Дата документу 23.11.2021 Справа № 325/656/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 325/656/21

Провадження №22-ц/807/3960/21

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Череміна Дениса Вадимовича на ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2021 року про закриття провадження, в складі судді Васильцової Г.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Приазовського районного нотаріального округу Коверзнєв Сергій Васильович, реєстраційна служба Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Приазовського районного нотаріального округу Коверзнєв С.В., реєстраційна служба Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, про визнання права власності.

В обґрунтування позову зазначав, що 09 жовтня 2015 року між ним та відповідачем було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно з яким останній продав йому земельну ділянку, що знаходиться у Запорізькій області Приазовського району, с. Степанівка Перша, кадастровий номер :04:031:0099.

На момент вчинення вказаного правочину земельна ділянка була зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, нотаріус посвідчуючи правочин, дослідив всі повноваження сторін на вчинення даної угоди, а відтак вказаний Договір купівлі-продажу, посвідчений Приватним нотаріусом Приазовського районного нотаріального округу Коверзнєвим С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1321, з додержанням вимог цивільного законодавства, а позивач є власником вищевказаної земельної ділянки та з моменту укладення вказаного договору відкрито користується цією земельною ділянкою.

Проте, в січні 2021 року йому від Запорізької обласної прокуратури надійшов лист, в якому перелічено ряд недостовірних фактів з посиланням, що ці факти можуть свідчити про незаконне набуття права власності на вказану земельну ділянку.

Ураховуючи викладене, позивач, посилаючись на ст.. 392 ЦК України, просив суд визнати ОСОБА_1 власником земельної ділянки, розміром 0,1200 га, що знаходиться у Запорізькій області Приазовському районі, с. Степанівка Перша, цільове призначення для індивідуального садівництва, кадастровий номер :04:031:0099.

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2021 року провадження в цій справі закрито.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження в цій справі, виходив з того, що в справі відсутній предмет спору, оскільки позивач просить визнати його власником земельної ділянки, яка вже належить йому, а відповідач просить задовольнити позов, що свідчить про дійсність угоди, та відсутність наміру визнавати таку угоду недійсною в судовому порядку, а також врегулювання між сторонами всіх питань щодо переходу права власності на земельну ділянку.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі представника адвоката Череміна Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що між сторонами відсутній предмет спору з підстав визнання відповідачем позовних вимог. Суд не дослідив належним чином лист Запорізької обласної прокуратури від 13.01.2021, в якому ставиться під сумнів дійсність Договору купівлі-продажу земельної ділянки та належність земельної ділянки позивачу.

Учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явились, повідомлені про дату, місце та час розгляду справи належним чином.

Від адвоката Череміна Д.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника адвоката Череміна Д.В., доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримують в повному обсязі, просять про задоволення скарги.

Колегія суддів, ураховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності осіб, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Разом з тим, положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 14 липня 2021 року відкрито провадження в цій справі, призначено підготовче засідання на 27 вересня 2021 року.

27 вересня 2021 року в підготовчому судовому засіданні судом першої інстанції закрито провадження в справі з підстав відсутності предмета спору.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду про наявність підстав для закриття провадження, виходячи з наступного.

Цивільним процесуальним законом чітко розмежовано підготовче провадження із проведенням підготовчого засідання, його особливості, строки проведення (Глава 3 Розділу III «Позовне провадження») та розгляд справи по суті із проведенням судового засідання (Глава 3 вказаного розділу).

Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Положеннями статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно з положеннями частини другої статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема: вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Таким чином, підготовче судове провадження - це стадiя судового прoцесу, в якій з`ясовується предмет спoру, позoвні вимoги, заперечення на позoвні вимoги, склад учасників судовoго процесу, вирішення відводів, xарактер спірних правовідносин та інших дій, які будуть слугувати для правильного і безперешкoдного розгляду справи пo суті, іншими словами, це важлива складова судочинства, що спрямована на створення умов для правильного, безперешкодного та своєчасного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче засідання є формою підготовчого провадження, яка полягає у вчиненні судом та учасниками судового процесу відповідних процесуальних дій.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

За таких обставин, закриття провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, можливо лише в судовому засіданні, а не при проведенні підготовчого судового засідання, оскільки згідно зі статтею 200 ЦПК України, а саме її частиною четвертою, закриття провадження можливо на цій стадії процесу з двох підстав, це: відмова від позову, визнання позову та укладення мирової угоди, визначених статтями 206, 207 ЦПК України.

Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що закриття провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, можливо лише в судовому засіданні, а не при проведенні підготовчого судового засідання, та дійшов передчасного висновку про закриття провадження в цій справі з підстав врегулювання сторонами всіх питань щодо переходу права власності на земельну ділянку та відсутності предмета спору.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла до суду заява, в якій він просить задовольнити позов (а.с. 39).

Так, відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч.4 ст. 200 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, у разі визнання позову відповідачем на стадії підготовчого провадження суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, а не постановлює ухвалу про закриття провадження в справі.

Таким чином, ухвала Приазовського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2021 року про закриття провадженняз вищевказаних підстав є передчасною.

Колегія суддів враховує, що вищевказані підстави не були доводами апеляційної скарги для скасування ухвали суду першої інстанції, та виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктами 1 та 4 частини першої статті 379 ЦПК України встановлено,що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, оскільки ухвала Приазовського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2021 року про закриття провадженняпостановлена з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Череміна Дениса Вадимовичазадовольнити.

Ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2021 року про закриття провадженняв цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2021 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова