Дата документу 25.01.2021 Справа № 335/8656/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/8656/20 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/390/21 Апаллонова Ю.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом до Головного УПФ України в Запорізькій області про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних, посилаючись на те, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2011 по справі № 2а-12830/11 позов ОСОБА_2 до УПФ України в Шевченківському районі м. Запоріжжя задоволено частково; визнано бездіяльність УПФ України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС протиправною з 01.04.2011; зобов`язано УПФ України в Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії ОСОБА_2 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році, інваліду III групи, у відповідності з вимогами, встановленими ст.50, ч.4 ст.54. ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.04.2011 по день ухвалення постанови у справі з розрахунку державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком для непрацездатних громадян та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2013 у справі №2а-12830/11 апеляційну скаргу УПФ України в Шевченківському районі м. Запоріжжя задоволено частково; постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2011 у справі №2а-12830/11 скасовано; адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково: визнано бездіяльність УПФ України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови зробити перерахунок пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2011 по 22.07.2011; зобов`язано УПФ України в Шевченківському районі Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії ж шкоду здоров`ю у відповідності до вимог ст.50, ст.54, ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.04.2011 по 22.07.2011 з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2011 у справі №2а-12830/11 набрала законної сили 04.03.2013.

07.11.2014 Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області Морар М.В. за виконавчим провадженням за №43050692 був повернений виконавчий лист та повідомлено, що боржником лише здійснено «нарахування за рішенням суду по справі №2-а-12830/1 1 у розмірі 14 083,03 грн., але зазначені грошові кошти не виплачені».

Вказує, що вказана постанова суду на сьогоднішній день не виконана.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько ОСОБА_2 помер.

Факт смерті ОСОБА_2 та прийняття ним, як спадкоємцем, спадщини підтверджується довідкою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвою І.О. від 06.02.2020.

Зазначає, що на сьогоднішній день сума заборгованості, перерахована за судовим рішенням так і не була фактично виплачена.

Вважає, що відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Нараховані на суму заборгованості інфляційні втрати та 3% річних за період з 04.03.2013 по 10.10.2020 разом становлять 26 486,19 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на його користь нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 04.03.2013 по 10.10.2020, у загальному розмірі 26486,19 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 04.03.2013 року по 10.10.2020 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2011 року по справі № 2а-12830/11, у загальній сумі 26 486 грн. 19 коп.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

У апеляційній скарзі Головне УПФ України в Запорізькій області зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом неправильно застосовані норми матеріального права у зв`язку з неправильним тлумаченням закону, що призвело до неправильного вирішення справи. Залишилось поза увагою, що до складу спадщини входять лише невиплачені пенсійні нарахування, інфляційні втрати та 3% річних не входять до складу спадщини. Не враховано, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з невиконанням судової постанови, то до них не можуть застосовуватися нормами, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання в розумінні ст.625 ЦК України. Суд не звернув увагу на той факт, що було проведено перерахунок пенсії. УПФУ за своїми повноваженнями не є розпорядником державних коштів, а відтак і не може нести відповідальність за несвоєчасну виплату коштів, оскільки органи УПФ здійснюють лише нарахування коштів за рішенням суду. Просить сковувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено грошове зобов`язання щодо перерахунку та відповідно виплати пенсії, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 .

Факт смерті ОСОБА_2 та прийняття ОСОБА_1 , як спадкоємцем, спадщини підтверджується довідкою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвою І.О. від 06.02.2020 за вих.№38/02-14.

За п. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами тієї особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

Пунктом 1 ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

За матеріалами справи постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2011 по справі № 2а-12830/11 позов ОСОБА_2 до УПФ України в Шевченківському районі м. Запоріжжя задоволено частково; визнано бездіяльність УПФ України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС протиправною з 01.04.2011; зобов`язано УПФ України в Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії ОСОБА_2 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році, інваліду III групи, у відповідності з вимогами, встановленими ст.50, ч.4 ст.54. ч.3 ст.67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.04.2011 по день ухвалення постанови у справі з розрахунку державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком для непрацездатних громадян та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2013 у справі №2а-12830/11 апеляційну скаргу УПФ України в Шевченківському районі м. Запоріжжя задоволено частково; постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2011 у справі №2а-12830/11 скасовано; адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково: визнано бездіяльність УПФ України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови зробити перерахунок пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2011 по 22.07.2011; зобов`язано УПФ України в Шевченківському районі Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії ж шкоду здоров`ю у відповідності до вимог ст.50, ст.54, ст.67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» а період з 01.04.2011 по 22.07.2011 з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2011 у справі №2а-12830/11 набрала законної сили 04.03.2013.

07.11.2014 Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Запорізькій області Морар М.В. за виконавчим провадженням за №43050692 був повернений виконавчий лист та повідомлено, що боржником лише здійснено «нарахування за рішенням суду по справі №2-а-12830/11 у розмірі 14 083,03 гри., але зазначені грошові кошти не виплачені».

Вказана Постанова суду на сьогоднішній день не виконана.

Відповідач ГУПФУ є правонаступником прав і обов`язків Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя у спірних правовідносинах.

Встановлено, що на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2011 року по справі № 2а-12830/11, померлому ОСОБА_2 були нараховані кошти у розмірі 14 083,30 грн., але не були виплачені.

Позивач (спадкоємець) успадкував кошти, які УПФУ був зобов`язаний сплатити ОСОБА_2 (спадкодавцю).

Відповідно до положень ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

За змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Згідно з розрахунком 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості в розмірі 63 709,94 грн. та інфляційних втрат за період затримки виконання грошового зобов`язання, наведеним позивачем в позовній заяві, за період з 04.03.2013 по 10.10.2020, інфляційні втрати за вказаний період становлять 23 272,19 грн., а 3% річних складають 3 214,00 грн., а всього 26 486,19 грн.

Відповідно до частин 1-2 статті 3 Закону України «Про гарантії держави по виконанню судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Отже, вказаним Законом передбачається виконання саме рішень про стягнення коштів з державного органу.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 25 січня 2021 року.

Головуючий В.Ю. Бєлка

Судді С.В. Кухар

Е.А. Онищенко