Єдиний унікальний номер судової справи: 484/2574/21
Номер провадження 22-ц/812/2090/21 Cуддя доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану в її інтересах

адвокатом Сотською Світланою Олексіївною

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 вересня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Маржиної Т.В. в приміщенні того ж суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (надалі - ТОВ «Агрофірма Корнацьких») про розірвання договору оренди земельної частки (паю) та повернення земельних ділянок,

в с т а н о в и л а:

У липні 2021 року адвокат Сотська С.О. діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма Корнацьких», в якому просила достроково розірвати договір оренди земельної частки (пай) та зобов`язати відповідача повернути земельні ділянки в належному агротехнічному стані.

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,0766 га з кадастровими номерами :01:000:0972, :01:000:0974, :01:000:0972, :01:000:0973, :01:000:0971, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

Зазначені земельні ділянки перебувають в користуванні відповідача на підставі договору оренди земельної частки (паю), укладеного між нею та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» строком на п`ятдесят років. За умовами п.9 договору орендна плата вноситься в грошовій фіксованій сумі та в натуральній формі відповідно до додатку №1 до договору. Орендна плата має сплачуватись до 20 грудня поточного року. Відповідно до п.12 договору передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами, накладними або підписаними сторонами відомостями на отримання відповідної продукції та послуг. Так, відповідно до додатку № 1 орендар повинен сплачувати в грошовому виразі 1 395 грн., у натуральній формі: пшениці 900 кг, ячменя 940 кг, соняшнику 55 кг, цукру 55 кг, кукурудзи 100 кг. Термін виплати після збору належної до видачі сільськогосподарської продукції, але не пізніше 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок.

Посилаючись на те, що відповідач виплачує орендну плату в натуральній формі не в повному обсязі (пшениці 200 кг, ячменя 200 кг, соняшнику 100 кг, цукру 10 кг, кукурудзи 200 кг) має місце факт систематичного неналежного виконання ТОВ «Агрофірма Корнацьких» обов`язку щодо сплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди землі.

З урахуванням вказаних обставин, позивачка просила суд достроково розірвати договір оренди земельної частки (пай), зареєстрований 26 вересня 2009 року в Книзі запису державної реєстрації договорів оренди по Кам`янобалківській сільській раді за № 9, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», а також зобов`язати ТОВ «Агрофірма Корнацьких повернути земельні ділянки з кадастровим номером :01:000:0974, :03:000:0971, :01:000:0973, :03:000:0972 загальною площею 4, 0766 га в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що судом не встановлено систематичного (два і більше) порушення орендарем обов`язку виплати орендної плати, а відтак підстави для розірвання договору оренди відсутні, оскільки позивачкою не спростовано та не наданого доказів на підтвердження неотримання орендної плати, навпаки нею підтверджено отримання орендної плати сільськогосподарською продукцією. Вимога про повернення земельних ділянок пов`язана з вимогою про розірвання договору оренди, а судом не встановлено підстав для розірвання договору, тому відмовлено в задоволенні позову повністю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Сотська С.О. посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повно встановлені обставини, які мають значення для справи та дана невірна оцінка доказам, наявним у матеріалах справи, просила його скасувати та ухватили нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що орендна плата в натуральній формі здійснена поза межами повноважень орендаря, а тому не може вважатись належним виконанням ним умов договору оренди. Разом з тим, відповідач неналежно виконував зобов`язання по виплаті орендної плати, оскільки виплачував її не в повному обсязі, а за 2020 рік взагалі не виплачена. На думку позивачки діями відповідача, який виконує умови договору на висланий розсуд без погодження з орендодавцем щодо зміні форми оплати, були порушені її права, які підлягають судовому захисту у спосіб, який був нею обраний і відповідає закону.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма Корнацьких» посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а крім того, судом у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення цивільного спору, доведено та всебічно обґрунтовано у своєму рішенні, надано належну оцінку усім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

У судове засідання сторони не з`явились, про місце й час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. Крім того, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» надало заяву про розгляд справи у відсутність їх представника.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» у зазначеній редакції договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» у вказаній редакції орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначила, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 01 червня 2005 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» укладений договір оренди земельної частки (паю) строком на 50 років з 01 січня 2006 року до 31 грудня 2055 року, який зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за № 9 26 лютого 2009 року (надалі Договір) (а.с.61).

На виконання умов вказаного Договору позивачка передала, а відповідач прийняв в оренду земельну частку (пай) розміром 4,78 га умовних кадастрових гектарів, вартістю 40 392, 33 грн., яка розміщена в межах земельної ділянки, закріпленої кадастровим планом земельних часток (паїв).

В подальшому земельну частку (пай) було виділено в натурі (на місцевості), з присвоєнням кадастрових номерів кожній земельній ділянці, У зв`язку з чим позивачка отримала свідоцтва про право власності на земельні ділянки з кадастровим номером :01:000:0974, площею 0,0171 га, з кадастровим номером :01:000:0972, площею 1,3185 га, з кадастровим номером :01:000:0973, площею 0,2065 га, з кадастровим номером :01:000:0971, площею 2,5345 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Кам`янобалківській сільської ради, Первомайського району Миколаївської області, право власності на які зареєстровано у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-14).

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

За правилами статей 12,81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як на підставу задоволення своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідачем неналежно виконуються умови договору оренди землі, а саме сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором.

Відмовляючи у задоволені вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не спростовано та не надано доказів на підтвердження неотримання орендної плати, навпаки нею підтверджено отримання орендної плати сільськогосподарською продукцією, а відтак підстави для розірвання договору оренди землі у зв`язку з систематичною несплатою орендної плати відповідачем відсутні.

Між тим, з таким висновком суду погодитися не можливо з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.1 Договору за користування вказаною в договорі земельної часткою Орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі (в розрахунку на одну земельну частку) у розмірі 3 відсотки від грошової оцінки земельної частки (паю), яка передається Орендодавцем у користування орендарю, що в грошовому вигляді складає 1 211,77 грн. Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії Договору але не пізніше як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Розмір платежів за окремими формами оплати може щороку погоджуватися між Сторонами шляхом внесення змін або доповнень до цього Договору. Орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України. Орендар, за погодженням з Орендодавцем, може перенести термін виплати орендної плати.

Так, згідно наданої відповідачем довідки щодо нарахування та виплату орендної плати, ОСОБА_1 було нараховано орендну плату з урахуванням утриманих податків у 2017 році 7683,23 грн. сплачено 7752 грн.; 2018 рік 6 361,98 грн. з них сплачено 950 грн. грошима, 400 кг пшениці на суму 2 232 грн., 400 кг ячменю на суму 2 299,97 грн., 200 кг кукурудзи на суму 880,01 грн.; 2019 рік -5 243,99 грн. з яких сплачено грошима 1730 грн., 400 кг пшениці на суму 1884 грн., кукурудзи 200 кг на суму 799,99 грн., що також підтверджується відомостями на виплату готівки та відомостями на видачу сільськогосподарської продукції. За 2020 рік нараховано 4141,85 грн., які на час розгляду справи не сплачено (а.с.37-60).

Між тим, як встановлено судом та не заперечується сторонами ніяких змін або доповнень до Договору стосовно платежів та форм оплати, внесено або укладено не було.

Отже, вказане свідчить про те, що Орендар всупереч умовам Договору в односторонньому порядку без погодження Орендодавця змінив спосіб та форму орендної оплати.

А відтак, сплата орендної плати шляхом видачі сільськогосподарської продукції не свідчить про належне виконання умов Договору щодо сплати орендної плати в повному обсязі у грошову вигляді, оскільки за 2018 рік несплата грошима становить 5 411,98 грн., за 2019 рік 3 513,99 грн. та за 2020 рік 4141,85 грн. без утримання податків.

Отже, неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачувалась орендна плата у натуральній формі (без погодження орендодавця), оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Посилання на те, що позивачкою була погоджена така форма оплати, оскільки отримувала сільськогосподарську продукцію, не заслуговують на увагу з огляду на умови Договору.

З урахуванням встановленого та вказаних вище норм слід дійти висновку, що орендар належним чином не виконував умови спірного договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної сплати в повному обсязі у грошовій формі, а відтак наявні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки.

Згідно із статтею 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 3 Договору, орендовані землі підлягають поверненню Орендодавцю в стані придатному для використання за цільовим призначенням.

Враховуючи наявність підстав для розірвання договору оренди землі підлягають поверненню позивачці належні їй на праві власності земельні ділянки.

За таких обставин, рішення суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення позову шляхом розірвання договору оренди земельної частки (паю), укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» 01 червня 2005 року, зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за №9 від 26 лютого 2009 року. Зобов`язати ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровим номером :01:000:0974, площею 0,0171 га, з кадастровим номером :01:000:0972, площею 1,3185 га, з кадастровим номером :01:000:0973, площею 0,2065 га, з кадастровим номером :01:000:0971, площею 2,5345 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Кам`янобалківської сільської ради, Первомайського району Миколаївської області в стані придатному для використання за цільовим призначенням.

У зв`язку з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення на підставі п. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 540 грн. (1816 грн. за подання позову + 2 724 грн. за подання апеляційної скарги).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Сотською Світланою Олексіївною задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди земельної частки (паю) та повернення земельних ділянок задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної частки (паю), укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» 01 червня 2005 року, зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за №9 від 26 лютого 2009 року.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» повернути ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровим номером :01:000:0974, площею 0,0171 га, з кадастровим номером :01:000:0972, площею 1,3185 га, з кадастровим номером :01:000:0973, площею 0,2065 га, з кадастровим номером :01:000:0971, площею 2,5345 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Кам`янобалківської сільської ради, Первомайського району Миколаївської області в стані придатному для використання за цільовим призначенням.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (КОД , юридична адреса: 55235 Миколаївська область, Первомайський район, село Чаусове Друге, вул. Молодіжна, буд.24) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 4 540 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 19 листопада 2021 року