Справа № 201/6922/21
Провадження № 2/201/2864/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 12 липня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 31 січня 2018 року він на своєму телефоні завантажив та встановив додаток monobank, після чого здійснив ідентифікацію в додатку за допомогою завантаження паспорта та РНОКПП в мобільний додаток. 31 січня 2018 року підписав анкету - заяву до Договору про надання банківських послуг відповідно до якої отримав платіжну картку НОМЕР_1 . В період з 31 січня 2018 року та по листопад 2019 рік він безперешкодно користувався платіжною карткою та мобільним додатком monobank, однак після оновлення додатку його мобільний телефон не міг підтримувати зазначений додаток через застарілі технічні умови та був видалений, однак він продовжив користуватися карткою.

14 квітня 2021 року на карту НОМЕР_1 надійшли грошові кошти в сумі 70 703,65 грн., однак при знятті 13 травня 2021 року грошових коштів, дізнався про недостатність коштів на картці. Після телефонного дзвінка представником monobank було повідомлено про існування в нього заборгованості в розмірі 100 000 грн. та списання з його картки в рахунок погашення заборгованості 70 703,65 грн. Того ж дня відповідачем самовільно було заблоковано картку НОМЕР_1 .

Такі дії відповідача вважає незаконними, оскільки відповідачем в порушення вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги» не було перевірено електронного підпису позивача, й відповідно ідентифікувати його, а отже транзакції здійснено 12 квітня, 13 квітня, 16 квітня, 17 квітня, 19 квітня 2021 року на загальну суму 161 752,59 грн. без фізичної ідентифікації платника, є неправомірними. Банк самовільно без розпорядження клієнта здійснив розпорядження грошовими коштами в сумі 161 752,59 в тому числі й коштами позивача які надійшли 14 квітня 2021 року в сумі 70 703,65 грн.

Окрім того зазначив, що при укладенні кредитного договору відповідач в порушення Закону України «Про споживче кредитування» не повідомив споживача про умови обслуговування рахунку й кредитування.

Так, відповідачем при здійсненні переказів коштів було порушено вимоги закону про ідентифікацію платника під час обслуговування та виконання платіжних доручень, за наявності вини банку, який встановив кредитний ліміт на рахунку позивача, здійснив перерахунок коштів третім особам без належного розпорядження Позивача на такі перекази, й одержавши грошові кошти споживача у сумі 70 703,62 грн. відповідно до угоди користувача здійснив їх зарахування для погашення кредитних коштів, які були витрачені банком без розпорядження позивача. Тому позивач пославшись на ст. 1213 ЦК України просив стягнути з відповідача на його користь 70 703,65 грн. (а.с. 1-16).

30 вересня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача зазначив, що 31 січня 2018 року позивачем особисто було підписано Анкету заяву до договору про надання банківських послуг, у відповідності до пункту 2 якої Позивач погодився з тим, що ця анкета заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг, укладенням якого Позивач підтвердив і зобов`язався виконувати його умови.

Підписанням договору п. 3 Позивач підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Пунктом 2.4 глави 2 Розділу 1 Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток передбачено, що укладаючи договір Клієнт та Банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених усіма розділами, пунктами, підпунктами та складовими частинами Договору.

Анкета заява до Договору про надання банківських послуг Мonobank у відповідності із ч. 1 ст. 634 ЦК України є договором приєднання умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 2.3 глави 2 Розділу 1 Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», своїм підписом клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору клієнт ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карт, Паспорту споживчого кредиту Прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіма умовами інших частин Договору повністю зрозумів їх зміст та погоджується з викладеним.

Пунктами 4.1, 4.1.3 Розділу 4 Глави 1 Умов і правил, відкриття рахунку який розміщено у Анкеті Заяві, здійснюється після підписання Клієнтом Анкети - Заяви; активації Платіжної картки шляхом її сканування через мобільний додаток Мonobank.

Згідно пп 2.4, 2.5 Розділу 2 Глави 11 Умов і правил платіжна картка активується Банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону.

Відповідно пункту 5.9.1 Розділу 5 Глави 1 Умов і правил, ідентифікація клієнта для доступу до мобільного додатку здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, які передбачені між банком і клієнтом (засоби ідентифікації: номер телефону клієнта, особистий ПІН- код, сукупність цифрових та літерних компонентів).

Позивачем не заперечується факт отримання картки Мonobank.

Позивачем на дату підписання 31 січня 2018 року Анкети заяви отримав в мобільному додатку Умови і правила, Тарифи із повною інформацією щодо надання банківських послуг за цим продуктом і був з такими документами ознайомлений.

Пунктом 6 Анкети Заяви позивач, засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем на відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій згідно з Договором.

Відповідно до пп 6.1 , 6.2 Розділу 6 глави 1 Умов і правил погоджено що всі правочини можуть вчинятися Сторонами або кожною Стороною окремо з використанням електронного цифрового підпису у Мобільному додатку. Електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Отже позивач пройшовши відповідну перевірку поданих документів, завантажив мобільний додаток та пройшов процедуру ознайомлення із Умовами у повному обсязі, вибрав спосіб доставки, Банк повідомив позивачу, що він може звернутися до будь якої точки видачі із паспортом. Активація карти була здійснено ОСОБА_1 на мобільному телефоні через мобільний додаток Мonobank, вхід в який здійснюється за умови введення коректного ПІН-коду, який відомий лише йому.

Стосовно посилань позивача на відсутність юридичної сили електронного підпису, оскільки відсутні кваліфіковані сертифікати відкритих ключів, зазначили що п. 6 Анкети Заяви ОСОБА_1 , як клієнт засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 0294…DF20, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій згідно з Договором , отже в даному випадку використовується удосконалений ЕП на підставі договору між Банком та Клієнтом, а відповідно і формування кваліфікованих сертифікатів відкритих ключів не потрібно, що передбачено Положенням про застосування електронного підпису та електронної печатки в банківській системі України, затвердженого Постановою Національного банку України № 78 від 14 серпня 2017 року.

Посилання позивача що банк без його розпорядження розпорядився його коштами в розмірі 70 703,62 грн. не відповідає дійсності, оскільки п. 5.12 Умов та правил передбачено, що при здійсненні прибуткової операції Банк направляє суму такої операції в погашення Заборгованості за Договором, або враховує як переплату, що й було зроблено банком після надходження коштів в розмірі 70 703,62 грн.

Заперечуючи твердження позивача про те, що він змінив телефон та на ньому не було встановлено мобільний додаток у зв`язку з чим він не мав змоги користуватися ним, відповідач зазначив, що система банку фіксує всі зміни мобільних пристроїв, якими користується клієнт, окрім того банк має можливість відслідковувати коли клієнт здійснює вхід до Мобільного додатку Мonobank. Твердження позивача про те, що з 2019 року він не користувався мобільним додатком спростовується наданою роздруківкою з системи з якої вбачається, що 12 квітня 2021 року о 10:28:24 було проведено операцію щодо переводу 104 грн. на ім`я ОСОБА_2 , при цьому в додаток позивач зайшов 12 квітня 2021 року о 10:28, тобто в час коли було проведено операцію

Також не відповідає дійсності твердження позивача стосовно операції від 16 квітня 2021 року о 16:29:46, оскільки відповідно до деталізованого руху коштів по карті позивача 16 квітня 2021 року о 15:41:48 позивачем було проведена операція з переводу 5 000 грн. на картковий рахунок НОМЕР_2 , при цьому в мобільний додаток позивач зайшов 16 квітня 2021 року о 15:38.

З таблиць входу вбачається, що позивач здійснював вхід за допомогою біометричних даних, а отже спірні операції не могли бути вчиненні ніким іншим окрім самого Клієнта, оскільки біометричні дані однозначно ідентифікували особу Клієнта, а тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити повному обсязі (а.с.43-59).

06 жовтня 2021 року позивачем надано відповідь на відзив в якому зазначив, що після підписання Анкети заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки. Відповідачем не зазначено які саме права та обов`язки були ним отриманні у мобільному додатку. Посилання відповідача на те що без технічних маніпуляцій клієнта шляхом натискання клієнтом у встановленому мобільному додатку Мonobank кнопки про погодження з Умовами та правилами, не підтверджено належними доказами. Наполягав на тому, що умова про ознайомлення та отримання примірнику Умов у мобільному додатку є несправедливою та нікчемною. Окрім того зазначив що між ним та банком відсутній договір про використання удосконаленого ЕП, який використовувався у мобільному додатку під час операцій проведених 12 , 13, 16, 17, 19 квітня 2021 року на загальну суму 161 752,59 грн. Також банк не здійснив повної ідентифікації клієнта при здійсненні спірних транзакціях та не зазначив які саме біометричні дані було використано при вході до мобільного додатку (а.с. 124-131).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 12 липня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.33).

Ухвалою судді від 19 липня 2021 року відкрито провадження у цивільній спарві за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів та витребувано докази ( а.с.34-36).

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного правового висновку.

Так, 31 січня 2018 року ОСОБА_1 підписав Анкету - заяву до Договору про надання банківських послуг з ПАТ «Універсал Банк» (а.с. 20).

12 квітня, 13 квітня, 16 квітня, 17 квітня, 19 квітня 2021 року банк самовільно без розпорядження клієнта здійснив розпорядження грошовими коштами в сумі 161 752,59 в тому числі й коштами позивача які надійшли 14 квітня 2021 року в сумі 70 703,65 грн тому позивач пославшись на вимоги ст. 1213 ЦК України просив суд стягнути з ПАТ «Універсал Банк» на його користь грошові кошти в розмірі 70 703,65 грн.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. При цьому, спосіб захисту повинен бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Обрання особою неналежного способу захисту порушеного права в судовому порядку, який не відповідає як змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і характеру його порушення, а також не призводить до поновлення порушеного права цієї особи, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, в межах даної цивільної справи ОСОБА_1 просить стягнути з АТ «Універсал Банк» грошові кошти в розмірі 70 703, 65 грн. які були безпідставно отриманні відповідачем списані з його картки в рахунок погашення заборгованості, як безпідставно набуті відповідно до ст.1213 ЦК України.

В обґрунтування таких вимог вказує, що 14 квітня 2021 року на карту НОМЕР_1 надійшли грошові кошти в сумі 70 703,65 грн., однак згодом дізнався про списання даної грошової суми в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Дії відповідача вважав незаконними, оскільки відповідачем в порушення вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги» не було перевірено електронного підпису позивача, й відповідно ідентифікувати його, а отже транзакції здійснено 12 квітня, 13 квітня, 16 квітня, 17 квітня, 19 квітня 2021 року на загальну суму 161 752,59 грн. без фізичної ідентифікації платника та без розпорядження клієнта.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п.1. ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1,3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з ч.1,3 ст.1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з ст.1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1)повернення виконаного за недійсним правочином; 2)витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3)повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз вказаних норм права вказує на те, що предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження між учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ст.11 ЦК України.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Згідно з ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Крім того, в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 червня 2015 року у справі №6-100цс15.

31 січня 2018 року позивачем особисто було підписано Анкету заяву до договору про надання банківських послуг, у відповідності до пункту 2 якої Позивач погодився з тим, що ця анкета заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг, укладенням якого Позивач підтвердив і зобов`язався виконувати його умови.

Підписанням договору п. 3 Позивач підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Пунктом 2.4 глави 2 Розділу 1 Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток передбачено, що укладаючи договір Клієнт та Банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених усіма розділами, пунктами, підпунктами та складовими частинами Договору.

Анкета заява до Договору про надання банківських послуг Мonobank у відповідності із ч. 1 ст. 634 ЦК України є договором приєднання умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 2.3 глави 2 Розділу 1 Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», своїм підписом клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору клієнт ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карт, Паспорту споживчого кредиту Прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіма умовами інших частин Договору повністю зрозумів їх зміст та погоджується з викладеним.

Пунктами 4.1, 4.1.3 Розділу 4 Глави 1 Умов і прави, відкриття рахунку який розміщено у Анкеті Заяві, здійснюється після підписання Клієнтом Анкети - Заяви; активації Платіжної картки шляхом її сканування через мобільний додаток Мonobank.

Згідно пп 2.4, 2.5 Розділу 2 Глави 11 Умов і правил платіжна картка активується Банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону.

Відповідно пункту 5.9.1 Розділу 5 Глави 1 Умов і правил, ідентифікація клієнта для доступу до мобільного додатку здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, які передбачені між банком і клієнтом (засоби ідентифікації: номер телефону клієнта, особистий ПІН- код, сукупність цифрових та літерних компонентів).

Позивачем не заперечується факт отримання картки Мonobank.

Позивачем на дату підписання 31 січня 2018 року Анкети заяви отримав в мобільному додатку Умови і правила, Тарифи із повною інформацією щодо надання банківських послуг за цим продуктом і був з такими документами ознайомлений.

Пунктом 6 Анкети Заяви позивач, засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем на відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій згідно з Договором.

Відповідно до пп 6.1 , 6.2 Розділу 6 глави 1 Умов і правил Банк та Клієнт погодили що всі правочини можуть вчинятися Сторонами або кожною Стороною окремо з використанням електронного цифрового підпису у Мобільному додатку. Електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Отже позивач пройшовши відповідну перевірку поданих документів, завантажив мобільний додаток та пройшов процедуру ознайомлення із Умовами у повному обсязі.

Стосовно посилань позивача на відсутність юридичної сили електронного підпису, оскільки відсутні кваліфіковані сертифікати відкритих ключів суд виходить з наступного.

Так у відповідності до «Положения про застосування електронного підпису та електронної печатки в банківській системі України», затвердженого Постановою Національного банку України №78 від 14.08.2017 року це Положення розроблено відповідно до Законів України «Про Національний банк України», «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» і визначає організаційно- методологічні умови застосування електронного підпису (далі - ЕП) та електронної печатки в Банківській системі України під час створення, оброблення та зберігання електронних документів.

Відповідно до ст.2 Положення, Голова правління банку несе відповідальність за організацію застосування ЕП та електронних печаток в банку України, якщо інше не встановлено законодавством України.

Згідно до ст.8 Положення, підписувач, який створює електронний документ з ЕП, цим самим засвідчує, що ознайомився з усім текстом документа, повністю зрозумів його зміст, не має заперечень до тексту документа (або його заперечення внесені як окремий реквізит (документа) і свідомо застосовував свій ЕП у контексті, передбаченому документа підписав, затвердив, погодив, завізував, засвідчив, ознайомився).

ЕП створюються у послідовності, визначеній застосованою технологією оброблені інформації, якщо електронний документ підписується двома або більше посадовими особами суб`єкта електронної взаємодії чи представниками двох або більше суб`єктів електронної взаємодії. Технологія оброблення інформації розробляється з урахуванням законодавства України.

Створення електронного документа завершується створенням останнього ЕП відповідно до технології створення такого електронного документа відповідно до ст. 9 Положення.

Статтею 11 Положення передбачено, що ЕП має юридичну силу незалежно від технологій, що застосовуються для створення ЕП, якщо відповідає таким умовам: електронні дані, що використовуються для створення ЕП, є унікальними та однозначно пов`язані із підписувачем і не пов`язані з жодною іншою особою; ЕП дає змогу однозначно ідентифікувати підписувача; технологія застосування ЕП забезпечує підписувачу під час підписування контроль даних, які підписуються, та електронних даних, які використовуються для створення ЕП; під час перевірки відповідно до затвердженого в банку порядку не виявлено будь-яких змін в електронному документі; під час перевірки відповідно до затвердженого в банку порядку не виявлено будь-яких змін ЕП після підписання електронного документа.

Згідно до ст.13 Положення, у банківській системі України застосовуються: кваліфікований ЕП; удосконалений ЕП; ЕП Національного банку; простий ЕП; кваліфікована електронна печатка; удосконалена електронна печатка.

Стаття 14, використання удосконаленого ЕП, удосконаленої електронної печатки та простого ЕП здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму.

Договір має містити умови та порядок (процедуру) визнання суб`єктами електронної взаємодії правочинів у вигляді електронних документів із використанням удосконаленого ЕП, удосконаленої електронної печатки або простого ЕП відповідно.

Як вже було зазначено, у п.6 Анкети-Заяви, ОСОБА_1 як клієнт засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 0294... .БР20, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій згідно з Договором.

Відповідно до п.п.6.1., 6.2. Розділу 6 «Основні положення» Глави 1 «Загальні умови» Умов обслуговування рахунків фізичних осіб, Банк та Клієнт погодили, що всі правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися Сторонами і або кожною Стороною окремо з використанням електронного цифрового підпису (ЕЦП) у Мобільному додатку. Електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та І його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Згідно до ст.23 Положення, банки України та їх клієнти під час вчинення правочинів у вигляді електронних документів мають право використовувати удосконалений ЕП на підставі договору з урахуванням вимог пункту 14 розділу II цього Положення.

Статтею 25 Положення зазначено, що суб`єкти електронної взаємодії використовують удосконалений ЕП без сертифіката відкритого ключа або чинність відкритого ключа підписувача засвідчується сертифікатом відкритого ключа на договірних засадах, або чинність відкритого ключа підписувача засвідчується надавачем електронних довірчих послуг згідно з вимогами законодавства України у сфері електронних довірчих послуг, нормативно-правових актів Національного банку України.

Згідно ст.26 Положення, удосконалений ЕП є таким, що пройшов перевірку, якщо перевірку удосконаленого ЕП здійснено згідно з процедурою, зазначеною в договорі укладеному між учасниками електронної взаємодії.

Отже посилання позивача на формування кваліфікованих сертифікатів відкритих ключів є безпідставним.

Посилання позивача, що банк без його розпорядження розпорядився його коштами в розмірі 70 703,62 грн. не відповідає дійсності, оскільки п. 5.12 Умов та правил передбачено, що при здійсненні прибуткової операції Банк направляє суму такої операції в погашення Заборгованості за Договором, або враховує як переплату, що й було зроблено банком після надходження коштів в розмірі 70 703,62 грн.

Твердження позивача про те, що він змінив телефон та на ньому не було встановлено мобільний додаток у зв`язку з чим він не мав змоги користуватися ним, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки позивачем не надано суду на підтвердження зазначених обставин належних доказів.

Окрім того, твердження позивача про те, що з 2019 року він не користувався мобільним додатком спростовується наданими відповідачем роздруківкою з системи з якої вбачається, що 12 квітня 2021 року о 10:28:24 було проведено операцію щодо переводу 104 грн. на ім`я ОСОБА_2 , при цьому в додаток позивач зайшов 12 квітня 2021 року о 10:28, тобто в час коли було проведено операцію (а.с. 99). Стосовно операції від 16 квітня 2021 року о 16:29:46, відповідно до деталізованого руху коштів по карті позивача 16 квітня 2021 року о 15:41:48 позивачем було проведена операція з переводу 5 000 грн. на картковий рахунок НОМЕР_2 , при цьому в мобільний додаток позивач зайшов 16 квітня 2021 року о 15:38 (а.с. 98).

Посилання позивача що банк без його розпорядження розпорядився його коштами в розмірі 70 703,62 грн. не відповідає дійсності, оскільки п. 5.12 Умов та правил передбачено, що при здійсненні прибуткової операції Банк направляє суму такої операції в погашення Заборгованості за Договором, або враховує як переплату, що й було зроблено банком після надходження коштів в розмірі 70 703,62 грн.

Таким чином, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позов ОСОБА_1 безпідставним та необґрунтованим, у зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити повністю.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

На підставі викладеного та керуючись ст.13,76-78,81,141, 263 265, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів відмовити в повному обсязі .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 22 листопада 2021 року.

Суддя С.О. Демидова