У х в а л а

03 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 439/1611/20

провадження № 61-17065ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Бродівського районного суду Львівської області від 15 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року в справі за позовомКредитної спілки «Орізон» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В с т а н о в и в:

Кредитна спілка «Орізон» (далі - КС «Орізон») звернулася до Бродівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила суд витребувати з відповідача на свою користь нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позову посилалась на те, що КC «Орізон» володіла на праві приватної власності нежитловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45,6 квадратних метрів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: .

Вказує, що у Бродівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - Бродівський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області) перебуває виконавче провадження № 56079843, відкрите 29 березня 2018 року постановою державного виконавця, на підставі виконавчого листа від 14 лютого 2018 року № 439/449/17 виданого Бродівським районним судом Львівської області.

Під час здійснення виконання виконавчого листа, державний виконавець Бродівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області здійснив арешт та опис нерухомого майна - нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45,6 квадратних метрів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: , що належало на праві власності КС «Орізон». Та в подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 від 30 жовтня 2018 року державний виконавець Бродівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області 06 листопада 2018 року постановою передав майно ОСОБА_1 та склав акт про передачу майна стягувачу (Відповідачу - ОСОБА_1 ) в рахунок погашення боргу від 06 листопад 2018 року у виконавчому провадженні № 56079843, за ціною - 167 069,00 грн.

Також позивач зазначив, що постановою Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року у справі № 439/449/17 ухвалено: скасувати ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 16 січня 2019 року у справі № 439/449/17 та ухвалити нове рішення, яким визнати неправомірною і скасувати постанову від 06 листопада 2018 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та визнати неправомірним і скасувати акт від 06 листопда 2018 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу у виконавчому проваджені АСВП 56079843.

У зв`язку з вищенаведеним, просила суд витребувати з чужого незаконного володіння вищевказаний об`єкт нерухомості від добросовісного набувача, оскільки таке майно вибуло від нього поза його волею.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2021 року позовні вимоги КС «Орізон» задоволено. Витребувано нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь КС «Орізон».

Додатковим рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 15 березня 2021 року повернуто КС «Орізон» сплачений судовий збір у розмірі 2 506,03 грн за подання позовної заяви та судовий збір за заяву про забезпечення позову у розмірі 1 054,00 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а додаткове рішення Бродівського районного суду Львівської області від 15 березня 2021 року - без змін.

18 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткове рішення Бродіського районного суду Львівської області від 15 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати додаткове рішення Бродіського районного суду Львівської області від 15 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь КC «Орізон» судових витрат.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, предметом позову є витребування майна з чужого незаконного володіння, яке було передано ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу на підставі виконавчого листа від 14 лютого 2018 року № 439/449/17 виданого Бродівським районним судом Львівської області за ціною 167 069,00 грн.

Ціна позову в даній справі складає 167 069,00 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00*100=227 000,00 грн).

Отже зазначена справа є малозначною у силу пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Разом із цим, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням указаного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Бродівського районного суду Львівської області від 15 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року в справі за позовом Кредитної спілки «Орізон» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук