Справа № 467/1153/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20.01.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Догарєвої І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Старовойтова В.С.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в :

03.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області у справі №467/1049/18 від 05.11.2018 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі Ѕ частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти у вказаних розмірах на утримання дітей він намагався сплачувати вчасно, проте у зв`язку із втратою постійного місця роботи його матеріальне становище суттєво змінилося, що, призвело до виникнення заборгованості зі сплати аліментів та, відповідно до положень ст.192 СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, посилаючись на висновки Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13, положення ст.ст.181,192 СК України позивач вказує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, та погіршення матеріального становища його, як платника аліментів, може бути підставою для вимоги про зменшення розміру аліментів. Враховуючи, що він не має постійного заробітку, позивач вважає, що відбулась суттєва зміна його матеріального стану та просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/2 до 1/3 частини всіх доходів щомісячно , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 12.11.2020 року провадження у справі відкрите, позов визначено розглядати в порядку загального позовного провадження.

29.12.2020 року у справі закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. За ініціативою суду, в порядку, визначеному ч.7 ст.81 ЦПК України, з канцелярії суду для огляду в судовому засіданні витребувано матеріали цивільної справи №467/1049/18.

В судовому засіданні позивач свої вимоги про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/2 до 1/3 частини всіх доходів щомісячно підтримав та пояснив, що він на даний час не працює та не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. До цього він працював у ДП «ДГ «Агрономія» ІС НААН України сторожем та отримував мінімальну заробітну плату, після звільнення їздив на заробітки до Польщі, але заробітки його були незначними та він не міг сплачувати нарахований державними виконавцями розмір аліментів, внаслідок чого має заборгованість. На даний час він перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний, проте допомога по безробіттю йому ще не нарахована. Також позивач посилався на те, що він проживає з іншою жінкою без реєстрації шлюбу та у них народилась спільна дитина, батьком якої він не зареєстрований, проте дитина перебуває на його утриманні. Таким чином, вважав наявними обставини, що вказують на значне погіршення його матеріального стану, що є підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду.

Судом роз`яснено позивачу його обов`язок доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу позову, право надавати докази та право подати клопотання про витребування доказів судом, проте позивач відповідних клопотань не заявив, наполягав на розгляді справи за наявними доказами. Також позивач не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи двічі належно повідомленою про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, не направила відзив на позовну заяву.

Враховуючи відсутність заперечень з боку позивача, керуючись вимогами ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд зробив висновок, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду з огляду на наступне.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №57885295 від 10.12.2018 року за виконавчим листом №467/1049/18 виданим 10.12.2018 року Арбузинським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також позивачем надано копію трудової книжки НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , згідно якої 23.10.2018 року ОСОБА_1 прийнято на роботу сторожем у Державному підприємстві «Дослідне господарство «Агрономія» ІС НААН України згідно наказу №343-к від 22.10.2018 року. Таким чином, на момент ухвалення Арбузинським районним судом Миколаївсько області рішення у справі №467/1049/18 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей він працював у вказаному підприємстві сторожем. 02.04.2019 року ОСОБА_1 наказом №108-к від 02.04.2019 року звільнений згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням.

Згідно довідки Арбузинської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості №323 від 02.12.2020 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку у даній установі як безробітний з 10.11.2020 року.

Згідно інформації, наданої Арбузинським РВ ДВС Південного МРУ Міністерства юстиції, станом на 01.01.2021 року за виконавчим листом по справі №467/1049/18, виданим Арбузинським районним судом Миколаївської області 10.12.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, існує заборгованість зі сплати аліментів.

З матеріалів судової справи №467/1049/18 встановлено, що 05.11.2018 року Арбузинським районним судом Миколаївської області розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Оскільки відповідач звернувся до суду із заявою та повністю визнав позов, судом ухвалено рішення про

задоволення позовних вимог, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У вказаних вище нормах Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.

Так, належних та допустимих доказів того, що із моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилається на те, що після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання дітей, він звільнився та не має постійного заробітку.

Проте зазначену обставину не можна вважати такою, що свідчить про істотну зміну майнового стану позивача, оскільки ним не наведено обґрунтування неможливості працевлаштування з метою отримання доходу, достатнього для забезпечення своїх дітей.

Слід зазначити, що на момент постановлення судового рішення про стягнення аліментів у частці від доходу, позивач ОСОБА_1 був офіційно працевлаштований. Він достеменно був обізнаний із своїм обов`язком утримувати неповнолітніх дітей, однак, звільнився з роботи за власним бажанням, тобто самостійно погіршив своє матеріальне становище.

З часу звільнення і до листопада 2020 року, коли, вже після звернення до суду із даним позовом, позивач звернувся до центру зайнятості, він не докладав зусиль до пошуку роботи, а за його ж поясненнями, періодично працював за межами території України.

При цьому суду не надано відомостей щодо розміру доходу позивача станом на момент ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів та за період його роботи за кордоном, що не дозволяє надати оцінку його доводам щодо недостатності такого заробітку для утримання себе та дітей.

Посилання позивача про створення ним іншої сім`ї з жінкою без укладення шлюбу та необхідність утримання спільної дитини, батьком якої він не зареєстрований, жодним належним та допустимим доказом не підтверджене. Суду не надано доказів, що дитина дійсно перебуває на утриманні позивача, а її мати не отримує допомогу від держави як одинока матір. Крім того, створюючи нову родину позивач повинен передбачати свої фінансові можливості щодо утримання дітей, та факт створення нової сім`ї не може позбавляти його власних неповнолітніх дітей належного утримання.

За таких обставин позивач не надав належних та допустимих доказів, що за період з часу стягнення з нього аліментів у нього суттєво погіршився матеріальний стан чи змінився сімейний стан або погіршився стан здоров`я і ці зміни призвели до неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Отже, відсутні підстави для задоволення позову про зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05.11.2018 року.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 182-184, 192 СК України, ст.ст. 141, 258- 259, 263-265, 280-284ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем та іншими учасниками справи шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 25.01.2021 року.

Суддя І.О. Догарєва