_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3317/21
УХВАЛА

22.11.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Матвієвої А.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про закриття провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді в порядку загального позовного провадження перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 40935,94 грн., у відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн., судові витрати в сумі 16000,00 грн.

У підготовчому судовому засіданні 22.11.2021 року представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження по справі, посилаючись на п.2 ч.2 ст.200 ЦПК України, з підстав того, що позивач надав до суду не належні докази, які не належним чином засвідчені, без зазначення місця знаходження оригіналів документів, фальсифікації окремих документів, а також з підстав того, що позивач намагався ввести суд в оману, не зазначивши третю особу ПРАТ «СК «ВУСО».

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання з підстав його безпідставності.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши та вивчивши подане до суду клопотання та оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження по справі врегульовані статтею 255 ЦПК України, відповідно до якої до таких належать:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами;

4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом;

5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом;

6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу;

7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Наведені відповідачем підстави не належать до підстав для закриття провадження по справі, у відповідності до положень статті 255 ЦПК України.

Також судом не приймаються доводи представника відповідача про закриття провадження по справі на підставі п.2 ч.2 ст.200 ЦПК України, оскільки остання регламентує лише можливість закриття провадження по справі за результатами підготовчого засідання, однак не регламентує підстави для такого закриття.

Одночасно суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню.

Приймаючи вищевикладені положення законодавства, суд доходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження в цій справ, за наслідком чого заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про закриття провадження по справі слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.255, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про закриття провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди залишити без задоволення.

Ухвала окремо від рішення по справі оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 22.11.2021.

Головуючий Калініченко Л. В.