Справа № 315/1549/20
Номер провадження № 2/315/46/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі головуючого: судді Телегуз С.М., при секретарі Дмитренко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

22.10.2020 року до суду звернувся представник: Миц І.В. в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

03.11.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.08.2017 року між ПрАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_2 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/9246704, за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

04.01.2018 року у м. Запоріжжя по вул. Космічна сталася ДТП за участю автомобіля «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «ЗАЗ 1103», реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобілем «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в наслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.04.2018 року у справі № 315/399/18 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Власник пошкодженого транспортного засобу «ЗАЗ 1103», реєстраційний номер НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП, з метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля було проведено його огляд, про що складено акт огляду та ремонтну калькуляцію, на підставі чого складено страховий акт № P0814/00329/49/2018/53, та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 20100,81 грн.

Оскільки автомобіль «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахований ОСОБА_2 на пільгових умовах, а на час вчинення ДТП за кермом автомобіля був ОСОБА_1 , чим порушено п.13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то відповідач порушив умови Полісу обов`язкового страхування, тому повинен відповідно до п.1 ст.38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувати 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 10050,40 грн.

Посилаючись на п.п. «а» п.п. 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», прохав стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 10050,40 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та суму сплаченого судового збору.

02.12.2020 року до суду звернувся відповідач з відзивом на позов, в якому посилався на те, що основним документом на який посилається Позивач є постанова Гуляйпільського районного суду від 16.04.2018 року № 315/399/18 за ст.124 КУпАП, за твердженням Позивача вказаною постановою його було визнано винним у вчиненні ДТП, яке сталось 04.01.2018 року у м. Запоріжжі по вул. Космічній. Вказане твердження є невірним та таким, що не відповідає дійсності, так як резолютивна частина вказаного рішення не містить жодних даних щодо його винуватості у вказаному ДТП. Так, під час розгляду вказаного адміністративного матеріалу відносно нього в суді, обставини ДТП та докази, що свідчили б про його вину у вчиненні вказаного ДТП, судом не досліджувались, питання щодо його винуватості судом не розглядалось, відповідні відомості про це в постанові суду відсутні.

Крім того, у своїй позовній заяві, в останньому абзаці мотивувальної частини, Позивач посилається на п.п. «а» п.п. 38.1.1 п.38.1 ст.38 3акону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказані норми передбачають, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому Позивач не надав жодних доказів, що під час ДТП, яке сталось 04.01.2018 року у м. Запоріжжі по вул. Космічній, відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, матеріали адміністративного провадження № 315/399/18 за ст.124 КУпАП, теж не містять такої інформації.

Крім того в мотивувальній частині свого позову Позивач описує норми п.1 ст.38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», але в останньому абзаці мотивувальної частини, після слова «керуючись», Позивач на вказану норму не посилається.

Зважаючи на те, що його не було притягнуто до жодного виду відповідальності, тобто фактично його не було визнано винним у вчиненому ДТП, а Позивачем на надано жодних доказів порушення ним п.п. «а» п.п. 38.1.1 п.п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто не обґрунтував своїх позовних вимог, вважає, що позов є таким, що не ґрунтується на вимогах закону, у зв`язку з чим він не повинен відшкодовувати вказану Позивачем шкоду. Прохав відмовити у позові (а.с.27-29).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, 17.11.2020 року надав заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечував проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує (а.с.24).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, 25.01.2021 року надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав в повному обсязі (а.с.36).

Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

16.04.2018 року постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області у справі №315/399/18 встановлено, що відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 019280 від 27.03.2018 року, ОСОБА_1 04.01.2018 року о 11 год. 05 хв. в м. Запоріжжя по вул. Космічній, керуючи автомобілем CHEVROLET AVEO, державний номер НОМЕР_1 , виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем CHEVROLET AVEO, державний номер НОМЕР_3 , та автомобілем ЗАЗ 1103, державний номер НОМЕР_2 , чим порушив п.п. 10.1, 12.3 ПДР. Під час ДТП учасники зазнали легких тілесних ушкоджень, автомобілі отримали механічні пошкодження. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.6).

Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.08.2017 року № АК/9246704, між ПАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 був укладений договір, за яким застраховано майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією автомобіля «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до Ремонтної калькуляції №00329_49 від 23.02.2018 року вартість ремонту автомобіля «ЗАЗ 1103», державний номер НОМЕР_2 , станом на 23.02.2018 року складає 27518,40 грн. (а.с.11-13).

22.03.2018 року від ОСОБА_3 до ПАТ «Страхова група «ТАС» надійшла заява про страхове відшкодування в сумі 20100,81 грн. (а.с.7).

03.05.2018 року ПАТ «Страхова група «ТАС» складено страховий акт №12167Р/49/2018, відповідно до якого прийнято рішення про страхову виплату ОСОБА_3 в сумі 20100,81 грн. (а.с.14).

Суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходить з наступного.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.38-1.1 ст.38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до п.13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Відповідно до п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:

а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії;

в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);

г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху;

ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону;

д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування).

Як вбачається з позову, до суду звернувся позивач, як страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.08.2017 року № АК/9246704, який укладено між ПАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 , за яким застраховано майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією автомобіля «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з позовом до ОСОБА_1 , як до водія забезпеченого транспортного засобу «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який скоїв ДТП 04.01.2018 року в м. Запоріжжя по вул. Космічна, вина якого встановлена постановою суду від 16.04.2018 року, з вимогою про відшкодування 50% сплаченого страхового відшкодування (в порядку регресу) в сумі 10050,40 грн. на підставі п.п. «а» п.п. 38.1.1 п.п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Однак суд доходить висновку, що право позивача на зворотню вимогу (регрес) до ОСОБА_1 про відшкодування сплаченого страхового відшкодування не ґрунтується на законі, оскільки відповідно до вимог п.п. «а» п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивач не надав суду достовірних та обґрунтованих доказів наявності обставини, передбаченої п.п. а) п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі якої у позивача виникає право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Крім того, позивач не надав суду достовірних та обґрунтованих доказів наявності вини відповідача ОСОБА_1 у вчиненні ДТП 04.01.2018 року в м. Запоріжжя по вул. Космічна за участі забезпеченого транспортного засобу «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а лише посилався на постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.04.2018 року у справі №315/399/18, відповідно до якої провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Водночас п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що постанова Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.04.2018 року у справі № 315/399/18 (провадження 3/315/116/18) ніким не була оскаржена та набрала законної сили, в її резолютивній частині не зазначено про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставинами ДТП, яка мала місце 04.01.2018 року в м. Запоріжжі по вул. Космічній.

Крім того, позивач не надав суду достовірних та обґрунтованих доказів на підтвердження факту виплати ОСОБА_3 страхового відшкодування в розмірі 20100,81 грн., оскільки відповідно до ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право подати регресний позов саме після виплати страхового відшкодування.

В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, з урахуванням вищенаведеного та оцінки доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, так як не ґрунтується на законі та не підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 18, 141, 247, 263-265, 272, 280-283, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.М.Телегуз