Справа № 316/3305/20
Провадження № 2/316/373/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2021 р. м. Енергодар

Енергодарський мiський суд Запорiзької областi у складi:

головуючого суддi Куценка М.О.,

за участю секретаря судового засідання Нестерової Г.М.,

розглянувши заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», про закриття провадження у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області перебуває вищевказана справа.

В судове засідання сторони не з`явились.

Представником позивача Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк»- адвокатом (надалі АТ КБ «ПриватБанк») 15.09.2021 року надана заява про закриття провадження у справі. В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що станом на 14.09.2021 року заборгованість відповідача перед Банком повністю сплачена, що на думку позивач свідчить про відсутність спору. Посилаючись на п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» просить закрити провадження та повернути сплачений судовий збір (а.с.76).

Відповідач ОСОБА_1 причини неявки не повідомила.

Дослідивши матеріали справи та надану заяву, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим, за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Отже виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заява позивача щодо закриття провадження у справі з підстав зазначених у ній, задоволенню не підлягає.

Разом з цим, суд ще раз наголошує та роз`яснює, що сторона позивача має право припинити розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, тощо, у зв`язку з цим позивачу необхідно у строк до наступного судового засідання надати відповідну заяву.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», про закриття провадження у справі відмовити.

Судове засідання у справі відкласти до 13 години 00 хвилин 11.04.2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її проголошення. Заперечення на дану ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя М. О. Куценко