Справа № 303/4821/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 січня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., ГОТРИ Т.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 303/4821/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12 жовтня 2020 року, повний текст якого складено 12 жовтня 2020 року, головуюча суддя Гутій О.В., -

встановив:

01.09.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.

Сторони 24.09.2011 уклали шлюб, у якому народилися двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17.10.2018 шлюб був розірваний, діти залишилися проживати з позивачкою та перебувають на її утриманні. На час пред`явлення позову позивачка проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянином Угорщини ОСОБА_5 , у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_6 .

Відповідач ніде не працює, але регулярно виїжджає за кордон на заробітки, не надаючи жодної допомоги на утримання дітей, що змушує її звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів.

Посилаючись на ці обставини та норми ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України, позивачка ОСОБА_1 просила стягнути на її користь із відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 10000,00 грн щомісячно.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 12.10.2020 позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 2000,00 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2020 і до досягнення дітьми повноліття; в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення суду допущено до негайного виконання. Стягнуто з відповідача судовий збір у розмірі 840,80 гривень в дохід держави.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності в межах задоволеного, з наявності належних підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 2000,00 грн щомісячно на утримання кожної дитини.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів.

На думку апелянта, суд дав неправильну оцінку обставинам справи, не врахував його сімейний стан та скрутне матеріальне становище. Так, відповідач проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 , у них ІНФОРМАЦІЯ_6 народилися доньки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Він зараз не працює та враховуючи економічну ситуацію, що склалася у зв`язку з пандемією коронавірусної інфекції, не має можливості влаштуватися на роботу, не може виїхати за кордон на заробітки, тому має лише тимчасові підробітки. Його дохід складає до 5000,00 грн.

Відповідач не заперечує свого обов`язку надавати матеріальне утримання дітям, які народилися в шлюбі з позивачкою, і визнав позов частково, спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1200,00 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зважаючи на вказані обставини, відповідач просить рішення суду змінити, стягнувши з нього аліменти на утримання малолітніх синів у твердій грошовій сумі, у розмірі по 1200,00 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 ч.ч. 7, 8, 9 СК України, тут і далі норми матеріального права в редакції, чинній на час вирішення справи судом першої інстанції та розгляду апеляційної скарги).

Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 24.09.2011 перебували в шлюбі, що його було розірвано рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17.10.2018 (а.с. 5). ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4, 7).

Позивачка ОСОБА_1 мешкає в будинку АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у будинку АДРЕСА_2 (а.с. 6, 10 та ін.). Сторони проживають нарізно, діти сторін проживають із матір`ю та перебувають на її утриманні, що сторонами не заперечується.

Позивачка ОСОБА_1 відповідно до її пояснення проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянином Угорщини ОСОБА_5 , у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Виконкомом Ключарківської сільської ради Мукачівського району 25.08.2020 (а.с. 3).

Відповідач ОСОБА_2 відповідно до його пояснення проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 , у них ІНФОРМАЦІЯ_6 народилися доньки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , що підтверджується, відповідно, Свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 , виданими Мукачівським міським відділом РАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 22, 23).

Відповідач заперечував обґрунтованість визначеної позивачкою суми аліментів на утримання дітей (10000,00 грн), вважав її завищеною та погоджуючись зі своїм обов`язком утримувати дітей визнав позов частково - щодо стягнення щомісячно аліментів у твердій грошовій сумі по 1200,00 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 19-20). Посилався на необхідність врахування наявності на його утриманні двох дітей, які народилися після розірвання шлюбу з позивачкою, відсутності в нього стабільного заробітку, оскільки його дохід від виконання певної роботи становить близько 5000,00 грн на місяць, відсутності в його власності нерухомого майна.

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

За приписами СК України:

батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180);

за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 ч. 3);

розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;

мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч. 2);

суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі;

розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше; за заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період;

той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3).

Отже, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за заявою позивача безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

У 2020 році розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років становив від 1779,00 грн до 1921,00 грн, для дитини віком від 6 до 18 років становив від 2218,00 грн до 2395,00 грн, а у 2021 році становить (становитиме): для дитини віком до 6 років від 1921,00 грн на 01.01.2021 до 2100,00 грн на 01.12.2021; для дитини віком від 6 до 18 років від 2395,00 грн на 01.01.2021 до 2618,00 грн на 01.12.2021. З урахуванням динаміки прожиткового мінімуму слід враховувати, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дитини з часом значно дорожчає.

Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їхнє утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дітей тощо, є загальнозрозумілими та не викликають заперечень у сторін чи сумнівів у суду. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дітей. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дітей, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України).

Пред`явивши вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей в розмірі 10000,00 грн щомісячно (по 5000,00 грн на кожну дитину), позивачка обґрунтовувала її власне необхідністю виконання батьком дітей обов`язку з їхнього утримання, проте, не враховувала інші обставини, що мають істотне значення в спорі. Тим часом, на стадії розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 окрім синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які народились у нього з позивачкою, має ще двох малолітніх доньок, яких теж зобов`язаний утримувати на рівні, необхідному та достатньому для забезпечення гармонійного розвитку кожної дитини.

За наведених обставин слід визнати, що у позивачки ОСОБА_1 виникли дійсні підстави для вимоги до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. Власне недостатність у матері коштів на утримання дітей сумнівів не викликає, не заперечується по суті й батьком дітей, відповідні доводи позивачки не спростовані, а часткове визнання позову відповідачем і його позиція в суді першої інстанції про згоду сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 1200,00 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підтверджена також і на стадії апеляційного розгляду справи, в сукупності з іншими матеріалами справи вказують на його фактичну спроможність надавати матеріальне утримання дітям. Така ініціативна позиція відповідача прав дітей і позивачки не порушує.

Задовольняючи позов щодо стягнення аліментів частково, суд першої інстанції враховував як доводи позивачки, так певною мірою і заперечення відповідача, водночас виходив, зокрема, з того, що відповідач є особою молодого віку, працездатний, здоровий, має можливість влаштуватися на роботу та отримувати дохід, тому стягнув аліменти в розмірі по 2000,00 грн на кожну дитину, що на відповідний час перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років і майже досягає розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Однак, можливість стягнення таких аліментів пов`язується зі встановленням достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ст. 182 ч. 2 СК України), тоді як такий дохід не був установлений.

Тим часом, відповідною мірою заслуговують на увагу обставини, що були встановлені, але не були належно оцінені судом першої інстанції, доводи відповідача в частині, яка зводиться до необхідності врахування наявності на його утриманні народжених після розірвання шлюбу з позивачкою дітей, відсутності в нього постійної роботи і стабільного доходу.

Із врахуванням фактів, установлених під час судового розгляду, суд не має підстав залишати поза оцінкою в контексті обставин, що мають значення в справі, докази, що були надані відповідачем, та наведені ним доводи. Суд зауважує, що зважаючи на наявність у відповідача двох інших малолітніх дітей та обов`язку щодо їх утримання присуджений судом розмір аліментів у 2000,00 грн не узгоджується із законом і загрожує суттєвим погіршенням матеріального становища платника аліментів та членів його сім`ї. Відповідні обставини мають істотне значення в справі та враховуються в сукупності та взаємозв`язку з іншими обставинами (вищенаведені норми закону та положення ст. 12 ч. 5, ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Тож рішення суду першої інстанції про стягнення аліментів у розмірі 2000,00 грн на кожну дитину не може бути визнане достатньо обґрунтованим. Слід також зважати на необхідність за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету. Беручи до уваги результат виконання сторонами обов`язку доказування обставин, що мають значення в справі, слід констатувати, що під час судового розгляду не встановлено і не доведено підстав для відступу від засад щодо загалом рівного обов`язку батьків у матеріальному утриманні дітей.

Суд першої інстанції вірно констатував, що закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. На переконання колегії суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту аліменти у твердій грошовій сумі по 1500,00 грн на кожну дитину протягом достатньо тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, близькому до половини розміру відповідного прожиткового мінімуму, узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дітей, покриватимуть суттєву частину витрат на дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та не порушуватиме правила щодо дотримання паритету батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей.

Необхідно враховувати, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. та доводити встановленим порядком відповідні вимоги.

Відтак, беручи до уваги встановлені під час апеляційного розгляду обставини, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів до суми в 1500,00 грн щомісячно на кожну дитину. В іншій частині на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч.ч. 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12 жовтня 2020 року щодо розміру аліментів змінити, з мотивувальної частини рішення виключити судження про необхідність стягнення аліментів у розмірі по 2000,00 грн щомісячно на кожну дитину, у другому абзаці резолютивної частини рішення цифри і слова «2000 (дві тисячі гривень) гривень» замінити цифрами і словами «1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.)».

В іншій частині залишити апеляцію без задоволення, а рішення суду - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді