Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Бакшина К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя,посилаючись на те, щоз відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22.10.2005 року. Від даного шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Збереження сім`ї не можливе, примирення не бажає. Крім того зазначила, що в період шлюбу за спільні кошти ними було придбано автомобіль ЗАЗ ТF699Р 2009 року випуску, серійний номер НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1386, тип легковий седан,зареєстрований на імя відповідача. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та стягнення аліментів на утримання дітей не досягнуто.

З урахуванням уточнених в ході розгляду справи позовних вимог просила:

-розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем;

-стянути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн., щомісячно з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 06.07.2018 року по 30.11.2019 року;

-стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн., щомісячно починаючи з 06.07.2018 року та до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку;

-стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля ЗАЗ ТF699Р 2009 року випуску, серійний номер НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1386, тип легковий седан в розмірі 46 010,58 грн.

-стягнути з відповідача судові витрати.

В судове засідання позивач не з`явилась, надала повноваження представнику.

Представник позивача в останнє судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав з урахуванням уточнень, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав повноваження представнику.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей не заперечував проти стягнення з нього аліментів починаючи з 06.07.2018 року по 30.05.2019 року, в розмірі меншому ніж зазначено позивачем, оскільки останньою не доведено, що відповідач має змогу платити аліменти у розмірі 3 500,00 грн. та починаючи з літа 2019 року старша дочка проживає разом з ним, тому аліменти необхідно стягувати саме до 30.05.2019 року. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини вважав, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенні у зв`язку з необґрунтованістю їх розміру. Щодо стягнення вартості 1/2частини автомобіля, такж вважав, що вимоги в цій частині не підлягають задоволенню так як автомобіль був проданий відповідачем за 45 000,00 грн. та всі кошти було витрачено на потреби сімї. В останнє судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Враховуючи подані заяви та належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання суд, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.10.2005 року, відповідно до актового запису № 680, складеного Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції 22.10.2005 року.

Від даного шлюбу мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 290 від 16.03.2006 року, складеним Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 594 від 27.07.2016 року, складеним Комсомольським районним у м.Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спору щодо місце проживання дітей не має.

Подружнє життя сторін не склалося через втрату почуття кохання та взаємоповаги, що призвело до окремого проживання сторін.

Неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживали разом з матір`ю з моменту припинення фактичних шлюбних відносин та до 30.11.2019 року та перебували на її утриманні. Відповідач не приймав участі в утриманні дітей, не піклувався їх вихованням. Матеріальної допомоги не надавав, зазначена обставина сторонами не оспорюється тому доказуванню не потребує відповідно до ч.1 ст. 82 ЦК України.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дітей, суд вважає доцільним розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З акту Високопільської сільської ради від 16.12.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 з липня 2018 року по листопада 2019 року фактично проживала разом зі своїми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 . З листопада 2019 по травень 2020 року ОСОБА_1 фактично проживала за вище вказаною адресою разом зі своєю донькою ОСОБА_6 . У вказаний період ОСОБА_2 за вищевказаною адресою не проживав.

З акту виконавчого комітету Корабельної районної в м.Херсоні ради від 21.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 з грудня 2017 року по червень 2018 року фактично проживала разом зі своїми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 . У вказаний період ОСОБА_2 за вищевказаною адресою не проживав.

Враховуючи викладене вище, стан здоровя та матеріальне становище дітей та платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, положення ст.ст. 182,183 СК України, суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 06.07.2018 року та до 30.11.2019 року, у зв`язку з тим, що починаючи з грудня 2019 року діти проживають разом з відповідачем, що підтверджується належними та допустими доказами та спростовує твердження відповідача щодо періоду проживання старшої доньки, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дітей, обставинам справи і вимогам Закону. Крім того, позвачем не надано доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі.

Окрім того, згідно положень ч.ч.1, 2, 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги,за умови,що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 77 СК України визначено способи надання утримання одному з подружжя, так утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Якщо платник аліментів виїжджає на постійне місце проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти можуть бути сплачені наперед за час, визначений домовленістю подружжя, а у разі спору - за рішенням суду.

Частиною 1 статті 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч., 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина,має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Враховуючи викладене вище, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, матеріальне становище позивача, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання до досягнення дитиною - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку у розмірі 500,00грн., щомісячно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Що стосується вимог про поділ майна подружжя та стягнення компенсації вартості Ѕ частини автомобіля суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що за час перебування сторін у шлюбі ними придбано майно, а саме: автомобіль марки автомобіль ЗАЗ ТF699Р 2009 року випуску, серійний номер НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1386, тип легковий седан,зареєстрований на імя відповідача.

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №6547/18/004108 від 29.06.2018 року спірний автомобіль було продано відповідачем іншій особі за 45 000,00 грн., тому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, що спірний автомобіль було продано у 2015 році, та кошти витрачено на потреби сімї.

Згідно зі ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Тлумачення статті 60 СК України дозволяє зробити висновок, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24.05.2017р. у справі № 6-843цс17.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України)

Згідно з роз`ясненнями у п.п. 22 - 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

З аналізу вказаних вище норм матеріального закону слідує, що згідно загальних правил змагальності цивільного процесу предметом доказування в справах про поділ спільного майна подружжя, є: наявність спільного майна з конкретно визначеними ознаками взагалі і на час розгляду справи, його вартість, час його придбання і джерело походження коштів.

Згідно висновку експерта №Вс-6 від 01.04.2021 року, середня ринкова вартість легкового автомобіля ЗАЗ ТF699Р 2009 року випуску, серійний номер НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1386, тип легковий седан, станом на 31.03.2016 року складає 92 021,16 грн.

Що стосується способу поділу даного майна шляхом стягнення грошової компенсації, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. У пункті 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно із Правовою позицією Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 18 січня 2017 року у справі N 6-2565цс16, відповідно до якої вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4 - 5 статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Як роз`яснено в п. 24 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

У п. 30 цієї постанови Пленуму судам роз`яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно з ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

За ч. 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 08.05.2018р. у справі № 462/1868/15-ц .

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись наведеними нормами матеріального та процесуального права та оскільки автомобіль придбано у період зареєстрованого шлюбу та за спільні кошти подружжя, що не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами по справі, проте відчужено без згоди ОСОБА_1 , осатання має право на відшкодування їй 1/2 частки його вартості, що відповідає висновку, зробленому Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 444/848/16-ц.

Крім того, відповідач не довів, що здійснював підприємницьку діяльність в інтересах сімї.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації спільного майна подружжя, що становить 1/2 частину вартості придбаного у період зареєстрованого шлюбу автомобіля марки ЗАЗ ТF699Р 2009 року випуску, серійний номер НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1386, тип легковий седанв розмірі 46 010,58 грн. (згідно висновку експерта №№Вс-6 від 01.04.2021 року, виготовленого на виконання ухвали суду від 21.09.2021 року, відповідно до якої експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України за подання завідомо неправдивого висновку).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 2990,00 грн. в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних оплатою вартості експертизи, та в дохід держави судовий збір у розмірі 2 114,4 грн. з яких: 704,80 грн. за вимогою про розірвання шлюбу, 704,80 грн. за вимогою про стягнення аліментів та 704,80 грн. за вимогою про поділ майна подружжя.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 54, 55, 60, 70, 109,110, 112,180-183, 191 СК України, керуючись ст.ст.13,76,81,82,83,89,95,141, 263-265,268,274, 289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції 22.10.2005 року, актовий запис № 680 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 500,00 грн., на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.07.2018 року по 30.11.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн., щомісячно починаючи з 06.07.2018 року та до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля ЗАЗ ТF699Р 2009 року випуску, серійний номер НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1386, тип легковий седан в розмірі 46 010,58 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , 2990,00 грн. в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних оплатою вартості експертизи.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 2 114,4 грн. з яких: 704,80 грн. за вимогою про розірвання шлюбу, 704,80 грн. за вимогою про стягнення аліментів та 704,80 грн. за вимогою про поділ майна подружжя.

Врешті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Суддя В.В. Прохоренко