Справа пр. № 6/756/96/21
У Х В А Л А

25 січня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Чепур Н.К.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

представник відповідачів - Олійник О.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 05 листопада 2020 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 756/13205/17 на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року у справі № 756/13205/17, зміненого постановою Київського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року у справі № 756/13205/17, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ "Маршала Тимошенка, 13-А" витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн.

Виконання згаданого судового рішення здійснюється державними виконавцями Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Заявник стверджував, що він оскаржив рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року у справі № 756/13205/17 у касаційному порядку до Верхового Суду.

З цих підстав ОСОБА_1 просив суд визнати виконавчий лист № 756/13205/17, виданий 05 листопада 2020 року Оболонським районним судом м. Києва, таким, що не підлягає виконанню.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав подану ним заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, просив суд її задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення заяви ОСОБА_1 заперечував та просив суд відмовити у її задоволенні. Також представник відповідачів просив суд стягнути з заявника витрати на професійну правничу допомогу, зокрема 3000,00 грн - на користь ОСББ "Маршала Тимошенка, 13-А", 1800,00 грн - на користь ОСОБА_3 .

Заслухавши вступні слова учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року у справі № 756/13205/17 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСББ "Маршала Тимошенка, 13-А", ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди; стягнуто з позивача на користь відповідача ОСББ "Маршала Тимошенка, 13-А" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 29200,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року у справі № 756/13205/17 змінено рішення суду першої інстанції та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ "Маршала Тимошенка, 13-А" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн.

05 листопада 2020 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 756/13205/17 на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року у справі № 756/13205/17, зміненого постановою Київського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року у справі № 756/13205/17, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ "Маршала Тимошенка, 13-А" витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн.

Виконання згаданого судового рішення здійснюється державними виконавцями Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину "судового провадження" згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Ч. 1 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Виконавчий документ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню повністю або частково (ч. 2 ст. 432 ЦПК України).

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зазначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України. Так, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц).

Оцінюючи доводи боржника ОСОБА_1 щодо наявності підстав для визнання виконавчого листа № 756/13205/17, виданого 05 листопада 2020 року Оболонським районним судом м. Києва, таким, що не підлягає виконанню, суд виходить з таких обставин.

ОСОБА_1 оскаржив у касаційному порядку до Верховного Суду рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року у справі № 756/13205/17. Докази на підтвердження того, чи відкрито касаційне провадження у справі ОСОБА_1 не надано.

Згідно зі ст. 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Аналіз норм ЦПК України, свідчить про те, що подання касаційної скарги на рішення судів першої та апеляційної інстанцій не припиняють обов`язку боржника з їх виконання, а тому не може слугувати підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 8 ст. 394 ЦПК України суд касаційної інстанції, вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, управі за клопотанням особи, яка подала касаційну скаргу, зупинити виконання рішення (ухвали) суду або зупинити його дію.

Таким чином, ОСОБА_1 управі звернутись до Верховного Суду з клопотанням про зупинення виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року у справі № 756/13205/17.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, представником відповідача ОСББ "Маршала Тимошенка, 13-А" було надано витяг з договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2020 року № 29/12/20/-пд, укладений між ОСББ "Маршала Тимошенка, 13-А" та адвокатом Олійником О.В.; рахунок на оплату послуг від 29 грудня 2020 року № 29/12/20/-пд, детальний опис витрат, пов`язаних з судовим розглядом заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, від 20 січня 2021 року, квитанцію про переказ грошових коштів від 29 грудня 2020 року № 7.

Водночас за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. ч. 3, 5, 9 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 3, 5, 9 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року справі № 922/445/19, від 22 листопада 2019 року у справі № 910/906/18 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19).

У детальному описі витрат, який був наданий адвокатом Олійником О.В., не зазначено вартість години роботи адвоката, а також кількість годин, витрачених ним на представництво інтересів ОСББ "Маршала Тимошенка, 13-А" в суді, що позбавляє суд можливості перевірити обґрунтованість заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

З цих підстав суд відмовляє ОСББ "Маршала Тимошенка, 13-А" у компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Також слід звернути увагу на те, що суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами справи.

Сторонами справи при розгляді судом заяв про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є боржник та стягувач. Відповідач ОСОБА_3 не є стягувачем за виконавчим листом № 756/13205/17, виданим 05 листопада 2020 року Оболонським районним судом м. Києва, а тому він не є стороною у справі про визнання згаданого виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Отже, він не має права на компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст ухвали виготовлено 26 січня 2021 року