1Справа № 335/8161/20 2/335/427/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -

ВСТАНОВИВ:

Концерн „Міські теплові мережі" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що Концерн „Міські теплові мережі" у період з 01.10.2016 р. по 31.07.2019 р. надав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 де мешкає відповідач на загальну суму 5532,10 грн. Концерн „МТМ" по відношенню до відповідача як споживача послуг являється виконавцем послуг з централізованого опалення. Позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача та сплачений судовий збір.

Представник Концерн „МТМ" в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 до початку судового розгляду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив стягнути 50% судових витрат у вигляді судового збору.

На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягає задоволенню у зв"язку з наступним.

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання від 29.09.2020 року № 01-71/14226 , на ім`я відповідача по справі відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 по отриманню комунальних послуг, які надаються позивачем, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 170746078 від 18.06.2019 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Концерну «Міські теплові мережі» за період з 01.10.2016 року по 31.07.2019 року відповідач має заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води загальним розміром 5532,10 гривень. Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Правовідносини між позивачем та відповідачем з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення регулюються Законом України „Про житлово-комунальні послуги № 1875-IV від 24.06.2004 року, «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води» затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.

Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 встановлюють, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові.

Згідно ст. 19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" (в редакції на час виникнення правовідносин № 1875-IV) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 20 Закону № 1875-IV, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону № 1875-IV, виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

В даному випадку стягувач свій обов`язок виконав: підготував для боржника належним чином оформлений договір та неодноразово запрошував на його укладення шляхом вивішування оголошень на будинку, через засоби масової інформації, направлення листів та шляхом автодозвону. Але, на відміну від 90% мешканців житлового фонду комунальної власності м. Запоріжжя, Боржник не відгукнувся на пропозицію Стягувача та не уклав договору про надання послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо-будинкових систем теплопостачання.

Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, стягувач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Враховуючи зміни, внесені Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства віх 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження змін до наказу Мінбуду від 22.11.2005 року № 4» «Про затверджена порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення те постачання гарячої води при відмові споживача від централізованого теплопостачання», відключенню від мереж централізованого опалення підлягають лише окремі житлові будинки. Відключення окремих приміщень житлового будинку не передбачено чинним законодавством. Факт надання послуг є безспірним та беззаперечним.

Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення централізованого постачання гарячої води між сторонами тривають. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить на споживачеві і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Розмір заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у сумі 5532,10 гривень визнаний відповідачем та, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст. 82 ЦПК не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що сума заборгованості відповідачем не оспорюється її наявність та розмір не вимагає доказування.

Відповідно до роз`яснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову в частині стягнення суми заборгованості у розмірі 5532,10 гривень, оскільки таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи, що доводи позивача знайшли своє підтвердження, а також приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання відповідачем позову, суд згідно з ст. 141 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 50 % понесених ним судових витрат по сплаті судового збору в сумі 960,50 грн., а іншу частину 50 % судового збору сплаченого при поданні позову, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» ( , місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, б.137, р/р зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_3 в Філії «Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у сумі 5532 гривень 10 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі», , місце знаходження: м. Запоріжжя, бул.Гвардійський, б.137, р/р № НОМЕР_4 , банк ПАТ АБ „ Укргазбанк") сплачений судовий збір у розмірі 1051 гривень.

Повернути Концерну «Міські теплові мережі» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до платіжного доручення № 4801 від 09.06.2020 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах цивільної справи провадження №2/335/427/2021, ЄУН №335/8161/20 у розмірі 1051 гривень .

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Воробйов