Справа № 199/4132/21
РІШЕННЯ

іменем України

17.11.2021 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

за участі:

позивача - 1 ОСОБА_1 та представника позивача представника позивача - 1 Лабойко І.М.,

позивача - 2 ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача адвоката Щербини Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачів солідарно грошових коштів в розмірі 10 425.00 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок неналежного догляду за свійськими тваринами. Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Батько позивача - ОСОБА_2 позивач - 2 ОСОБА_1 у 2020 році засадив дану земельну ділянку овочевими культурами: буряком, кукурудзою, кавуном. Родина позивачів є вегетаріанцями, тому вирощені ними овочі мали б складати основу їх раціону. Земельна ділянка та домоволодіння, що знаходиться по сусідству за адресою АДРЕСА_2 , належить відповідачу - ОСОБА_3 , відповідач тримає на власному подвір`ї стадо корів (приблизно 10 голів), яких випасає недалеко від городу позивачів. У період з травня по серпень 2020 р. з періодичністю раз на декілька тижнів корови відповідача відв`язувались та прямували до городу позивачів, де знищували насадження овочевих культур, що належати позивачам. З вказаного приводу позивач неодноразово звертався до відповідача ОСОБА_3 , її чоловіка та сина, та з проханням краще слідкувати за домашньою худобою, а також вимогою про відшкодування нанесеної матеріальної шкоди. Відповідач спочатку обіцяла відшкодувати витрати позивачів, а потім стала уникати зустрічей та перестала відповідали на дзвінки. З вказаного приводу позивач ОСОБА_1 звертався до поліції, та згідно з висновком 21667 від 03.11.2020 р. АНД ВП ДВП ГУНП України опитана ОСОБА_3 повідомила, що вона поверне гроші в розмірі 500 грн. ОСОБА_1 , як вони і домовлялись спочатку.

Як зазначається позивачами при зверненні до суду, відповідач не слідкує у достатній мірі за свійськими тваринами, які їй належать; корови відповідача за літо 2020 року знищили 660 кущів сахарної кукурудзи сорту «Добриня», 450 кг кавунів сорту «ТОП - ГАН» та 250 кг буряку сорту «Бордо237». Згідно з експертною оцінкою від 06.05.2021 року № 1768-21 за результатом проведення товарознавчого дослідження вартість зіпсованих початків молодої кукурудзи складає 6 600,00 грн., вартість кавунів - 2700,00 грн., вартість буряку - 1125,00 грн. Загальна вартість зіпсованих саджанців складає 10 425,00 грн.

Позивачі в судовому засіданні позов підтримали повністю.

Відповідач не скористалася правом надання відзиву на позовну заяву.

Відповідач позов не визнала повністю та пояснила, що у червні 2020 року їй зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що її корови поїли його городину, та відповідач погодилася відшкодувати шкоду (500,00 грн.) за умови її спричинення. Відповідач пояснила суду, що на 10 сотках неможливо виростити таку кількість овочів, які зазначені позивачами, та такої шкоди її корови не спричинили, було пошкоджено на гордині позивачів близько 3-5 буряків, та відповідач заперечує, що саме її корови спричинили шкоду позивачам. Втім, ОСОБА_1 облив належних їй корів соляркою, вона була вимушена декілька днів виливати по 30 л молока від кожної корови під дерево, втім, вона не зверталася з означеного питання до поліції.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову повністю, вважав, що позивачі не довели суду вину відповідача та розмір збитків, яких вони зазнали, та звернув увагу на незрозумілість твердження позивачів в частині «свійських тварин», оскільки в силу ст. 1 Закону України «Про захисти тварин від жорсткого поводження» тварини, що утримуються та розводяться людиною для отримання продуктів і сировини тваринного походження є сільськогосподарськими.

Наявні у матеріалах справи паспорти позивачів з адресою реєстрації їх місця проживання не містять доказів про право власності (про право користування) позивачів на земельні ділянки позивачів, на яких вирощувалися городні культури. Єдиний доказ права власності на земельну ділянку в матеріалах справи на ОСОБА_2 0,08 га є витяг з Державного реєстру речових прав, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка (а.с. 15), втім, невідомо адреса цієї земельної ділянки, та відсутні докази, що саме тварини відповідача заподіяли шкоду.

На переконання представника відповідача, позивачі не надали докази на підтвердження знищення саме 660 кущів сахарної кукурудзи сорту «Добриня», 450 кг кавунів сорту «ТОП - ГАН» та 250 кг буряку сорту «Бордо 237»; висновок експерта №1768-21 базується лише на питаннях встановлення лише ринкової вартості 660 кущів сахарної кукурудзи сорту «Добриня», 450 кг кавунів сорту «ТОП - ГАН» та 250 кг буряку сорту «Бордо 237» станом на 02.06.2020 р., а не на фактичному обсязі зіпсованих чи знищених вказаних культур.

Працівники поліції не виїжджали на місце події за заявами ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, це прямо вказано у висновку від 03.11.2020 р. майора поліції ОСОБА_5 : «під час проведення перевірки було встановлено, щ слідчо - оперативною групою АНД ВП ДВП не було проведено огляду місця події, у зв`язку з чим не надається можливим встановлення всі обставини за даним фактом, та підтвердили факт вказаний в даному зверненні» (а.с. 23).

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, відповідач є власником 4-х корів, що підтверджується паспортами великої рогатої худоби LG 058457, LG 058460, LG 058461, LG 058462.

Позивач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:687:0247, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, площа якої 0,08 га, цільове призначення - для будівництва в обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі рішення Дніпровської міської ради №93/43 від 20.03.2019 р. Адреса розташування вказаної земельної ділянки відсутня (а.с. 15).

Відповідне рішення органу місцевого самоврядування суду не надано.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17), позивача ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 .

Згідно з висновком експерта №1768-21, підготовленого за заявою від 07.04.2021 р. ОСОБА_1 на проведення експертного товарознавчого дослідження, на вирішення судовому експерту поставлені наступні питання: яка ринкова вартість 660 штук молодих початків сахарної кукурудзи сорту «Добриня» станом на 02.06.2020 р. в м. Дніпро, 450 кг кавунів сорту «ТОП- ГАН» станом на 20.07.2020 р. на ринку в м. Дніпро, 250 кг буряку сорту «Бордо 237» станом на 10.09.2020 р., та відповідно до вказаного висновку станом на 02.06.2020 р. вартість на ринку м. Дніпро 660 штук молодих початків сахарної кукурудзи сорту «Добриня» становить з ПДВ 6 600,00 грн. або без ПДВ 5 500,00 грн., станом на 20.07.2020 р. ринкова вартість на ринку м. Дніпро 450 кг кавунів сорту «ТОП -ГАН» становить з ПДВ 2 700 грн. або без ПДВ 2 250 грн., станом на 10.09.2020 р. ринкова вартість на ринку м. Дніпро 250 кг буряку сорту «Бордо» становить з ПДВ 1 125 грн. або без ПДВ 937,50 грн. (а.с. 20).

ОСОБА_1 звертався із заявою 24.11.2020 р. до Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 22) та 08.10.2020 р. про конфлікт с сусідом ОСОБА_6 , що підтверджується відповідними протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується (а.с. 24)).

Відповідно до висновку від 03.11.2020 р. ДОП АНД ВП ГУНП в Дніпропетровській області Корнієнка (а.с. 23) за заявою від 08.10.2020 р. прийнято рішення списати матеріали перевірки до справи АНД ВП ДВП.

Відповідно до вказаного висновку було встановлено, що 08.10.2020 р. до АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло звернення від гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_1 , в якому прохає прийняти заходи до свого сусіда на ім`я ОСОБА_6 , який не повертає гроші в розмірі 1 000 грн. … Під час проведення перевірки було встановлено, що слідчо - оперативною групою АНД ВП ДВ не було проведено огляду місця події, у зв`язку з чим не надається можливим встановити всі обставини за даним фактом та підтвердити факт, вказаний у даному зверненні. Опитана ОСОБА_3 повідомила, що 06.10.2020 р. близько 10.30 год. вона перебувала на роботі і в цей час їй зателефонував знайомий, який повідомив про те, що ОСОБА_1 погрожував застосувати запальну суміш відносно її свійських тварин, у зв`язку з чим вона викликала працівників патрульної поліції. Опитаний гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_1 повідомив, що сусідські корови пошкодили його городину, у зв`язку з чим він розмовляв з власником корів на ім`я ОСОБА_6 , який пообіцяв компенсувати гроші за пошкоджену городину, однак станом на 02.11.2020 р. гроші не віддав. Також гр. ОСОБА_3 під час бесіди з працівниками поліції повідомила, що вона поверне гроші в розмірі 500-т гривень гр. ОСОБА_1 як вони і домовлялися спочатку. За результатами перевірки з гр. ОСОБА_3 було проведено профілактичну бесіду із роз`ясненням чинного законодавства, кримінальної, адміністративної і цивільно-правової відповідальності та про неприпустимість протиправної поведінки в подальшому.

Відповідно до висновку ДОП АНД ВП ГУНП Ткаченко М.О. від 08.12.2020 р. матеріали перевірки списані до АНД ВП ДВП. Відповідно до вказаного висновку проведено перевірку по матеріалу ЖЄО №38724 від 24.11.2020 та встановлено, що 24.11.2020 р. до АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло звернення від гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає АДРЕСА_1 , в якому прохає прийняти заходи до своєї сусідки мешкає через три будинки з якою вникають конфлікти… Працівниками СП АНД ВП ДВП здійснювались неодноразові виходи за вказаною адресою, де двері домоволодіння, де мешкає чоловік, з яким виник конфлікт з гр. ОСОБА_1 , ніхто не відчиняв, у зв`язку з чим опитати мешканців даного домоволодіння не довелось можливим. За результатами проведеної перевірки працівниками поліції письмово опитати та провести профілактичну бесіду з чоловіком на ім`я ОСОБА_6 із роз`ясненням чинного законодавства, кримінальної, адміністративної і цивільно-правової відповідальності та про неприпустимість протиправної поведінки в подальшому не довелось можливим (а.с. 12).

Стосовно прізвища позивача « ОСОБА_1 » та заявника « ОСОБА_1 », то з огляду на збіг дати народження заявника та його місця проживання вочевидь допущення ДОП АНД ВП ГУНП Ткаченко М.О. у зазначеному вище висновку описки при зазначенні прізвища позивача ОСОБА_1 (а.с. 12).

01.03.2021 р. ОСОБА_1 з ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області відповіддю роз`яснено про право звернутися до суду (а.с. 11). Оскільки позивачем не надано суду у копії заяви, на яку він 01.03.2021 р. отримав відповідь, зазначену вище, не є можливим встановити за розв`язанням якого питання він звертався до ВП №1 18.02.2021 р.

Як встановлено судом, відповідач є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 13-14).

Допитаний свідок ОСОБА_2 (позивач) дала суду показання, відповідно до яких у червні - липні 2020 р. був добрий врожай буряка, та позивач побачила на городині багато слідів від копит та багато фекалій корів. ОСОБА_3 прийшла та обіцяла компенсувати шкоду, втім, цього не виконала. ОСОБА_2 фактично живе з батьками у АДРЕСА_1 та їх родина саджає городину, пізніше виявили, що корови поїли також кукурудзу та кавуни, все було потоптано, було багато від корів фекалій, потім корови поїли також петрушку. Все це відбувалося поки господарі (позивачі) були на роботі, вдень. ОСОБА_2 була присутня під час розмови, коли ОСОБА_3 приходила на їх городину та обіцяла відшкодувати шкоду, бачила, що корів відповідача пасуть особи у нетверезому стані, які не контролюють корів, корів відповідача ОСОБА_2 бачила в їх городині постійно, була свідком коли корови не були прив`язані та гуляли в їх городині. В інших сусідів також були проблеми з коровами відповідача, та відповідач їм компенсувала збитки. ОСОБА_2 особисто близько 3-4 разів виганяла корів відповідача с власної городини, яка не огороджена парканом, інших корів в окрузі не має, та відповідач визнавала, що це її корови, до її родини вказана проблема дійшла у 2020 році, раніше про такі проблеми з коровами відповідача вона чула від інших сусідів. Як корови їли овочі на городині свідок ОСОБА_2 не бачила.

Допитаний свідок ОСОБА_11 повідомив, що фактично проживає близько 10 років у АДРЕСА_3 , та дав свідчення, відповідно до яких належні відповідачу корови ходять також по його городині, він сам проганяв корів відповідача. Відповідач приїжджає поїти корів. Свідок бачив, що корови їли овочі на його городині, а також на городині ОСОБА_1 , їх городині межують, парканів не має, окрім корів відповідача більше ніхто не пасеться. Свідок виганяв корів, потім шукав пастуха, знайти якого проблема, корів приблизно 5-7, по городині приблизно ходили 2 корови, це було в цьому році та в попередньому.

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою суду задоволено клопотання про допит позивача ОСОБА_2 , як свідка;

-ухвалою суду від 20.10.2021 р. задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про виклик свідків (а.с. 40);

-ухвалою суду від 11.11.2021 р. задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_12 про витребування доказів та витребувані від ОСОБА_3 ідентифікаційна документи, що видані на тварин, які перебувають у її власності.

Правовідносини між учасниками справи виникли з відшкодування майнової шкоди та регулюються ч. 1 ст. 22, ч. 1 та ч. 2 ст. 180, ч.ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України, ст. 9, ч. 4 ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» тощо.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

За загальним правилом відповідальність несе особа, яка завдала шкоди (ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюється законом.

Таким законом є, зокрема Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження» у ст. 9 якого визначено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Відповідач, як встановлено судом, є власником корів, та факт спричинення ними шкоди (знищення врожаю на городі позивачів) в результаті нездійснення нагляду за тваринами під час випасу підтверджується показаннями свідків та відповідачем не спростований, відтак, виходячи з вищенаведеного, саме відповідач є особою, відповідальною за спричинені збитки.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Суд в цій справі, безпосередньо дослідивши зібрані докази, оцінивши їх на предмет належності і допустимості, достатності та достовірності кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозв`язку, приходить до висновку, що вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявників, вимога заявників щодо спричинення шкоди та наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача, як власника тварин, яка полягає у нездійсненні безпосереднього контролю за їх поведінкою та невиконанні зобов`язаня не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних осіб, та шкодою потерпілим особам заслуговує довіри.

Втім, відмовляючи в задоволенні позову, суд керується тим, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1 ст. 623 ЦК України).

Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором (ч. 2 ст. 653 ЦК України).

Виходячи з цього, позивачі повинні довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

Враховуючи припис ч. 4 ст. 623 ЦК України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально.

Втім, зазначений обов`язок з боку позивачів не виконаний: позивачі не підтвердили документально розмір збитків.

На підтвердження розміру шкоди позивачі надали суду висновок експерта №1768-21 за результатами проведення товарознавчого дослідження (а.с. 20-21), згідно з яким на вирішення експерту поставлені питання про ринкову вартість 660 штук молодих початків сахарної кукурудзи сорту «Добриня» станом на 02.06.2020 р. в м. Дніпро, 450 кг кавунів сорту «ТОП- ГАН» станом на 20.07.2020 р. на ринку в м. Дніпро, 250 кг буряку сорту «Бордо 237» станом на 10.09.2020 р.

Позивачі, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надали суду доказів в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, та інші обставини, що мають значення для справи, зокрема, наявності шкоди, тобто фактичної кількості зіпсованих чи знищених культур та точного розміру завданих збитків.

Доводи позивачів не спростовують висновків суду, зазначених вище: надані позивачами фотознімки городу не свідчать про фактичний розмір понесених збитків, тоді я в силу п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України та ст. 1166 відшкодуванню підлягають фактичні збитки, розмір яких повинен довести кредитор (ч. 4 ст. 623 ЦК України).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Підстави для збирання судом доказів в даній справі відсутні (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Щодо наданих позивачами висновків ДОП АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 23, 12), то обставини, вказані у цих висновках, у розумінні ст. 82 ЦПК України (ч. 6) не є підставою звільнення від доказування.

За наведених вище обставин позов задоволенню не підлягає.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 12, 13, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 19, ст. 23, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 1, ч. 6, ч. 8 ст. 259, ст.ст. 263, 264, 265, 268, ч. 2 ст. 272, ст. 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок позивачів.

Дата складення повного судового рішення 22.11.2021 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї