Справа № 635/1001/20
Провадження № 2/635/62/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

за участю секретаря Зуєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту шлюбних відносин, поділ майна як спільної сумісної власності, третя особа: ОСОБА_3 ,

представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 , який діє на підставі ордеру серії ХВ № від 15 квітня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до суду з позовом та просить встановити факт шлюбних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , встановити право спільної сумісної власності на рухоме та нерухоме майно сторін; виділити на користь ОСОБА_2 комп`ютер з ЖК монітором та двоповерхове ліжко; виділити на користь ОСОБА_1 телевізор із ЖК екраном та комплект меблів; визнати за позивачем та відповідачем право власності за кожним на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з 10 травня 2008 року вона проживала разом з відповідачем однією сім`єю, без реєстрації шлюбу за адресою її місця проживання: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_3 . За кошти сімейного бюджету сторони придбали рухоме майно, а саме: телевізор із ЖК екраном та комп`ютер з ЖК монітором (влітку 2008 року), двоповерхове ліжко (10 січня 2011 року), комплект меблів (2015 році). У 2010 році сторони планували покупку нерухомого майна, у зв`язку з чим, 07 жовтня 2010 року позивач на своє ім`я у забудовника ПАТ «Курязький домобудівний комплекс» забронювала двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . 18 жовтня 2010 року відповідач сплатив з сімейного бюджету 100% вартості вказаної квартири. Право власності на квартиру АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою зареєстровано за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 . За адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрований ОСОБА_2 разом з дочкою ОСОБА_3 . Відповідач у період з травня 2008 року до жовтня 2018 року мешкав за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 . У листопаді 2013 року позивач разом з дочкою переїхали до смт. Пісочин, де малолітня ОСОБА_3 відвідувала дитячий садок «Теремок» до 2015 року, після навчалася у Пісочинському колегіумі до 2017 року, а потім була переведена до Пісочинської ЗОШ І-ІІІ ступенів «Мобіль», де навчалась до 31 жовтня 2018 року. Від дня покупки квартири до грудня 2018 року позивач сплачувала усі комунальні платежі по спірній квартирі. 01 листопада 2018 року позивач разом з дочкою повернулися до міста Харкова. Відповідач переїхав до квартири АДРЕСА_1 , перевіз туди свої речі разом із рухомим майном, що спільно придбано сторонами та змінив замок на вхідних дверях квартири, чим грубо порушив право спільної власності позивача на користування рухомим та нерухомим майном та право дитини на відвідування помешкання за місцем своєї реєстрації. При цьому, відповідач майже 10 років хворий на ігроманію; аліменти на користь позивача на утримання їх спільної дитини не сплачує, з дочкою зустрічатися не бажає; позивач самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати дитину, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 березня 2020 року відкрито провадження по справі.

24 квітня 2020 року представник відповідача ОСОБА_4 подав суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення вимог позивача заперечував, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що вимоги про встановлення факту шлюбних відносин та встановлення права спільної власності в розумінні ст. 16 ЦК України не є матеріально-правовими вимогами та не є по суті позовними вимогами, а відтак задоволенню не підлягають. Звертаючись до суду з позовом в частині вимог про встановлення права спільної власності позивачем не вказано у зв`язку з чим виникла необхідність у пред`явленні такої вимоги, а також на захист яких цивільних прав вона направлена. При цьому, позивач вказує, що у листопаді 2013 року сторони остаточно припинили навіть фактичне проживання разом (не кажучи про доведеність проживання однією сім`єю), а тому саме з цього моменту починається відлік трирічного строку позовної давності для звернення до суду з вимогами про поділ рухомого майна. Отже, суб`єктивно право позивача на поділ рухомого майна існувало протягом 2014-2016 років та припинилося 31 грудня 2016 року. Таким чином, позовні вимоги про поділ рухомого майна заявлені позивачем поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Щодо вимоги позивача про виділення в натурі частки у спільному нерухомому майні, то такий виділ можливий лише тоді, коли право співвласника уже підтверджено, зокрема рішенням суду. При цьому, виділ частки в натурі у нерухомому майні та поділ спільного майна це зовсім різні способи захисту цивільного права. Докази надані позивачем є недопустимими, оскільки не містять у собі жодної інформації щодо предмета доказування проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які не перебували у шлюбі у період з травня 2008 року до 06 липня 2011 року включно. Враховуючи викладене, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів, що свідчить про безпідставність позовних вимог. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовими договорами між ними. Отже, для визнання майна спільною власністю потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу у той період, коли було придбано спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Лише показаннями свідків за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Жодних інших належних письмових доказів, які б підтверджували доводи позивача щодо існування між ним та відповідачем відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, побуту та придбання спірного нерухомого майна за їх спільні сумісні кошти або спільною працею матеріали справи не містять. При цьому, наявність у сторін спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не може свідчити про наявність у сторін спільного бюджету, ведення спільного господарства, спільних витрат на придбання іншого майна в інтересах сім`ї, а свідчить лише про те, що сторони мали відносини як чоловік та жінка, проте не свідчить про утворення родини та спільність побуту. Так, після знайомства стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , мали вигляд стосунків особи чоловічої та жіночої статі й не більше цього, зустрічі відбувались у позивача за адресою: АДРЕСА_2 . Сторони не мали жодних взаємних прав та обов`язків притаманних подружжю: спільне господарство не велось, спільний бюджет був відсутній. У період часу з травня 2008 року до 06 липня 2011 року відповідач мав стосунки й з іншими жінками. Крім того, з 05 квітня 2000 року до 21 вересня 2011 року ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_5 . Також у період з травня 2008 року до 06 липня 2011 року відповідач досить часто проживав у будинку своєї матері за адресою: АДРЕСА_6 . Позивач у спірній квартирі ніколи не була зареєстрована та не мала права користування нею. При цьому, позивач має у власності дві квартири, житловий будинок та земельну ділянку, а тому її житлові права у разі відмови у позові, жодним чином не будуть порушені.

24 квітня 2020 року представник відповідача ОСОБА_4 подав суду заяву про виклик свідків.

10 червня 2020 року позивач подала суду відповідь на відзив, в якій заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на те, що вона разом зі спільною з відповідачем дитиною звернулася до суду з метою відновлення втраченого у кінці 2018 року права на користування рухомим та нерухомим майном, придбаним під час спільного проживання сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 ; має на меті встановити право спільної сумісної власності на вищевказане нерухоме майно. Також вказала наступне: строки спільного проживання подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рахувати від початку фактичного проживання разом - травень 2008 року до фактичного переїзду відповідача жовтень 2018 року, тобто більше ніж 10 років; строки фактичного проживання ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_3 у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , рахувати від переїзду до придбаного житла листопад 2013 року до переїзду до міста Харкова жовтень 2018 року, тобто 5 років; строки позовної давності рахувати від фактів порушення прав, а саме на нерухоме майно листопад 2018 року (перевезення придбаних під час спільного проживання речей з м. Харкова до смт. Пісочин), на нерухоме майно грудень 2018 року (зміна замку на вхідних дверях до спірної квартири). Отже, на думку позивача, строк позовної давності спливає наприкінці 2021 року. У період з травня 2008 року до жовтня 2018 року подружжя ОСОБА_5 вели навіть 2 спільних домогосподарства за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 . За вказаний період сім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також їх спільної дитини ОСОБА_3 , мала взаємні права та обов`язки, спільні витрати, придбання майна в інтересах сім`ї, а також навіть 2 спільних бюджети. Усі придбання рухомого та нерухомого майна зроблені під час спільного проживання родини до листопада 2013 року. Основне джерело наповнення двох бюджетів сторін батьківська підтримка. На думку позивача, право спільної з відповідачем дитини ОСОБА_3 на користування житлом за місцем реєстрації грубо порушено, тому участь останньої у розгляді справи у якості третьої особи є необхідним.

17 червня 2020 року представник відповідача ОСОБА_4 подав суду клопотання про витребування доказів по справі.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 червня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_2 про витребування доказів та зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради надати відомості.

26 червня 2020 року позивач подала суду письмові пояснення, в яких вказала наступне. ОСОБА_6 , як тимчасово непрацююча дійсно зверталася до Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, вперше у листопаді 2008 року за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_2 ; вперше позивач отримала матеріальну допомогу від держави у грудні 2008 року приблизно 750,00 гривень до народження своєї дитини; після народження доньки у березні 2009 року, позивач отримала матеріальну допомогу від держави у розмірі приблизно 12000,00 гривень, тобто в середньому по 160,00 гривень на місяць до 10 січня 2012 року. У вересні 2011 року позивач вдруге звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради за призначенням державної допомоги сім`ям із дітьми (по доходам) та у період з 01 вересня 2011 року до 31 грудня 2016 року отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї, дохід склав приблизно 67365 гривень. У лютому 2015 року позивач звернулася до Харківського міського центру зайнятості, як тимчасово непрацююча, з метою постанови на облік та отримування допомоги по безробіттю; у період з 25 лютого 2015 року до 15 березня 2016 року позивач отримувала допомогу по безробіттю, дохід склав приблизно 6000 гривень. Таким чином, за період з травня 2008 року до жовтня 2018 року дохід позивача склав орієнтовно 86000 гривень, усі гроші отримані ОСОБА_1 та витрачені за призначенням. У вересні 2011 року позивач подавала до Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради довідку про склад сім`ї. Позивач з 19 травня 1998 року одна зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , але фактично у період з травня 2008 року до листопада 2013 року, тобто більше ніж 5 років за цією адресою позивач проживала разом з відповідачем та їх спільною дитиною ОСОБА_3 . Крім того, спірне нерухоме майно було придбано під час спільного проживання сім`ї позивача та відповідача, а також їх дитини ОСОБА_3 одним платежем у сумі 236707,70 гривень від 18 жовтня 2010 року. На момент покупки нерухомості дохід позивача дійсно складав 160,00 гривень на місяць, але на той момент були живі її батьки, які завжди підтримували її родину. Також, відповідно до запису у трудовій книжці відповідача: трудовий стаж ОСОБА_2 складає 2 календарних місяця: з 03 лютого 1993 року до 29 березня 1993 року, звільнений за власним бажанням, більше ніколи не працював, не сплачував податки на користь держави.

01 липня 2020 року позивач подала суду клопотання про виклик свідків.

02 листопада 2020 року позивач подала суду заяву про виклик свідків.

06 листопада 2020 року позивач подала суду заяву про витребування доказів.

19 січня 2021 року позивач подала суду клопотання про витребування доказів та допит свідків.

Позивач в судовому засіданні, підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові та поясненнях.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, просив у задоволенні заявлених вимог відмовити з підстав викладених у відзиві, крім того зазначив, що кошти на придбання квартири у 2010 році він заробив, ще до знайомства з позивачем. Стосунки з позивачем мали вільний характер, виключно як статевий зв`язок між чоловіком та жінкою, про що після їх знайомства була домовленість з позивачем. Після придбання квартири вони з позивачем продовжували спілкуватись, оскільки вже мали спільну дитину, народження якої взагалі не планувалось, але дочка народилась і він визнав своє батьківство.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя.

Допитаний як свідок відповідач ОСОБА_7 у судовому засіданні вказав, що спільного бюджету з позивачем не мав, стосунки мали «вільний» характер, жодних обов`язків він перед позивачем не мав і поєднує їх лише спільна дитина.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що її брат - відповідач по справі з позивачем спільно не проживав і не вів спільного господарства, позивача знає як матір їх спільної з відповідачем дочки, у квартирі на ОСОБА_9 вона була один раз коли народилась племінниця.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що знає відповідача з 90-х років, вони спільно тренувались, деякий час працювали разом, спілкуються до теперішнього часу і про те, що ОСОБА_11 проживає сім`єю з жінкою, він ніколи не казав. Позивача бачив три рази: перший раз вона приїздила на об`єкт де вони з ОСОБА_11 виконували роботу, другий раз у зоопарку випадково зустрілись, і у 2018 році у квартирі на АДРЕСА_8 , де ОСОБА_11 винаймав приміщення.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, покази свідків, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії НОМЕР_2 , що видано 21 січня 2009 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, запис № 18 від 21 січня 2009 року.

ОСОБА_12 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , що видане 06 липня 2011 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , про що свідчать дані витягу про державну реєстрацію прав № 30522808, виданого 06 липня 2011 року Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації».

Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , виготовлений КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 17 грудня 2010 року на ім`я ОСОБА_2 .

За даними довідки № 183, наданої 22 січня 2020 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В якості доказів суду надано: договір бронювання квартири, укладений 07 жовтня 2010 року між Акціонерним товариством закритого типу «Курязький домобудівний комплекс», в особі комерційного директора Брусенцова В.В. (Сторона-1) та ОСОБА_1 (Сторона-2), відповідно до умов якого сторона -1 зобов`язалася забронювати за стороною-2 квартиру за адресою: АДРЕСА_9 , та підготувати необхідний пакет документів для укладення між сторонами складного договору міни майнових прав на квартиру; в день укладення вказаного договору сторона-2 вносить стороні-1 суму в розмірі 1000,00 гривень;

копія платіжного доручення № 01 від 18 жовтня 2010 року на перерахування ОСОБА_2 на рахунок ТОВ «Укрсоц-капітал» грошової суми в розмірі 236417,00 гривень, призначення платежу; оплата за цінні папери згідно договору № 966/10-Б-409/30-Т від 18 жовтня 2010 року;

копія квитанції № 07 від 18 жовтня 2010 року про перерахування ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 236707,70 гривень;

копія рішення виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського районуу Харківської облдасті № 434 від 14 червня 2011 року про оформлення права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , де вказано: оформити право приватної власності на квартиру АДРЕСА_3 за вказаною адресою в цілому на ім`я ОСОБА_2 , видати свідоцтво про право приватної власності на квартиру, на підставі якого провести реєстрацію в КП «ХРБТІ»;

довідка № 01-29/24, надана 29 січня 2020 року Пісочинським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) № 3 «Теремок» Пісочинської селищної ради, де вказано, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідувала групу «Веселка» Пісочинського ЗДО (ясла-садок) № 3 «Теремок» Пісочинської селищної ради з п`ятиденним режимом роботи з 02 вересня 2013 року до 10 серпня 2015 року;

довідка № 02-20/23, надана 27 січня 2020 року Комунальним закладом «Пісочинський ліцей Пісочинської селищної ради», де вказано, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчалася в Пісочинському колегіумі Харківської районної ради Харківської області; зарахована до 1 класу колегіуму 31 серпня 2015 року, відрахована з 3-го класу 12 липня 2017 року у зв`язку з переходом до Пісочинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів «Мобіль» Харківської районної ради Харківської області;

довідка № 01-41/40 від 27 січня 2020 року, надана Комунальним закладом «Пісочинський ліцей Мобіль» Пісочинської селищної ради, де вказано, що ОСОБА_3 , дійсно навчалась у період з 12 липня 2017 року до 31 жовтня 2018 року у КЗ «Пісочинський ліцей Мобіль» Пісочинської селищної ради;

акт депутата Пісочинської селищної ради Осики Г.В. від 27 січня 2020 року обстеження житлових умов квартири АДРЕСА_1 , за даними якого, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , фактично за місцем реєстрації не мешкає з 31 жовтня 2018 року, за вказаною адресою також мешкала без реєстрації мати дитини - ОСОБА_1 , за вказаною адресою проживає батько дитини ОСОБА_2 .

Також суду надано: копія картки платника податків на ім`я ОСОБА_3 , акт прийому-передачі квартир від 23 травня 2011 року; акт прийому передачі цінних паперів до договору № 1896/966/10-Б-409/30-Т від 18 жовтня 2010 року; акт прийому передачі Договору іпотеки № 1256 від 15 жовтня 2010 року; декларація № 0000-РРРК-415М про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копій квитанцій № 2623 від 16 листопада 2018 року та № 2880 від 14 грудня 2018 року про сплату ОСОБА_2 квартплати в розмірі 186,00 гривень та 190,00 гривень відповідно; лист Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області № 48 від 11 січня 2019 року; копія судового наказу Дзержинського районного суду міста Харкова № 638/18699/19 від 26 грудня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожитквого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 грудня 2019 року до досягнення дитиною повноліття; розрахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 за період з 02 грудня 2019 року до 01 січня 2020 року в розмірі 5152,41 гривень, сформований Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління юстиції у Харківській області, фотокопії, письмові показання свідків ОСОБА_13 від 30 січня 2020 року, ОСОБА_14 від 28 січня 2020 року; копія договору купівлі-продажу цінних паперів № 966/10-Б-409/30-Т від 18 жовтня 2010 року; копія договору № 28-980/12-Т про відкриття та розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку (вкладу на вимогу) фізичної особи від 18 жовтня 2010 року; копія тарифів банківських операцій та послуг для фізичних осіб Харківської філії АТ «Брокбізнесбанк»; акт від 25 жовтня 2010 року прийому передачі цінних паперів до договору купівлі-продажу цінних паперів № 966/10-Б-409/30-Т від 18 жовтня 2010 року; акт від 25 жовтня 2010 року прийому-передачі цінних паперів Договору іпотеки № 1256 від 15 жовтня 2010 року; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 196212187 від 14 січня 2020 року; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 207089281 від 17 квітня 2020 року; копія листів трудової книжки серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата заповнення 03 лютого 1993 року; копії повідомлень про надання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї на ім`я ОСОБА_1 , лист Управління соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради № 5464/02 від 10 грудня 2020 року, за даними якого у березня 2019 року Управлінням призначалася допомога ОСОБА_1 при народженні дитини в розмірі 4800 гривень на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 12 березня 2009 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Таким чином, для визнання майна спільною власністю на підставі ст. 74 СК України, потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу - у той період, коли було придбане спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Суд, аналізуючи надані позивачем докази, враховуючи пояснення сторін, приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06 липня 2011 року Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за позивачем на підставі свідоцтва про право власності, що видане Виконкомом Пісочинської селищної ради, зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .

Договір бронювання вищевказаної квартири 07 жовтня 2010 року підписаний з АОЗТ «КДСК» ОСОБА_1 , в подальшому документи на квартиру з АОЗТ «КДСК» підписував ОСОБА_2 .

Враховуючи, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження придбання у 2008 році телевізору із ЖК екраном, комп`ютеру з ЖК монітором, у 2011 році двоповерхового ліжка, у 2015 році комплекту меблів, також не надано безспірних доказів на підтвердження, того що в період придбання відповідачем квартири АДРЕСА_1 , вони з відповідачем вели спільне господарство, мали спільний бюджет та витрати, суд відмовляє в задоволенні вимог позивача про встановлення факту шлюбних відносин з відповідачем та встановлення права спільної власності на рухоме та нерухоме майно, при цьому виходить з тих обставин, що сам по собі факт підписання позивачем договору бронювання спірної квартири, жодним чином не вказує, що позивач та відповідач проживали однією сім`єю без шлюбу і мали спільний бюджет, тим більше, що в подальшому усі документи, в тому числі про сплату коштів, підписані відповідачем.

Враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні вимог про встановлення факту шлюбних відносин з відповідачем та встановлення права спільної власності на рухоме та нерухоме майно за їх недоведеністю, суд, відмовляє в задоволенні вимог про виділ в натурі частки рухомого та нерухомого майна, тим більше, що позивач не надала доказів, що взагалі можливо виділити в натурі Ѕ частку двокімнатної квартири на сьомому поверсі багатоквартирного будинку.

При розгляді справи, судом також враховано, що позивач не спростовувала посилання відповідача щодо домовленості про вільний, без обов`язків, характер їх з позивачем стосунків, а лише вказала, що вона зі свого боку до відносин ставилась відповідально. Доводи позивача щодо їх стосунків з відповідачем в період з 2013 року по 2018 рік, її проживання в смт Пісочин, проживання відповідача в належній позивачу квартирі суд до уваги не приймає, як такі, що не мають значення для правильного вирішення справи, оскільки не стосуються періоду придбання відповідачем спірної квартири.

На підставі викладеного суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні заявлених вимог та понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України, відносить за її рахунок.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 74 Сімейного Кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні вимог до ОСОБА_2 повністю відмовити.

Судові витрати понесені ОСОБА_1 віднести за її рахунок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 виданий 06 травня 1999 року ЦВМ Дзержинського РВХМУ УМВС України в Харківській області, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , паспорт НОМЕР_7 , виданий 14 березня 2002 року, Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 25 січня 2021 року.

Суддя О.М. Пілюгіна