Ухвала

Іменем України

25 січня 2021 року

м. Київ

справа № 2-153/10

провадження № 61-19655ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

суб`єкти оскарження - державний виконавець Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Волянюк Тетяна Іванівна,

заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 01 липня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року у справі за скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на дії державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Скаргу обґрунтовано тим, що 20 травня 2020 року Лановецьким районним судом Тернопільської області на підставі додаткового рішення цього ж суду у справі № 2-153/10 видано виконавчий лист, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ВАТ «Ощадбанк») заборгованість у розмірі 83 257,02 дол. США, що станом на 13 липня 2010 року згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 657 996,88 грн (у тому числі 69 000,00 дол. США - заборгованість за кредитом, 13 280,87 дол. США - заборгованість за простроченими відсотками, 976,15 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату відсотків) шляхом звернення стягнення на належне на праві власності ОСОБА_2 нерухоме майно, переданого згідно з іпотечного договору від 20 липня 2007 року № 1739.

15 квітня 2020 року АТ «Ощадбанк» отримало повідомлення відділу державної виконавчої служби від 02 квітня 2020 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу, виданого на підставі вказаного додаткового рішення з підстав, що найменування особи боржника, яка визначена як боржник виконавчим листом, не відповідає найменуванню особи боржника, яка зазначена в резолютивній частині виконавчого листа.

Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 01 липня 2020 року, залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року, скаргу АТ «Ощадбанк» задоволено. Визнано неправомірним рішення державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Волянюк Т. І. від 02 квітня 2020 року про повернення виконавчого листа № 2-153/10, виданого Лановецьким районним судом Тернопільської області 20 березня 2020 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ощадбанк» заборгованості в сумі 83 257,02 дол. США, що станом на 13 липня 2010 року згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 657 996,88 грн (у тому числі 69 000,00 дол. США - заборгованість за кредитом, 13 280,87 дол. США - заборгованість за простроченими відсотками, 976,15 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату відсотків), шляхом звернення стягнення на належне на праві власності ОСОБА_2 нерухоме майно, передане згідно з іпотечного договору від 20 липня 2007 року № 1739, а саме:

- нежиле приміщення (приміщення складу з підвальним приміщенням), що знаходиться на АДРЕСА_1 , (розташоване на земельній ділянці для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0,06602 га), загальною площею 393,80 кв. м;

- земельну ділянку для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0,06602 га, кадастровий номер земельної ділянки 020040153, розташована на території Лановецької міської ради на АДРЕСА_1 ;

- трикімнатну квартиру, що знаходиться на АДРЕСА_2 , загальною площею 69,40 кв. м, житловою площею 46 кв. м.

Зобов`язано державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

28 грудня 2020 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 01 липня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені скарги.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, правильне застосування судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судами встановлено, що 20 березня 2020 року Лановецьким районним судом Тернопільської області видано виконавчий лист у справі № 2-153/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ощадбанк» заборгованості у розмірі 83 257,02 дол. США, що станом на 13 липня 2010 року згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 657 996,88 грн (у тому числі 69 000,00 дол. США - заборгованість за кредитом, 13 280,87 дол. США - заборгованість за простроченими відсотками, 976,15 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату відсотків), шляхом звернення стягнення на належне на праві власності ОСОБА_2 нерухоме майно, передане згідно з іпотечного договору від 20 липня 2007 року № 1739, а саме:

- нежиле приміщення (приміщення складу з підвальним приміщенням), що знаходиться на АДРЕСА_1 , (розташоване на земельній ділянці для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0,06602 га), загальною площею 393,80 кв. м;

- земельну ділянку для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0,06602 га, кадастровий номер земельної ділянки 020040153, розташована на території Лановецької міської ради на АДРЕСА_1 ;

- трикімнатну квартиру, що знаходиться на АДРЕСА_2 , загальною площею 69,40 кв. м, житловою площею 46 кв. м.

27 березня 2020 року Тернопільським обласним управлінням АТ «Ощадбанк» надіслано до Збаразького міжрайонного управління юстиції заяву про відкриття виконавчого провадження.

15 квітня 2020 року АТ «Ощадбанк» отримано повідомлення Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02 квітня 2020 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що найменування особи боржника, яка визначена як боржник виконавчим листом, не відповідає найменуванню особи боржника, яка зазначена в резолютивній частині даного виконавчого листа.

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 липня 2010 року у справі № 2-153/10 із ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ощадбанк» стягнуто заборгованість у сумі 657 996,88 грн шляхом звернення стягнення на належне на праві власності ОСОБА_2 та передане ним, згідно нотаріально посвідченого 20 липня 2007 року та зареєстрованого за № 1739 іпотечного договору, нерухоме майно.

Додатковим рішенням від 26 січня 2018 року в цій же справі резолютивна частина рішення від 13 липня 2010 року викладена в іншій редакції, а саме розмір стягнутої із ОСОБА_3 заборгованості у спосіб звернення стягнення на майно ОСОБА_2 зазначено у доларах, а не у гривнях.

Після прийняття судом 13 липня 2010 року рішення у справі 2-153/2010, а саме 06 серпня 2010 року виданий виконавчий лист на розмір заборгованості у гривнях, що складає 657 996,88 грн, де боржником є ОСОБА_1 , а спосіб виконання шляхом звернення стягнення на належне ОСОБА_2 майно (нежиле приміщення, земельну ділянку і трикімнатну квартиру), який перебуває на виконанні Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби.

На виконанні цього ж відділу державної виконавчої служби перебувають також:

- виконавчий лист, виданий 22 жовтня 2019 року у справі № 2-154/2010, про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 у сумі 83 257,02 дол. США, що станом на 13 липня 2010 року згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 657 996,96 грн (у тому числі 69 000,00 дол. США - заборгованість за кредитом, 13 280,87 дол. США - заборгованість за простроченими відсотками, 976,15 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату відсотків)шляхом звернення стягнення на належне на праві власності ОСОБА_2 майно (нежиле приміщення, земельну ділянку і трикімнатну квартиру);

- виконавчий лист, виданий 22 жовтня 2019 року у справі № 2-154/2010, про стягнення заборгованості із ОСОБА_4 у сумі 83 257,03 дол. США, що станом на 13 липня 2010 року згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 657 996,96 грн (у тому числі 69 000,00 дол. США - заборгованість за кредитом, 13 280,87 дол. США - заборгованість за простроченими відсотками, 976,15 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату відсотків) шляхом звернення стягнення на належне на праві власності ОСОБА_2 те ж саме майно, що й справі за № 2-153/2010.

Боржниками за вказаними виконавчими документами значаться відповідно: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти. У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

Частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

За встановленими у справі обставинами, виконавчий лист виданий судом на виконання додаткового рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 25 січня 2018 року, яким стягнуто із ОСОБА_1 (позичальник) на користь ВАТ «Ощадбанк» 83 257,02 дол. США, що станом на 13 липня 2010 року згідно з курсом Національного банку України еквівалентно657 996,00 грн, шляхом звернення стягнення на належне на праві власності ОСОБА_2 (іпотекодавець) нерухоме майно, переданого за іпотечним договором від 20 липня 2007 року № 1739.

Боржником у виконавчому листі, виданого на виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, є саме іпотекодавець, а не позичальник (якщо позичальник та іпотекодавець не є однією особою), оскільки примусове звернення стягнення відбувається на майно, яке належить на праві власності іпотекодавцю. У такому випадку відсутні підстави вважати, що обов`язок іпотекодавця та позичальника щодо виконання судового рішення є солідарним.

Таким чином, зазначення ОСОБА_2 як боржника у виконавчому листі, виданого судом на виконання додаткового рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 25 січня 2018 року, є правомірним.

Із урахуванням наведених законодавчих норм, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення скарги заявника, оскільки державний виконавець відмовляючи АТ «Ощадбанк» у прийнятті виконавчого листа до виконання, порушив законні права останнього як стягувача, так як відсутні підстави для повернення виконавчого листа без прийняття, передбачені частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та по своїй суті зводяться до неправильного тлумачення заявником норм матеріального права.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Отже, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, постановленими із додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 01 липня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року у справі за скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на дії державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик