Справа пр. № 2-н/756/719/21
У Х В А Л А

22 листопада 2021 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Андрейчук Т.В., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Коста Фонтана" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року заявник ТОВ "Коста Фонтана" звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

15 листопада 2021 року вказана справа надійшла до Оболонського районного суду

м. Києва та 16 листопада 2021 року була передана на розгляд судді Андрейчуку Т.В.

Суддя, дослідивши заяву та додані до неї документи, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Правила підсудності справ, які розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, визначені у параграфі 3 глави 2 розділу І ЦПК України (ст. ст. 26-30 Кодексу).

У вказаному параграфі ЦПК України встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності (ст. 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (ст. 26), правила альтернативної підсудності (ст. 28) та правила виключної підсудності (ст. 30).

За загальним правилом ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або його основної частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що ТОВ "Коста Фонтана" заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати комунальних послуг та послуг з управління готелем, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та в якому ОСОБА_1 є власником апартаментів № НОМЕР_2, а також вимогу про стягнення з боржника заборгованості з надання послуг з комплексного обслуговування паркінгу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (машиномісце № НОМЕР_1 ), власником якого є ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Наведене свідчить, що до вимоги про стягнення заборгованості з оплати комунальних послуг та послуг з управління готелем, послуг з комплексного обслуговування паркінгу повинні розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням цього майна.

Зважаючи на те, що нерухоме майно, заборгованість за послуги з управління яким просить суд стягнути ТОВ "Коста Фонтана", знаходиться в м. Одесі, за правилами виключної підсудності, встановленими ч. 1 ст. 30 ЦПК України, справа за заявою ТОВ "Коста Фонтана" про видачу судового наказу не підсудна Оболонському районному суду м. Києва.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Оскільки ТОВ "Коста Фонтана" подано заяву про видачу судового наказу з порушенням правил підсудності, суддя дійшов висновку про необхідність відмовити заявнику у видачі судового наказу.

Керуючись ст. 165 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "Коста Фонтана" у видачі судового наказу про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.В. Андрейчук