ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2021 року м. Кропивницький

справа № 396/767/20

провадження № 22-ц/4809/279/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Чельник О. І., Черненка В. В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2020 року у складі головуючого судді Гарбуз О. А.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

03.06.2020 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.01.2015 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн щомісячно до досягнення донькою повноліття, та стягувати аліменти у вигляді ј частини доходу платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісячно, до досягнення дочкою повноліття.

Позовні вимоги мотивувала тим, що згідно рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2015 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі, в розмірі 700 грн щомісячно, до досягнення донькою повноліття.

14 грудня 2018 року донька змінила прізвище на ОСОБА_3 .

Встановлена судом сума аліментів є недостатньою для розвитку дитини та задоволення її мінімальних потреб, оскільки на даний час донька ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу факультету романської філології Київського національного лінгвістичного університету, навчається на платній основі. Вартість освітньої послуги за рік становить 26658 грн, проживання у гуртожитку - 2600 грн.

Вказує, що відповідач має інвалідність загального захворювання, але є працездатною особою, є приватним підприємцем, має власний автомобіль, проживає в квартирі своїх батьків. Відповідач сплачує призначені аліменти на утримання доньки в розмірі 700-800 грн. щомісячно.

Визначений судом розмір аліментів не відповідає встановленому законодавством прожитковому мінімуму для дитини віком від 6 років до 18 років, та є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та забезпечення її належного матеріального утримання.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2020 року позов задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2015 (справа № 396/3164/14-ц), згідно якого з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новоукраїнка Кіровоградської області, громадянина України, працюючого приватним підприємцем, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 700 (семисот) гривень, щомісячно, продовживши стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення донькою ОСОБА_3 повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З дня набрання рішенням законної сили припинити стягнення аліментів на підставі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2015 (справа № 396/3164/14-ц).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив з того, що визначений позивачем розмір аліментів забезпечить дітям збереження певного матеріального рівня утримання.

Суд узяв до уваги доводи відповідача про наявність у нього непрацездатних батьків пенсійного віку, за відсутності доказів про сплату ним аліментів на утримання непрацездатних батьків, вважав цю обставину такою, що не впливає на розмір аліментів на неповнолітню доньку.

Суд зазначив, що відповідач за віком є працездатною особою, є фізичною особою-підприємцем, як особа з інвалідністю отримує стабільний розмір пенсії, хоча і потребує медичного обстеження та постійного лікування, проте не довів свого скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали сплату ним на утримання неповнолітньої дитини аліментів у частці від доходу.

Позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: збільшився прожитковий мінімум та відповідно збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину, що перевищує розмір аліментів, які стягнуті з відповідача за рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2015.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зазначив, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вважає, що суд не врахував, що він перебуває на обліку у лікаря-терапевта з діагнозом: цукровий діабет, тип 2, важка форма, інсулінозалежний; непроліферативна діабетична ретинопатія обох очей; артифакія справа; гіпертонічна хвороба П ст., потребує стаціонарного лікування двічі на рік, що підтверджується довідкою № 134 від 30.07.2020. Він є інвалідом П групи по загальному захворюванню, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 . Зареєстрований фізичною особою-підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця. Дохід за 2019 рік склав 72300,00 грн.

На його утриманні перебувають непрацездатні батьки: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є пенсіонерами за віком, отримують мінімальну пенсію та мають ряд, захворювань, у зв`язку з чим потребують його матеріальної допомоги. Також він допомагає матеріально своєму повнолітньому сину - ОСОБА_9 .

Суд обмежив його право на надання доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається, порушив принцип рівності та змагальності сторін, безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про виклик і допит вказаних осіб як свідків.

Вказує, що не має на праві власності автомобіль, про який зазначено у позові. Як і позивач відповідач має на праві власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . У цьому житлі проживає син - ОСОБА_9 , відповідач протягом тривалого часу не може вільно та безперешкодно користуватися вказаним житлом через вчинення перешкод позивачем. У зв`язку з цим відповідач змушений проживати у житлі своїх батьків. Не має у власності грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Ним не здійснювалися витрати, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Звертає увагу на те, що рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01.02.2019 відповідача позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , спосіб утримання якої позивач бажає змінити. Відсутність участі у витратах на утримання ОСОБА_3 (крім сплати аліментів), її лікування і т.д. зумовлені її небажанням підтримувати відносини.

Відповідач вважає розмір частки від його доходів, які позивач бажає стягнути на утримання ОСОБА_3 завеликим, що позбавить можливості забезпечувати свої життєві потреби, лікуватися та утримувати непрацездатних батьків.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення зміні в частині розподілу судових витрат.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2015, яке набрало законної сили, стягнуто аліменти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новоукраїнка Кіровоградської області, громадянина України, працюючого приватним підприємцем, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , - на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Новоукраїнка Кіровоградської області, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , - аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 700 (семисот) гривень, щомісячно, розпочавши стягнення з 10 грудня 2014 року, і до досягнення донькою повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до рішення було видано виконавчий лист №396/3164/14-ц (а.с.6).

14 грудня 2018 року ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 (а.с. 11).

Згідно довідки відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 29.07.2019 ОСОБА_3 з 12.06.2018 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 12).

Згідно довідки Київського національного лінгвістичного університету Міністерства освіти і науки України від 20.09.2019 №40440 ОСОБА_3 є студенткою І курсу денної форми здобуття освіти факультету романської філології Київського національного лінгвістичного університету. Термін навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року (а.с.13).

Вартість освітньої послуги за один рік навчання ОСОБА_3 становить 26658 грн, що підтверджується договором про надання освітніх послуг від 07.08.2019 року №6313-0008 (а.с.14-15).

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, є платником податків (а.с. 53,55).

Дохід відповідача за 2019 рік складає 72300,00 грн, за І квартал 2020 - 3250,00 грн (а.с.56-57).

Згідно копії пенсійного посвідчення ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи (а.с. 64).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною другою статті 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2020 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року - становить - 2218 гривень.

З урахуванням вказаного, встановивши, що раніше визначений судом розмір аліментів становить менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини і її гармонійного розвитку, і позивач несе витрати на оплату навчання їхньої неповнолітньої доньки, що свідчить про зміну її майнового стану, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_2 та зміну способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на ј частку заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення донькою ОСОБА_3 повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 , що відповідає положенням ст. ст. 182, 192 СК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, як на підставу для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 посилався на те, що рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01.02.2019 відповідача позбавлено батьківських прав відносно доньки.

Він має у власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , протягом тривалого часу не може вільно та безперешкодно користуватися вказаним житлом через вчинення перешкод позивачем, змушений проживати у житлі своїх батьків. Не має у власності грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Ним не здійснювалися витрати, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Також посилався на те, що допомагає матеріально своєму повнолітньому сину - ОСОБА_9 , на його утриманні перебувають непрацездатні батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є пенсіонерами за віком, отримують мінімальну пенсію та мають ряд, захворювань, у зв`язку з чим потребують його матеріальної допомоги, на підтвердження чого надав суду копії довідки про його місце проживання та склад сімї (а.с.60), пенсійного посвідчення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (а.с.61-62), довідки віл 30.07.2020 №134 (а.с.63), згідно якої відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку у лікаря терапевта з діагнозом: цукровий діабет 2 типу, важкої форми, інсулінозалежний, пенсійного посвідчення ОСОБА_1 (а.с.64), товарних чеків на придбання медикаменти (а.с.65-68).

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позбавлення відповідача ОСОБА_1 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 не звільняє останнього від обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

В частині розподілу судових витрат рішення суду першої інстанції ухвалене без урахування положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Так суд зазначив, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн, не взявши до уваги, що відповідач ОСОБА_1 як інвалід 2 групи (а.с.64) звільняється від сплати судового збору.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції з дотриманням норм процесуального права повно і всебічно дослідив обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх доводів, надані докази, дав їм належну правову оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і застосував норми закону, що їх регулює, правомірно дійшов висновку про зміну способу стягнення аліментів, присуджених рішенням суду.

Доводи апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2020 року підлягає зміні лише в частині стягнення із ОСОБА_1 в дохід держави судового збору у розмірі 840,80 грн, із зазначенням про те, що судові витрати по судовому збору за подання позову компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2020 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини залишити без змін.

В частині розподілу судових витрат рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2020 року змінити, судові витрати по судовому збору компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді

С. М. Єгорова

О. І. Чельник

В. В. Черненко