Справа № 466/7941/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар ХРУПА Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (м. Київ, вул. Вацлава Гавела, 6) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 383 від 14.01.2020р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № CL1r-72849 від 27.08.2017 року, укладеним з АТ «Кредобанк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на підставі договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги укладеного 20.06.2019 року між АТ «Кредобанк» та ТзОВ «Росвен Інвест Україна», на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості на загальну суму 12 134 грн. 65 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вищевказаним виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. реєстраційний номер № 383 від 14.01.2020р., з нього на користь ТзОВ «Росвен Інвест Україна» стягнуто заборгованість за кредитним договором № CL1r-72849 від 27.08.2017 року, на загальну суму 12 134 грн. 65 коп. та 400грн. в якості плати за вчинення виконавчого напису.

27.02.2020 року на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Львівського округу Пиць Андрієм Андрійовичем відкрито виконавче провадження № 61398629.

Позивач вважає, що у приватного нотаріуса не було жодних законних підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення боргу за кредитним договором № CL1r-72849 від 27.08.2017 року, виконавчий напис було вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості згідно положень Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999 року в редакції від 29.11.2001 року. Крім цього, позивач не повідомлявся про вчинення виконавчого напису. Відтак, просить визнати вищевказаний виконавчий напис, таким, що не підлягає виконанню.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 06.09.2021 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив позов задовольнити. Проти заочного рішення не заперечив.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали про відкриття провадження по справі та призначення судового засідання. Відзиву на позов не подав.

Треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце слухання справи.

Зі згоди позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст. 223, 280, ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та тертіх осіб та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши позивача, дослідивши подані докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № CL1r-72849 від 27.08.2017 року, укладеним між ним та АТ «Кредобанк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на підставі договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги укладеного 20.06.2019 року між АТ «Кредобанк» та ТзОВ «Росвен Інвест Україна».

Виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В., реєстраційний номер № 383 від 14.01.2020р., з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» стягнуто заборгованість за кредитним договором № CL1r-72849 від 27.08.2017 року, на загальну суму 11 734,65 коп. нараховано 400,00грн. плати за вчинення виконавчого напису.

27.02.2020 року на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Львівського округу Пиць А.А. відкрито виконавче провадження № 61398629. Крім цього, приватним виконавцем виконавчого округу Львівського округу Пиць А.А. винесено Постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 27.02.2020р., Постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 27.02.2020 року та Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Позивач просить суд визнати виконавчий напис, таким, що не підлягає виконанню з підстав його незаконності.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Аналіз пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №308/11193/16-ц.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника.

Крім цього, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (надалі також Перелік, Постанова КМУ №1172). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Згідно п. 1 Постанови КМУ №1172 вказано процедуру стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно.

Для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Як слідує з виконавчого напису № 383 від 14.01.2020р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» стягнуто заборгованості на загальну суму 12 134 грн. 65 коп. та 400,00грн. плати за вчинення цього виконавчого напису.

Підставою вчинення виконавчого напису, з у рахуванням судових рішень про скасування постанови КМУ №662, міг бути лише оригінал нотаріально посвідченого договору.

Встановлено, що кредитний договір № CL1r-72849 від 27.08.2017 року на підставі якого було вчинено виконавчий напис, був укладений між ОСОБА_1 та АТ «Кредобанк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на підставі договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги укладеного 20.06.2019 року між АТ «Кредобанк» та ТзОВ «Росвен Інвест Україна», не був нотаріально посвідчений, що є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Крім цього, виконавчий напис було вчинено за відсутності первинних бухгалтерських документів, які підтверджують розмір боргу по кредитному договору.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі №910/5226/17.

Відповідно до положення ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі №910/5226/17.

Для правильного застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

У виконавчому написі вказано, що строк платежу за Кредитним договором від 27.08.2017 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 20.06.2019 року по 14.01.2020 року. Також зазначено, що прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 6 419,48,00грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5 315,17 грн. Всього 11 734,65 грн.

Проте розрахунків на підтвердження розміру боргу не долучено.

Вищевикладене свідчить про те, що включена до виконавчого напису нотаріуса заборгованість не була безспірною.

Також відсутні підтвердження про повідомлення позивача щодо наявної заборгованості.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що були відсутні законні підстави для видачі виконавчого напису.

Вчинений виконавчий напис приватного нотаріуса необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,247,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 383 від 14.01.2020р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № CL1r-72849 від 27.08.2017 року, укладеним з АТ «Кредобанк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на підставі договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги укладеного 20.06.2019 року між АТ «Кредобанк» та ТзОВ «Росвен Інвест Україна», на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості на загальну суму 12 134 грн. 65 коп. та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 400, 00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (м. Київ, вул. Вацлава Гавела, 6, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ІНПП: НОМЕР_1 ) 908,00 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення складено 22.11.2021р.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська