ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року

м.Суми

Справа №589/5086/18

Номер провадження 22-ц/816/135/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт»,

боржник ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мороки Сергія Олеговича на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2020 року в складі судді Сидорчук О.М., постановлену у м. Шостка,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.11.2020 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу виданого Шосткинським міськрайонним судом Сумської області від 26.12.2018 року за заявою ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію та гаряче постачання повернуто заявнику.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 адвоката Мороко С.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення про скасування судового наказу.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду із заявою про скасування судового наказу, оскільки боржник є людиною похилого віку, через малозабезпеченість є суб`єктом надання безоплатної правової допомоги, тому в перших числах жовтня 2020 року звернулась до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, доручення яким було видано лише 10.11.2020 року, через що, протягом встановленого строку, не вдалося звернутись із заявою до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2018 року ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу.

Судовим наказом Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26.12.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» суму заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.01.2017 по 15.04.2017 в розмірі 1900,00 грн та суму сплаченого, при подачі заяви, судового збору в розмірі 176,20 грн.

Судовий наказ набрав законної сили 25.02.2019 року.

26.12.2018 року копію судового наказу було направлено ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням, яке повернулось до суду не врученим з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 15-17).

28.09.2020 року ОСОБА_1 отримала копію судового наказу (а.с. 20).

13.11.2020 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Мороки С.О. звернулась до суду першої інстанції із заявою про скасування вказаного судового наказу, а також з клопотанням про поновлення пропущеного строку на оскарження судового наказу обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 є людиною похилого віку, через малозабезпеченість є суб`єктом надання безоплатної правової допомоги, в перших числах жовтня 2020 року звернулась до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, доручення яким було видано лише 10.11.2020 року, через що, протягом п`ятнадцяти днів, не вдалося звернутись із заявою до суду (а.с. 22 - 25).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що судовий наказ постановлено 26.12.2018 року, у справі наявне підтвердження про вручення судового наказу 28.09.2020 року, подання заяви про скасування судового наказу відбулося після закінчення встановленого для цього строку, а підстави для поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 Цивільного процесуального кодексу України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви (ч. 2 ст. 171 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Європейський суд з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) рішення від 19.02.2009 року вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Поновлення строку на оскарження без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Однак, в порушення вище приведеного, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду із заявою про скасування судового наказу, оскільки боржник ОСОБА_1 , в силу свого поважного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та в силу своєї правової необізнаності не мала можливості особисто звернутись до суду з вказаною заявою, а тривалі процедури з призначення їй безоплатної правової допомоги, також позбавили її адвоката своєчасно звернутись до суду із вказаною завою, що є об`єктивними, незалежними від волі заявника обставинами пропуску п`ятнадцятиденного строку.

Також, слід зазначити, що у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу з мотивів відсутності підстав для поновлення строку для звернення до суду з такою заявою.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що прохальна частина апеляційної скарги про ухвалення нового судового рішення про скасування судового наказу не відповідає нормам процесуального права, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мороки Сергія Олеговича задовольнити частково.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко