Ухвала

26 січня 2021 року

м. Київ

справа № 569/14706/17

провадження № 61-13705св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Ковальчук Н. М., Бондаренко Н. В., Шимківа С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2017 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне 01 жовтня 1999 року, актовий запис №1200 - розірвано.

Рішення суду мотивоване передбаченим законом принципом добровільності шлюбу та обґрунтоване тими обставинами справи, що сім`я позивача та відповідача остаточно розпалася, шляхів та бажання у сторін для її відновлення немає, а тому шлюб підлягає припиненню внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2017 року скасовано, провадження у справі закрито.

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заборона подання позовної заяви про розірвання шлюбу представником одного з подружжя передбачена частиною першою статті 110 СК України та із самої суті спору, при цьому не виключає участі представника сторін, представник позивача не може сам підписати позовну заяву про розірвання шлюбу, але представник може представляти позивача чи відповідача.

У вересні 2020 року ОСОБА_3 подала касаційна скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що на даний час ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком ОСОБА_4 , скасоване рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу створює невизначеність для громадянина Туреччини.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просив оскаржуване судове рішення залишити без змін. А касаційну скаргу - без задоволення. Указував, що заборона подання позовної заяви про розірвання шлюбу передбачена статтею 110 СК України.

У грудні 2020 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду відповідь на відзив, у якій указувала, що неможливо розірвати шлюб представником одного з подружжя за довіреністю при реєстрації розірвання шлюбу в державному органі РАЦС, а не про неможливість подачі представником позову до суду.

Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Підстави для виклику сторін відсутні.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська