УХВАЛА

21 січня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Домусчі Л.В.,

При секретарі судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши клопотання заявника про застосування заходів забезпечення по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржується, - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, заінтересовані особи: ТОВ «ОТП Факторинг України», ОСОБА_2 , на дії приватного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29.12.2020 року звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича. Скаржниця просила визнати незаконними дії приватного виконавця з оцінкою нерухомого майна, а саме чотирикімнатної квартири, загальною площею 103,7 кв. м., житловою площею 59,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ; визнати недійсною оцінку нерухомого майна, а саме чотирикімнатної квартири, загальною площею 103,7 кв. м., житловою площею 59,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; зупинити передачу на реалізацію чотирикімнатної квартири, загальною площею 103,7 кв. м., житловою площею 59,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; зупинити реалізацію чотирикімнатної квартири, загальною площею 103,7 кв. м., житловою площею 59,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; Зупинити стягнення в межах зведеного виконавчого провадження №63652335 на підставі виконавчого листа №2-6447/11 виданого 03.02.2012 та виконавчого листа №522/3212/14-ц виданого 07.02.2017 року.

Ухвалою суду від 30.12.2020 року провадження у справі було відкрито.

Ухвалою суду від 12.01.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання заявниці про зупинення передачі на реалізацію майна, зупинення реалізації арештованого майна та зупинення стягнення на підставі виконавчого документу.

До суду 20.01.2021 року надійшло клопотання представника заявника ОСОБА_3 , згідно якого просила забезпечити скаргу шляхом зупинення реалізації арештованого майна, а саме: чотирикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , до набрання законної сили рішенням у даній справі.

У судовому засіданні 21.01.2021 року представник заявника подану заяву підтримала та просила задовольнити. У судове засідання з`явилась представник стягувача ОСОБА_4 , яка заперечувала проти задоволення заяви, посилаючись на відсутність підстав для зупинення реалізації арештованого майна.

Інші учасники процесу не з`явились, надали до суду заяви, згідно яких просили розглядати справу за їх відсутності.

Вирішуючи подане клопотання, суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог статті 129-1Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Отже, виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» зупинення виконавчого провадження є виключним правом державного виконавця.

Приписами Закону України «Про виконавче провадження» та розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» визначено засоби та порядок захисту прав учасників виконавчого провадження та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, шляхом оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби в судовому порядку.

Утім, у ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу.

Положення глави 10 розділу І ЦПК України, що регламентують забезпечення позову у справах позовного провадження, не підлягають застосовуванню при розгляді скарги у порядку, визначеному розділом VІІ ЦПК України

Суд не може підміняти повноваження державного виконавця, а лише здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

У п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07 лютого 2014 року роз"яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного, приватного виконавця у порядку ст. 447-453 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання зупинення реалізації арештованого майна, оскільки провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється в декларативний, а тому зупинення стягнення можливе лише у випадках оскарження самого рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист або при оскарженні виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідні висновки наведені в постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі справа №1323/5992/2012, провадження №61-18744св19.

Так, п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачає право суду забезпечити позов шляхом зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Тобто, такий вид забезпечення може бути застосований тільки для забезпечення позову при подачі позову про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, а також при оскарженні виконавчого документа.

Проте, предметом скарги не є оскарження боржником виконавчого документа чи звільнення майна з-під арешту.

Предметом скарги ОСОБА_1 є оскарження дій приватного виконавця, що пов`язані із проведенням оцінки майна, належного заявнику.

З урахуванням наведеного вище, суд не вбачає підстав для зупинення реалізації арештованого майна на підставі виконавчого документу, а тому у задоволенні клопотання представника заявника відмовляє.

Керуючись ст.ст.1,34 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 447 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 20.01.2021 року про зупинення реалізації арештованого майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 26.01.2021 року.

Суддя Л.В. Домусчі.