Апеляційне провадження № 22-ц/824/2648/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи 359/754/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Кузнєцової В.В.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , правноступником якої залучений ОСОБА_4 ,

Бориспільська міська рада Київської області,

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталія Миколаївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_5 ,

на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2019 року, ухваленого в приміщенні суду під головуванням судді Чирки С.С., -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Бориспільської міської ради Київської області, ПН КМНО Герасименко Н.М. про визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради народних депутатів Київської області від 07 лютого 1989 року надано її матері ОСОБА_6 в безстрокове користування земельну ділянку з земель міської забудови в АДРЕСА_1 , площею 0,06 га для будівництва житлового будинку та господарських будівель.

10 березня 1989 року між виконавчим комітетом Бориспільської міської ради народних депутатів Київської області та ОСОБА_6 укладено договір про передачу в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради народних депутатів Київської області від 18 лютого 1997 року №99 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлових будинків», ОСОБА_6 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,06 га в АДРЕСА_1 .

На вказаній земельній ділянці в 1992 році ОСОБА_6 розпочала забудову, а саме господарську будівлю-сарай, яка на час звернення до суду не завершена будівництвом.

Відповідно до обстеження, проведеного 27 березня 2018 року КП «Бориспільське БТІ» та як стверджує позивач, окрім незавершеної будівництвом господарської будівлі, на земельній ділянці по АДРЕСА_1 інші будівлі, в тому числі житловий будинок, відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, після смерті якої відкрилася спадщина, яку прийняла позивач ОСОБА_1 .

Проте отримати правовстановлюючі документи на спадщину за законом не змогла, у зв`язку з чим, звернулася до Бориспільської міської ради Київської області з клопотанням про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Рішенням Бориспільської міської ради Київської області від 22 грудня 2016 року їй відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що земельну ділянку передано у власність іншій особі.

Відповідно інформаційного листа Бориспільської міської ради Київської області від 07 березня 2017 року зазначено, що відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 18 лютого 1997 року №99 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлових будинків» земельна ділянка по АДРЕСА_1 передана у власність гр. ОСОБА_6 . Рішення про передачу у власність іншій особі вище зазначеної земельної ділянки міською радою не приймались.

Їй стало відомо, що 1 серпня 2017 року, ОСОБА_2 , на підставі договору дарування, подарував ОСОБА_3 вказаний житловий будинок.

З огляду на викладене, просила визнати договір дарування від 1 серпня 2017 року недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 1.07.2017 на підставі договору дарування.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом процесуального та невірне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що суд в порушення вимог процесуального закону невірно оцінив докази, надані позивачем, а саме те, що земельна ділянка була передана у власність її матері ОСОБА_6 безкоштовно.

Вказана земельна ділянка у її матері не вилучалася. А відповідач ОСОБА_2 взагалі не мав відношення до вказаної земельної ділянки.

Також суд надав невірну оцінку Технічному паспорту на індивідуальний (садовий) житловий будинок, оскільки на час виготовлення такого паспорту 31.10.2017 такого будинку не існувало.

Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_8 до суду апеляційної інстанції не надходили.

В судовому засіданні апеляційного суду 20.01.2020 залучено правонаступником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_9 заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені за законом належно, проте про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради народних депутатів Київської області від 07 лютого 1989 року № 20/1 «Про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві власності» вирішено надати ОСОБА_6 безстрокове користування земельну ділянку з земель міської будови в АДРЕСА_1 , площею 600 кв.м. для будівництва житлового будинку (т. 1 а.с. 11).

В подальшому 10 березня 1989 року між виконавчим комітетом Бориспільської міської ради народних депутатів Київської області та ОСОБА_6 укладений договір про передачу в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, посвідчений 01 вересня 1989 року державним нотаріусом Бориспільської нотаріальної контори за реєстровим номером №2100 (т. 1 а.с. 12-13).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради народних депутатів Київської області від 18 лютого 1997 року №99 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлових будинків», ОСОБА_6 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,06 га в АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 15).

10 квітня 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради №192, внесено зміни в рішення виконкому № 20/1 від 07 лютого 1989 року про виділення земельної ділянки під будівлю індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 ім`я ОСОБА_6 , що підтверджується Архівним витягом виконавчого комітету Бориспільської міської ради та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії № НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 12 на звороті, 16 на звороті)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис 518 (т. 1 а.с. 9 на звороті).

Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняла позивач ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44833422 (т. 1 а.с. 10).

1 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 подала до Бориспільської міської ради клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 17).

Однак, рішенням Бориспільської міської ради Київської області №1502-20-УІІ від 22 грудня 2016 року відмовлено в наданні даного дозволу, у зв`язку з тим, що земельну ділянку передано у власність іншій особі (т. 1 а.с. 18).

Згідно Договору дарування житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М. 01 серпня 2017 року, та зареєстрованого в реєстрі №3154, ОСОБА_2 передав безоплатно у власність ОСОБА_3 прийняла у власність дарунок, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці площею 0,063 га кадастровий номер: :11:043:0039 (т. 1 а.с. 20-21).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 103094587 від 08 листопада 2017 року ОСОБА_3 зареєструвала право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.22).

Крім того, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 017, 21 березня 2017 року за відповідачем ОСОБА_3 зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :11:043:039, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 26).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що наданим доказами та матеріалами справи не встановлено правових підстав для визнання недійсним договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 та, відповідно, і для скасування державної реєстрації такого договору. Суд вважав, що у випадку задоволення позову це призведе до непропорційного втручання у право відповідача ОСОБА_3 на мирне володіння належним їй майном. Також зазначав, що доказів оскарження позивачем чи її представником дій державного реєстратора матеріали справи не містять.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

31 жовтня 2017 року на ім`я ОСОБА_3 , ПП «Приват-Інвеста» виготовлено Технічний паспорт на індивідуальний (садовий) житловий будинок по АДРЕСА_1 , згідно якого за даною адресою знаходиться житловий будинок з житловою площею 35,7 км. м. та кухня 8,1 кв. м. (т. 1 а.с. 23-25).

Згідно листа КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» № 1382 від 24 квітня 2018 року, на земельній ділянці по АДРЕСА_1 розташована господарська будівля. Будівля має наступний опис конструктивних елементів: фундамент (бетон), стіни (черепашник, цегла), покрівля (відсутня), вікна (відсутні), двері та ворота (відсутні), електрозабезпечення, водопостачання, каналізація, опалення, газопостачання (відсутнє) (т. 1 а.с. 32).

Доводи апеляційної скарги про те, що житлового будинку на земельній ділянці, який подарований ОСОБА_2 ОСОБА_3 не існувало не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки у відповідності до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст.72 та ч.2 ст.102, ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу уразі необхідності з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи.

Для того, щоб встановити яка саме на земельній ділянці по АДРЕСА_2 будівля, та чи є вона об`єктом завершеного або незавершеного будівництва необхідні спеціальні знання. Тому, вказана обставина може бути з`ясована виключно експертом, а не письмовими доказами.

Клопотань щодо призначення судом експертизи від позивача чи від її представника, під час розгляду справи, ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не надходило.

При цьому, з матеріалів витребуваних від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М., а саме копій нотаріальної справи щодо договору дарування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованого на земельній ділянці площею 0,0630 га кадастровий номер :11:043:0039 по АДРЕСА_1 , посвідченого 01 серпня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №3154 (т. 1 а.с. 93-128), встановлено, що право власності на вказаний вище житловий будинок було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Обребчуком Радиславом Володимировичем , державним реєстратором КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», 27 грудня 2016 року за номером 18399970, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 105.

Вказане підтверджується й інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно з якою 27 грудня 2016 року державним реєстратором, на підставі технічного паспорта, виданого 15 вересня 2016 року ФОП ОСОБА_7 , договору на право користування землею від 04.03.2002, рішенням Бориспілської міської ради від 20 січня 2004 року, було зареєстровано право власності на житловий будинок (номер запису про право власності: 18399970, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 105) на ОСОБА_2 .

Дії державного реєстратора щодо реєстрації права власності ОСОБА_2 не оскаржувалися, а тому підстави стверджувати, що ОСОБА_2 набув право власності незаконно у апеляційного суду відсутні.

З огляду на що, висновок суду першої інстанції про те, що вимоги про скасування права власності на будівлю не підлягають задоволенню є законним.

Відповідно до частини першої ст.717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За нормою частини першої ст. 722 Цивільного кодексу України право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Відповідно до п. 2. ст. 719 Цивільного кодексу України, договір дарування нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню.

Доказів, які б свідчили про існування підстав для визнання договору дарування недійсним ОСОБА_1 не надано.

Згідно ч. 1 ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Так, державний реєстратор несе відповідальність виключно за свої дії.

Доказів оскарження позивачем та/або представником позивача дій державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Обребчука Р.В., в порядку статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» матеріали справи не містять.

У зв`язку з викладеним вище, договір дарування був посвідчений з дотриманням усіх вимог чинного законодавства, а також на підставі всіх необхідних документів, а тому і відсутні підстави стверджувати про незаконність проведених реєстраційних дій щодо договору дарування.

А тому, апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції правовстановлюючих документів, які б свідчили про набуття права власності позивачем чи її матір`ю у передбаченому законом порядку на нерухоме майно не надано. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бориспільської міської ради Київської області від 22 грудня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що земельну ділянку передано у власність іншій особі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для задоволення позову є неспроможними, оскільки, переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог, і з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на розсуд позивача, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, недоведені належними та допустимими доказами та жодним чином не спростовують висновки суду, викладені в рішенні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 22 січня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: