Справа № 337/5830/18
Провадження № 2/337/5/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , 11.12.2018 року, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів.

Ухвалою від 14.12.2018 року позов було залишено без руху для усунення недоліків.

16.01.2019 року по справі відкрито провадження та визначено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження.

Ухвалою суду від 03.05.2019 року, в порядку судового доручення, направлено до Компетентного органу Мексики прохання про вручення копії позову з додатками до нього відповідачу ОСОБА_2 , за місцем його проживання. Провадження по справі зупинено.

20.10.2020 року представник позивача-адвокат Лічман І.І. звернулася до суду з клопотанням про поновлення провадження у справі та залишення без розгляду позовних вимог до позивача у частині визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. До заяви додано переклад листа Головного управління з правових питань, з якого вбачається, що копія позову та копії документів, які додані до позову, не вручено відповідачу.

Ухвалою суду від 21.10.2020 року провадження по справі було поновлено.

Під час зупинення провадження у справі- 20.10.2020 року, до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про залишення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 у частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, без розгляду.

У судове засідання позивач не з`явилася, надала письмову заяву про слухання справи за її відсутності.

Представник позивача- адвокат Лічман І.І. надала суду письмову заяву у якій зазначила про те, що їй відомо про неявку у судове засідання 25.01.2021 року відповідача та його представника, просила розглядати справу у відсутності позивача, заперечувала проти зупинення провадження у справі.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, представник відповідача-адвокат Федоров М.Д. надав письмову заяву про зупинення провадження у справі та розгляд заяви без його участі та участі відповідача.

Ухвалою суду від 25.01.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, залишено без розгляду.

В частині заявлених позивачкою позовних вимог про розірвання шлюбу, необхідно зазначити наступне.

Звертаючись з позовом до суду про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, позивач ОСОБА_1 , зазначила адресу місця своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України ( а.с. 27) та зазначила, що на її утриманні перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та надала копію довідки № 4460 від 11.09.2018 року про реєстрацію особи громадянином України ( а.с.33).

Крім того, у позові зазначила, що 11.05.2017 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 , було укладено шлюб в Мексиканських Сполучених Штатах. У шлюбі в них народилася, ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.03.2018 року, виданим Центральним суддею реєстрів актів цивільного стану Федеративного округу 25.07.2018 року. Протягом цього часу, вона з чоловіком, малолітньою донькою та ще з її донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали в Мексиці.

21.06.2018 року вони усією сім`є приїхали в Україну з метою відвідування її тяжко хворої матері. ОСОБА_2 терміново повернувся до Мексики, а вона з дітьми залишилася в Україні. В Мексиці залишилися її речі. Оскільки шлюбні відносини між ними погіршилися, вона з дітьми проживає у м.Запоріжжі, відповідач в Мексиці. Просила розірвати їх шлюб, оскільки подальше його збереження неможливе.

На теперішній час, із первинно заявлених позовних вимог позивача, залишилися лише позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Між Україною та Мексикою немає міжнародного договору у сфері правової допомоги у цивільних і сімейних справах.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону № 2709-IV, цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Визначаючи підсудність справи судам України, необхідно керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону № 2709-IV.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 76 Закону № 2709-IV встановлені підстави визначення підсудності справ судам України, зокрема, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України.

Відповідно до частини першої ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них (частина друга статті 28 ЦПК України).

Оскільки позивачка ОСОБА_1 на момент подачі позову про розірвання шлюбу проживала на території України, зареєстрована, на утриманні має неповнолітню дитину, звернулася до Хортицького райсуду м.Запоріжжя про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, тому суд і відкрив провадження по справі.

Визначаючи державу, право якої підлягає застосуванню під час вирішення спору лише про розірвання шлюбу між громадянином Мексики та громадянкою України, суд

Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу (стаття 63 Закону № 2709-IV).

Згідно зі статтею 60 Закону № 2709-IVправові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Аналіз положень статті 60 Закону № 2709-IV дає підстави дійти висновку, що законодавець України визначив чотири колізійні прив`язки у визначенні закону, яким має керуватися подружжя під час вирішення питання про припинення шлюбу, зокрема:

1) спільний особистий закон подружжя (lex patrie);

2) закон спільного місця проживання подружжя, за умови, що один з подружжя продовжує проживати у цій державі (lex domicilii);

3) право держави, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином (proper law);

4) закон, обраний подружжям (lex voluntatis).

Під час визначення матеріального права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом. Якщо норми і поняття, що потребують правової кваліфікації, не відомі праву України або відомі під іншою назвою або з іншим змістом і не можуть бути визначені шляхом тлумачення правом України, то при їх правовій кваліфікації також враховується право іноземної держави (стаття 7 Закону № 2709-IV).

Визначаючи, чи у є подружжя спільний особистий закон, суд враховує положення частини першої статті 16 Закону № 2709-IV,відповідно до якої Судом встановлено, що законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Враховуючи, що позивач є громадянкою України, а відповідач громадянином Мексиканських Сполучених Штатів, то відповідно до частини першої статті 16 згаданого Закону, у сторін відсутній спільний особистий закон подружжя.

Згідно зі ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 вищевказаного Закону, правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Як вбачається з поданого позову, позивач та відповідач з 11.05.2017 року по 21.06.2018 року проживали постійно в Мексиці.

Зазначені у позові обставини, нічим не спростовано.

Враховуючи вказане вище, суд вважає, що позивач, звертаючись з позовними вимогами про розірвання шлюбу з гр. Мексики, не врахувала вимог вищевказаного законодавства, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача до відповідача про розірвання шлюбу, не підлягають розгляду Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

По суті цивільна справа не розглядалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись Законом України «Про міжнародне приватне право», ст. 258 259 260, 261 ЦПК України,суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: Г.Є. Гнатик