ПАТ «Платинум Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу № 20150721-Г від 21 липня 2015 року, правонаступником якого є ТОВ «ФКУА» на підставі договору факторингу № 20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, правонаступником якого є ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на підставі договору факторингу № 20/ФК від 09 липня 2020 року, за період з 20 липня 2015 року по 16 липня 2020 року включно, в розмірі 20556 грн 57 к., з яких: 17098 грн 16 к. - заборгованість за сумою кредиту, 1164 грн 05 к. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією, 2244 грн 36 к. - пеня, а також стягнуто плату за вчинення виконавчого напису - 50 грн 00 к.

На підставі виконавчого напису № 2344 від 16 липня 2020 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Наконечною І. А. було відкрито виконавче провадження № 65116205. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що: «оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Як видно з матеріалів справи, виконавчий напис вчинений нотаріусом 16 липня 2020 року, тобто після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Укладений між банком та ОСОБА_1 кредитний договір № 46/8686DCLRKPT від 29 серпня 2014 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально.

Отже, оскільки кредитний договір не є нотаріально посвідченим, тому не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, що виник між сторонами справи, на вказане уваги не звернув та вирішив справу з порушенням норм матеріального права, тому апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги та постановлення нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 . Вирішуючи питання про судові витрати у справі апеляційний суд виходить із такого.

Згідно з частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено 908 грн 00 к. судового збору, при поданні апеляційної скарги - 1362 грн 00 к.

Враховуючи те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, то з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 2270 грн 00 к.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 серпня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., зареєстрований в реєстрі за № 2344, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за період з 20 липня 2015 року по 16 липня 2020 року заборгованості за кредитним договором № 46/8686DCLRKPT від 29 серпня 2014 року в розмірі 20556 (двадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят шість) грн 57 к. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», вул. Стельмаха, 9 А, офіс 204. м. Ірпінь Київської області, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 к., з яких 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 к. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання позову та 1362 (одна тисяча триста шістдесят два) грн 00 к. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

(Повний текст судового рішення виготовлено 23 листопада 2021 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Т. М. Шемета