КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/4097/2021
Унікальний №369/2189/2020
УХВАЛА

25 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гуля В.В. вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу ,-

встановив:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2020 року позов задоволено.

18 січня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка подана із пропуском строку, встановлених ст. 354 ЦПК України, через що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційне скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження є правом суду, яке останній реалізує лише встановивши об`єктивну неможливість дотримання особою, яка подає апеляційну скаргу, відповідних вимог процесуального закону щодо строків оскарження судового рішення.

Саме тому, особа, яка вважає, що у оскаржуваному рішенні судом вирішено питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має навести беззаперечні доводи на підтвердження наявності обставин, які є об`єктивно непереборними, не пов`язані з волевиявленням особи та дійсно перешкоджають оскарженню такого судового рішення у встановлені процесуальним законом строки.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження позивач зазначає, що оскаржуване рішення не отримував. А про розгляд справи судом першої інстанції дізнався 18 грудня 2020 року. Вказує, що копію ухвали про відкриття провадження по справі не отримував. Жодних заяв по справі не писав.

Разом з тим, апелянт в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не навів будь-яких поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження з урахуванням того, що він як відповідач 03 березня 2020 року звернувся до суду першої інстанції з заявою про слухання справи за його відсутності та проханням розірвати шлюб (а.с.29), окрім того апелянт отримував 20 березня 2020 року судову повістку про призначення судового засідання на 27 березня 2020 року, однак протягом більш ніж дев`яти місяців не цікавився станом розгляду справи та не вчиняв жодних процесуальних дій з метою отримання тексту рішення та його оскарження.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, заява № 8371/02).

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користування процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім того, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало чинності, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у такому його елементі справедливого судового розгляду як принцип правової визначеності.

Враховуючи наведені положення процесуального закону і практику ЄСПЛ, а також те, що апелянт був обізнаний про розгляд даної справи, вчиняв процесуальні дії, звертався з заявою про розгляд справи у його відсутності та визнавав позовні вимоги, однак доказів, які б свідчили про вчинення апелянтом усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне оскарження рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, суду не надав, а зазначені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини не свідчать про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які завадили апелянту подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк, через що апелянту необхідно звернутися із заявою про поновлення строку із зазначенням інших поважних причин його пропуску з посиланням на відповідні докази.

За правилами ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, застосовуються положення статті 185 ЦПК України, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення вказаних недоліків, а саме зазначення інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст.ст.185, 356, 357 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу-залишити без руху та встановити строк 10 днів з моменту отримання копії ухвали для усунення вказаних в ній недоліків.

Не усунення недоліків є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гуль