ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2021 року м. Кропивницький

справа № 401/1141/20

провадження № 22-ц/4809/165/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.

за участі секретаря Тимошенко Т.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2020 року у складі судді Макарової Ю. І. і

В С Т А Н О В И В :

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (далі СП ТОВ «Світловодськпобут») та просила:

-розірвати Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 11 березня 2005 року, укладений між нею та СП ТОВ «Світловодськпобут»;

-зобов`язати СП ТОВ «Світловодськпобут» припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 з моменту відключення вказаної квартири від централізованого опалення, тобто з 31 липня 2019 року.

Позовна заява мотивована тим, що 11 березня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (далі Договір), терміном на 1 рік, строком до 01 січня 2007 року.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення його строку дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Предметом зазначеного Договору було те, що виконавець зобов`язаний надати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та при наявності технічної можливості гарячралізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором виконувала в повному обсязі, проте відповідач послуги з централізованого опалення надавав низької якості, а гаряче водопостачання взагалі було відсутнє.

Оскільки такий перебіг подій не влаштовував позивача, остання, скориставшись своїм правом, з метою відключення, звернулась з відповідною заявою до виконавчого комітету Світловодської міської ради щодо відключення її як споживача від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради № 459 від 19 червня 2019 року позивачу було надано дозвіл на улаштування в її квартирі індивідуального опалення, шляхом відключення її квартири від мереж централізованого опадення та гарячого водопостачання в міжопалювальний період при наявності отримання відповідних технічних умов.

31 липня 2019 року рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж централізованого опалення та грячого водопостачання було затверджено Акт від 25 червня 2019 року про відключення квартири ОСОБА_1 від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Оскільки акт про відключення було затверджено 31 липня 2019 року, відповідно послуги з централізованого опалення відповідачем ОСОБА_1 з цієї дати не надавались.

27 квітня 2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила розірвати договір про надання послуг з централізованого опалення та припинити нарахування за послуги теплопостачання її квартири з 31 липня 2019 року, проте відповідач не виконав її законних вимог, про що повідомив листом від № 558 від 18 травня 2020 року.

Не зважаючи на те, що акт про відключення разом з заявою про дострокове розірвання договору та іншими документами було надано відповідачу для припинення нарахування плати за послуги з централізованого опалення, відповідач безпідставно продовжує нараховувати плату за ці послуги, розмір якої в період з 01 листопада 2019 року по 01 квітня 2020 року складає 9 384 грн 43 коп.

ОСОБА_1 вважає, що відповідачем порушуються умови Договору та її права, у зв`язку з чим звернулась до суду.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Розірвано Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, укладений 11 березня 2005 року між СП ТОВ «Світловодськпобут» та ОСОБА_1 .

Зобов`язано СП ТОВ «Світловодськпобут» припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 з моменту відключення вказаної квартири від централізованого опалення, тобто з 31 липня 2019 року.

Стягнуто з СП ТОВ «Світловодськпобут» на користь держави судовий збір в сумі 840 грн 80 коп.

Рішення суду мотиововане тим, що хоча у Договорі не зазначено підстав та умов його розірвання, можливість припинення дії договору в односторонньому порядку передбачена вищезазначеними нормативно правовими документами, зокрема, у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця відповідно до діючого порядку, законодавства України, норм та правил, тощо.

Задовольняючи позвов в частині вимог про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, суд першої інстанції виходив з правомірності припинення користування позивачем послугами відповідача з часу затвердження постійно діючою Міжвідомчою комісією виконкому Світловодської міської ради Акту про відключення квартири позивача від мереж ЦО та ГВП, тобто з 31 липня 2019 року та відсутності заборгованості за надання централізованого теплопостачання на час відключення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов в частині вимог про зобов`язання відповідача припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири виходив з того, що право на розірвання договору з надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у позивача виникло з часу затвердження 31 липня 2019 року Міжвідомчою комісією Акту про відключення від мереж ЦО і ГВП, відтак і зобов`язання за договором мають бути припинені саме з цього часу, в тому числі і в частині нарахування позивачеві плати за послуги централізованого опалення, а відповідач порушує права позивача шляхом незаконного нарахування плати за послуги з теплопостачання з 31 липня 2019 року.

В апеляційній скарзі СП ТОВ «Світловодськпобут» просить скасувати рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2020 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Відповідач вважає, що умови договору не порушувались, тому відсутні підстави для його розірвання, а позивачем при відключенні квартири від теплопостачання порушений встановлений законом порядок.

Зокрема, позивач не надав до суду рішення співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 та рішення органу місцевого самоврядування про відключення багатоквартирного будинку від мереж централізованого опалення, на момент здійснення нею відключення своєї квартири, тобто з 31 липня 2019 року.

Відключення квартири від теплопостачання без дотримання встановленого порядку також не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Позов ОСОБА_1 в частині зняття з нарахування є по суті запереченням (відзивом) на позов СП ТОВ «Світловодськпобут» про стягнення заборгованості у вигляді необґрунтованості позовної вимоги про стягнення плати за опалення квартири.

У разі встановлення необґрунтованого нарахування такої плати, суд не вказує у резолютивній частині про припинення нарахування плати, а констатує безпідставність її нарахування у мотивувальній частині рішення та відмовляє у задоволенні позову з цих підстав.

Також відповідач вважає, що нарахування ним по особовому рахунку позивача платежів за послуги СП ТОВ «Світловодськпобут» не встановлює для позивача будь-яких обов`язків.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити без задоволення апеляційну скаргу СП ТОВ «Світловодськпобут», а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2020 року без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Летюка І. І., який представляє інтереси ОСОБА_1 , заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Представник СП ТОВ «Світловодськпобут» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглянути справу без його участі, що відповідає положенням статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач СП ТОВ «Світловодськпобут» є постачальником послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води в м. Світловодську, зокрема надає послуги з теплопостачання в багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 .

11 березня 2005 року між СП ТОВ «Світловодськпобут» (Виконавець) та ОСОБА_1 (Споживач), як власником квартири АДРЕСА_1 , укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, за умовами якого Виконавець зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, а Споживач своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 7.1 Договору, він укладений строком на 2 роки та вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії, однією зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду (а. с.7-8).

19 червня 2019 року виконавчий комітет Світловодської міської ради рішенням надав ОСОБА_1 дозвіл на відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання при наявності технічної можливості встановлення індивідуального опалення (а. с. 9).

Архітектором ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_2 на замовлення позивача розроблено Робочий проект за замовленням № ЕО.0089 «Реконструкція системи централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 », де визначено наявність технічної можливості встановлення індивідуального опалення в помешканні позивача (а.с. 10-17).

25 червня 2019 року представником власника будинку, представником монтажної організації, власником квартири складено Акт про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, яким підтверджено відключення квартири АДРЕСА_1 від централізованого опалення.

Даний акт затверджений рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП, протокол № 2 від 31 липня 2019 року (а. с. 18).

Позивач зверталась з письмовою заявою до СП ТОВ «Світловодськпобут», у якій повідомляла про відключення її квартири від централізованого опалення, дострокового розірвання договору та порушувала питання про закриття її особового рахунку та припинення нарахування з цих підстав плати за послуги з централізованого опалення (а. с. 19).

Листом від 18 травня 2020 року № 558 відповідач повідомив позивача про неможливість задоволення його заяви в зв`язку з тим, що реалізація споживачами права на відмову від послуг ЦО і ГВП можлива лише шляхом відключення окремих житлових будинків, а не окремих приміщень у будинку, а рішення міжвідомчої комісії про надання дозволу про відключення квартири від централізованого опалення є неправомірним (а. с. 21).

З довідок відповідача встановлено, що станом на 01.10.2019, на час відключення від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, заборгованість у позивача перед відповідачем відсутня, а станом на 01.04.2020 заборгованість складає 9384 грн, що підтверджує те, що відповідач нараховує позивачу заборгованість за спожиту теплову енергію (а. с. 22).

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України),частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку,встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статей 41, 42 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Права споживачів захищає держава.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про житлово - комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198 ( далі по тексту - Правила користування тепловою енергією), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 ( далі по тексту - Правила надання послуг), Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово - комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (чинний на момент виникнення спірних відносин) (далі по тексту - Порядок відключення від мереж ЦО і ГВП).

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частина перша статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Аналогічна норма була закріплена в частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (чинний на момент виникнення договірних відносин між сторонами), якою визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповітно до пункту першого частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом п`ятим частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

За змістом пункту дванадцятого частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на, зокрема, вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

У п. 39 Правил користування тепловою енергією передбачено право споживача вибирати теплопостачальну організацію, а також відмовитися від послуг теплопостачальної організації, про що попереджає письмово теплопостачальну організацію в строк, передбачений договором.

Відповідно до пункту 24 Правил надання послуг споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення.

За змістом пункту 25 Правил надання послуг відключення споживача від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правилнадання послуг).

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку відключення від мереж ЦО і ГВП для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові.

При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 Порядкувідключення від мереж ЦО і ГВП, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи.

По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком відключення від мереж ЦО і ГВПпроцедури, а єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Вказане узгоджується з висновками викладеними в постановах Верховного Суду, викладених у постановах від 11 грудня 2019 року у справі № 490/11619/15-ц (провадження № 61-23337св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 592/6327/17 (провадження № 61-28727св18), від 18 вересня 2019 року у справі№ 215/1724/16-ц (провадження № 61-16032св18).

Матеріалами справи підтверджується, що між СП ТОВ «Світловодськпобут» та ОСОБА_1 , як власником квартири АДРЕСА_1 , укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 11 березня 2005 року (а. с. 7-8).

Рішення виконавчого комітету Світловодської міької ради від 19 червня 2019 року № 459 ОСОБА_1 надано дозвіл на відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання при наявності технічної можливості встановлення індивідуального опалення (а. с. 9).

Відповідно до копії Робочого проекту за замовленням № ЕО.0089 «Реконструкція системи централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 », виконаного на замовлення позивача головним архітектором ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_2 , визначено наявність технічної можливості встановлення індивідуального опалення в помешканні позивача (а.с. 10-17).

25 червня 2019 року представником власника будинку, представником монтажної організації та власником квартири складено Акт про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, затверджений рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП, протокол № 2 від 31 липня 2019 року, яким підтверджено відключення квартири АДРЕСА_1 від централізованого опалення (а. с. 18).

Встановлені у справі обставини, а саме: звернення позивача з заявою щодо надання дозволу на улаштування індивідуального опалення, надання виконавчим комітетом Світловодської міської ради позивачу дозволу на улаштування індивідуального опалення шляхом відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання в міжопалювальний період за умови отримання відповідних технічних умов, розроблення за замовленням позивача робочого проекту із зазначенням у ньому технічної можливості встановлення індивідуального опалення, відключення приміщення позивача від централізованого опалення монтажною організацією та встановлення індивідуального опалення, затвердження Міжвідомчою комісією з розглядупитань відключення від мереж ЦО і ГВП акта про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, в сукупності свідчать про те, що ОСОБА_3 належним чином реалізувала своє право на відмову від надання послуг центрального опалення та вільний вибір джерела теплової енергії.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що позивач здійснив самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2020 року у справі № 401/799/18 (провадження № 61-703св19).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право на розірвання договору з надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води у позивача виникло з часу затвердження 31 липня 2019 року Міжвідомчою комісією Акту про відключення від мереж ЦО і ГВП, відтак і зобов`язання за договором мають бути припинені саме з цього часу, в тому числі і в частині нарахування позивачеві плати за послуги централізованого опалення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, встановивши, що позивач реалізувала своє право на відмову від надання послуг центрального опалення, а відповідач в порушуючи її права продовжував нараховувати позивачу заборгованість за спожиту теплову енергію, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для розірвання договору,оскільки можливість його дострокового розірвання у разі зникнення потреби в отримані послуг або відмови споживача від користування послугами виконавця визначена на законодавчому рівні.

Правильними є також висновки суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири з 31 липня 2019 року, с огляду на те, що факт припинення користування позивачем послугами відповідача підтверджується затвердженим 31 липня 2019 року діючою Міжвідомчою комісією виконкому Світловодської міської ради Актом про відключення квартири позивача від мереж ЦО та ГВП.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивач при відключенні квартири від теплопостачання порушив встановлений законом порядок відключення, адже він не надав до суду рішення співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 та рішення органу місцевого самоврядування про відключення багатоквартирного будинку від мереж централізованого опалення на момент здійснення нею відключення своєї квартири, тобто з 31 липня 2019 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 пункту 2.1 Порядку відключення від мереж ЦО і ГВП до заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку систем індивідуального або автономного опалення.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштування індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками приміщень у житловому будинку.

Однак, наведені доводи апеляційної інстанції не є достатніми підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Суд виходить з того, що відключення квартири ОСОБА_1 відпублось на підставі рішення виконавчого комітету Світловодської міької ради від 19 червня 2019 року № 459, яким надано дозвіл на відключення квартири позивача та Акту про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 25 червня 2019 року, затверджений рішенням Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП, відповідно до протоколу № 2 від 31 липня 2019 року, яким підтверджено відключення квартири АДРЕСА_1 від централізованого опалення.

Так, відповідно до Законів України «Про теплопостачання», «Про місцеве самоврядування в Україні» питання відключення від мереж централізованого опалення відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування.

Рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування можуть бути оскаржені відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, відповідач не позбавлений можливості оскаржити наведені вище рішення виконавчого комітету та затверджений Міжвідомчою комісією акт у порядку адміністративного судочинства.

Оскільки законність прийняття рішення виконавчого комітету та затвердженого Міжвідомчою комісією акту не може встановлюватися в межах розгляду цієї справи, а відповідачем не надано доказів які б підтверджували незаконність прийняття вказаних рішень, доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що відмова суду першої інстанції в обов`язковому зупиненні провадження є порушенням права відповідача на справедливий, неупереджений суд та законне рішення, з огляду на те, що судом першої інстанції за наслідками розгляду заяви відповідача про зупинення провадження у справі дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зупинення провадженя у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що умови договору не порушувались, а тому відсутні підстави для його розірвання суд не бере до уваги, з огляду на те, що підставою для розірвання договору є одностороння відмова споживача від надання послуг СП ТОВ «Світловодськпобут».

Оскільки правові відносини між сторонами договору припиняються шляхом його розірвання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач зобов`язаний припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення з моменту відключення квартири позивача від централізованого опалення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» залишити без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25.01.2021.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко