УХВАЛА

25 січня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна,

УСТАНОВИВ:

В провадження Вінницького районного суду Вінницької області, відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької областівід 18.12.2020, до вирішення питання про відкриття провадження, за підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, в якій позивач просить суд визнати майно, а саме квартиру, площею 50 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1 , житловий будинок загальною площею 321, 5 кв.м., розташований по АДРЕСА_2 , земельну ділянку, загальною площею 0,1 га, розташовану по АДРЕСА_2 , земельну ділянку, загальною площею 0,04 га, розташовану за адресою: с/рада Малинівська, «Садівник», об`єднання громадян, Літинський район, Вінницька область, автомобіль Volkswagen Caddy, 2004 року випуску, спільною сумісною власністю її та відповідача, визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, житлового будинку та двох земельних ділянок та стягнути з відповідача компенсацію вартості частки у спільній сумісні власності на автомобіль.

Одночасно з позовною заявою позивачкою подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно якого позивач зазначає, що вона є пенсіонером та розмір її пенсії становить 2 100 грн., інших доходів вона не має, при цьому коштів, які вона отримує, вистачає лише для забезпечення мінімального рівня харчування, тому сума судового збору, яка за її підрахунками становить близько 5 545 гривень, є значною, тому позивач просить звільнити її від сплати судового збору при зверненні до суду з вищевказаною позовною заявою про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна.

Вивчивши клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається..

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Так, на підтвердження важкого матеріального становища позивач надала суду копію пенсійного посвідчення, виданого 21.11.2013, довідку про доходи, у якій зазначено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в м. Вінниці в Вінницькій області і отримує пенсію за віком в сумі 2 100 грн за місяць, а також відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, згідно яких за період з 2 по 4 квартал 2020 року позивач отримала дохід, крім вказаного пенсійного забезпечення, в розмірі 12 569, 11 гривень. Тобто за наявними відомостями отримані доходи позивача за 2020 рік становлять: 12 569, 11 гривень + (2 100 гривень?12 місяців) = 37 769, 11 гривень.

Водночас, суд враховує, що позивач обґрунтовує позов належністю їй на праві спільної сумісної власності нерухомого майна, загальна вартість якого, на її думку, становить 5 545 000 гривень, тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору в повному визначеному законом обсязі при подачі даного позову до суду. Та зважаючи на наявні відомості про її дохід, суд вважає за можливе зменшити розмір судового збору, який підлягає до сплати позивачем за подання вищезазначеного позову до 5 відсотків розміру річного доходу позивача, а саме 1 888, 45 гривень (37 769, 11 гривень ? 5 : 100% = 1 888, 45 гривень), тому клопотання про звільнення від сплати судового збору позивача підлягає частковому задоволенню шляхом зменшення розміру судового збору.

Також, вирішуючи питання про відкриття провадження, судом встановлено, що позовну заяву подано з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а тому дана позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Однак у позовній заяві відсутній обґрунтований розрахунок ціни позову, зокрема не вказано та не обґрунтовано вартість кожного предмета позову на час звернення позивачки до суду з даною позовною заявою, зокрема зазначено лише про орієнтовну вартість транспортного засобу, квартири та будинку. Відомості про вартість іншого майна, що є предметом спору, взагалі не зазначено.

Положеннями п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Однак позивач, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача компенсації вартості частки у спільній сумісні власності на автомобіль, не вказує, у чиїй власності вона просить залишити спірний автомобіль Volkswagen Caddy, 2004 року випуску.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Та позивачем не обґрунтовано, якими доказами підтверджується належність вказаної у позовній заяві квартири та автомобіля на праві власності саме відповідачу.

Суд звертає увагу, що суд не вимагає від позивача надання суду відповідних доказів у справі, оскільки питання надання суду доказів врегульовано ст.ст. 83, 84 ЦПК України, а роз`яснює необхідність зазначення в позовній заяві про те, які саме докази підтверджують вказані позивачем обставини та наявність об`єктивних перешкод в їх наданні суду, за відсутності таких доказів в позивача.

Враховуючи часткове задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що позовна заява є такою, що подана без додержання вимог, встановлених частиною 4 ст. 177 ЦПК України.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, згідно якого, право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Тому враховуючи викладене, позивачу слід усунути вищевказані недоліки позовної заяви шляхом вказівки інформації, зазначеної вище, а саме вказати:

- обґрунтований розрахунок ціни позову, зокрема зазначити та обґрунтувати вартість кожного предмета позову на час звернення позивачки до суду з даною позовною заявою,

- вказати ефективний спосіб захисту своїх прав, який не суперечить закону в частині позовної вимоги про стягнення компенсації вартості його частки, а саме зазначити, у чиїй власності позивач просить залишити спірний автомобіль Volkswagen Caddy, 2004 року випуску;

- обґрунтувати, якими доказами підтверджується належність вказаної у позовній заяві квартири та автомобіля на праві власності саме відповідачу та неможливість надання суду таких доказів;

- а також сплатити судовий збір за подання даної позовної заяви у визначеному судом розмірі 1 888, 45 гривень та надати до суду підтверджуючі документи про його сплату, або надати до суду документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач: ГУК у Він.обл./Вінницьк.р-н/22030101. Код . Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.). Рахунок: UA0002071. Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 175-177, 185ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задовольнити частково. Зменшити розмір судового збору, який підлягає до сплати позивачем ОСОБА_1 за подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, визначивши його в сумі 1 888, 45 гривень.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що у разі усунення недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: