ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м. Херсон

справа № 666/5924/14

провадження № 22-ц/819/1073/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Майданіка В.В.,
Пузанової Л.В.
секретарСавицька А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року у складі судді Майдан С.І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрспецторгГрупп», Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), треті особи: Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними прилюдних торгів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрспецторгГрупп»(далі - ТОВ «Укрспецторг Групп»), відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції в місті Херсоні ( на теперішній час - Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)), треті особи: Публічне акціонерне товариство «Омега Банк»(далі - ПАТ «Омега Банк»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»(далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») про визнання недійсними прилюдних торгів.

Позов обґрунтовано тим, що 08.08.2012 року між ОСОБА_4 та ВАТ «Сведбанк» укладено кредитний договір №2102/0808/98-051, відповідно до якого банк надав позивачу грошові кошти в сумі 75 000 доларів США зі сплатою 13,5 відсотків річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредиту до 08 серпня 2018 року включно.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 08.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір, предметом якого була нежитлова будівля магазину-бару з прибудовою, загальною площею 95,2кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 23.11.2011 року у справі №2-3151/11 стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором № 2102/0808/98-051 від 08.08.2008 року в сумі 562 099,47 грн, пеню у сумі 39 301,52 грн, судовий збір в сумі 1 700 грн і 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

За заявою представника ПАТ «Сведбанк» 06.11.2012 року державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ м. Херсона було відкрито виконавче провадження за виконавчими листами, виданими 26.09.2012 року згідно із зазначеним судовим рішенням.

28.11.2012 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» (далі - ТОВ «Вектор плюс») укладено договір факторингу №15.

28.11.2012 року між ТОВ «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу.

Згідно із вищезазначеними договорами відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №2102/0808/98-051 від 08.08.2008 року на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна іпотекодержателя за іпотечним договором №2555 від 08.08.2008 року, а саме ТОВ «Кредитні Ініціативи» набуло статусу нового кредитора/іпотекодержателя/стягувача щодо права вимоги кредитної заборгованості з позивача на свою користь.

01.02.2013 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» і ОСОБА_5 укладено додатковий договір до кредитного договору №2102/0808/98-051 від 08.08.2008 про припинення зобов`язання переданням відступного. Згідно з умовами вказаного договору передбачалось, що після сплати ОСОБА_5 в якості відступного грошових коштів в сумі 559 510 грн., припиняються всі та кожне із зобов`язань, визначених зазначеним кредитним договором, а сам кредитний договір вважається таким, що припинив свою дію.

Листом уповноваженого представника TOB «Кредитні ініціативи» Стовбчатого O.A. від 01.02.2013 повідомлено ОСОБА_5 про те, що у зв`язку зі сплатою відступного, відповідно до укладеного 01.02.2013 року додаткового договору до кредитного договору №2102/0808/98-051 від 08.08.2008 року зазначений кредитний договір зі всіма змінами та доповненнями і іпотечний договір від 08.08.2008 року припинили свою дію з 01.02.2013 року, у ОСОБА_5 відсутня заборгованість за вказаним кредитним договором та у ТОВ «Кредитні ініціативи» відсутні будь-які претензій до останнього, що пов`язані з укладанням, змінами, виконанням та/чи припиненням дії договору.

19.07.2013 року ХФ ТОВ «УкрспецторгГрупп» при вчиненні виконавчих дій у виконавчому провадженні зі стягнення боргу з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Сведбанк» на загальну суму 603 220 грн.99 коп. у порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку», провела прилюдні торги з реалізації нежитлової будівлі магазину-бару з прибудовою, загальною площею 95,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_6 торгів було визначено ОСОБА_1 , яка була єдиним учасником торгів і запропонувала за майно його стартову ціну 282 570 грн.

На підставі протоколу №22-0294/13 про проведення прилюдних торгів державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ м. Херсона Мезенок Ю.Л. складено акт про проведення прилюдних торгів з реалізації зазначеного майна від 24.07.2013 року, на підставі якого ОСОБА_1 отримано свідоцтво про право власності на зазначене майно.

Позивач вважає, що зазначені прилюдні торги було проведеноз грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки реалізація майна проведена в порядку, передбаченому Законом України « Про іпотеку», в той час, як мала бути проведена у порядку визначеним Законом України «Про виконавче провадження» та п.4.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, якими визначено, що лот може бути виставлений на торги за наявності не менше двох покупців. Крім того, у зв`язку зі сплатою 01.02.2013 року відступного, іпотечний договір від 08.08.2008 року припинив свою дію, що повністю виключає наявність правових підстав для реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів. Також підставою для визнання торгів недійсними позивач зазначає ту обставину, що на момент реалізації майна державному виконавцю мало бути відомо про заміну іпотекодержателя, але виконавче провадження не було зупинено до моменту отримання ухвали суду про заміну сторони виконавчого провадження, не вчинено жодних заходів спрямованих на зупинення проведення прилюдних торгів з метою недопущення порушення законних прав як іпотекодавця, так і іпотекодержателя, не запитано згоди заставодержателя на звернення стягнення на іпотечне майно.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив:

1) задовольнити позовні вимоги;

2) визнати недійсними результати прилюдних торгів щодо реалізації предмета іпотеки, нежитлової будівлі, магазину-бару з прибудовою, загальною площею 95,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , проведених Херсонською філією ТОВ «Укрспецторг Групп» (Херсонська область), на замовлення відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції в м. Херсоні 19 липня 2013 року (протокол № 22-0294/13 проведення прилюдних торгів по реалізації майна);

3) визнати незаконним та скасувати акт державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції в м. Херсоні Мезенок Ю.Л. від 24 липня 2013 року про проведення прилюдних торгів з реалізації нежитлової будівлі магазину-бару з прибудовою, загальною площею 95,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , який належить Келеш Енгіну;

4) визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право власності на вказану нежитлову будівлю магазин-бар з прибудовою, загальною площею 95,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_1 ;

5) виключити з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис від 24 липня 2013 року № 1802596 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на зазначену нежитлову будівлю.

Після скасування Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 16.01.2015 року та ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 08.05.2015 року справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ході розгляду справи позивач уточнив пункт 5 прохальної частини позовної заяви та просив скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (скасовано державну реєстрацію) згідно запису в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №1802596 від 24 липня 2013 року про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю, магазин-бар з прибудовою, загальною площею 95,2кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , припинити речові права ОСОБА_1 на вказане майно і визнати право власності за ОСОБА_4 на вказане майно.

Інші пункти прохальної частини позовної заяви ( пункти 1-4) позивач просив залишити без змін.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 лютого 2021 року позов задоволено.

Визнано недійсними результати прилюдних торгів щодо реалізації предмета іпотеки, нежитлової будівлі, магазину-бару з прибудовою, загальною площею 95,2кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , проведених Херсонською філією ТОВ «УкрспецторгГрупп» на замовлення Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції в м. Херсоні 19 липня 2013 року (протокол №22-0294/13 проведення прилюдних торгів по реалізації майна).

Визнано незаконним та скасовано акт державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції в м. Херсоні Мезенок Ю.Л. від 24 липня 2013 року про проведення прилюдних торгів з реалізації нежитлової будівлі магазину-бару з прибудовою, загальною площею 95,2кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 .

Визнано недійсним і скасовано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю, магазин-бар з прибудовою, загальною площею 95,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_1 .

Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (скасовано державну реєстрацію) згідно запису в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №1802596 від 24 липня 2013 року про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю, магазин-бар з прибудовою, загальною площею 95,2кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , припинено речові права ОСОБА_1 на вказане майно і визнано право власності за ОСОБА_4 на вказане майно.

Стягнуто пропорційно з ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрспецторгГрупп», Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені на сплату судового збору в загальній сумі 685,40 гривень, а саме: по 228,47 гривень з кожного.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просять рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заявлених вимог відмовити.

Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що реалізація предмета іпотеки була проведена на прилюдних торгах, організація яких відбулася на підставі Тимчасового положення з урахуванням Закону України «Про іпотеку», зокрема статті 45 цього Закону, за яким прилюдні торги можна провести за наявності одного учасника, придбавши майно за його початковою ціною, а тому суд дійшов неправильного висновку про те, що внаслідок торгів були порушені права і законні інтереси позивача.

Крім того, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними, а позивач такі дії не оскаржував, у зв?язку з чим його доводи щодо порушень, допущених посадовими особами державної виконавчої служби до початку торгів не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними.

Також апелянти зазначили про те, що суд вийшов за межі позовних вимог та ухвалив рішення про визнання торгів недійсними із застосуванням правових наслідків недійсності правочину з тих підстав, що зобов`язання та іпотека на день проведення прилюдних торгів припинили свою дію, не врахувавши, що такі підстави мають самостійний характер оскарження торгів та інший спосіб захисту цивільних прав та інтересів, передбачений ЦК України.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якого діє ОСОБА_8 , доводи апелянтів не визнав, рішення суду просить залишити без змін, як постановлене з дотриманням вимог чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених статті 367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.08.2008 року між ОСОБА_5 та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір №2102/0808/98-051, відповідно до якого банк надав позивачу грошові кошти в сумі 75 000 доларів США, зі сплатою 13,5% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредиту до 08.08.2018 року включно.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаними договором 08.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір, предметом якого була нежитлова будівля магазину-бару з прибудовою, загальною площею 95,2кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 23 листопада 2011 року у справі №2-3151/11 стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором від 08 серпня 2008 року №2102/0808/98-051 у сумі 562 099,47 грн., пеню в сумі 39 301,52 грн., судовий збір в сумі 1 700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

За заявою представника ПАТ «Сведбанк» 06 листопада 2012 року державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ м. Херсона відкрито виконавче провадження за виконавчими листами, виданими 26 вересня 2012 року згідно з рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 23 листопада 2011 року про стягнення боргу з ОСОБА_5

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», що є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку « ТАС-КОМЕРЦБАНК» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу №15.

28 листопада 2012 року між ТОВ «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу.

Відповідно до укладених договорів банк відступає новому кредитору свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі переданих документів. З моменту відступлення банком новому кредитору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для нового кредитора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до нового кредитора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

Згідно із зазначеними угодами відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 08 серпня 2008 року №2102/0808/98-051, що був укладений між ВАТ «Сведбанк» та позивачем, на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи».

Також внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна іпотекодержателя за іпотечним договором від 08 серпня 2008 року №2555, а саме ТОВ «Кредитні Ініціативи» набуло статусу нового кредитора/іпотекодержателя/стягувача щодо права вимоги кредитної заборгованості з позивача на свою користь.

01 лютого 2013 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» і ОСОБА_5 укладено додатковий договір до кредитного договору від 08 серпня 2008 року №2102/0808 98-051 про припинення зобов`язання переданням відступного (далі - додатковий договір).

Згідно з умовами цього договору передбачалось, що після сплати ОСОБА_5 в якості відступного грошових коштів в сумі 559 510 грн., припиняються всі та кожне із зобов`язань, визначені зазначеним кредитним договором, а сам кредитний договір вважається таким, що припинив свою дію.

Листом уповноваженого представника ТОВ «Кредитні ініціативи» Стовбчатого O.A. від 01 лютого 2013 року повідомлено ОСОБА_5 про те, що у зв`язку зі сплатою відступного, відповідно до укладеного 01 лютого 2013 року додаткового договору до кредитного договору від 08 серпня 2008 року №2102/0808/98-051, зазначений кредитний договір зі всіма змінами та доповненнями та іпотечний договір від 08 серпня 2008 року припинили свою дію з 01 лютого 2013 року, у ОСОБА_5 відсутня заборгованість за вказаним кредитним договором та у ТОВ «Кредитні ініціативи» відсутні будь-які претензій до останнього, що пов`язані з укладанням, змінами, виконанням та/чи припиненням дії договору.

19 липня 2013 року ХФ ТОВ «УкрспецторгГрупп» при вчиненні виконавчих дій у виконавчому провадженні зі стягнення боргу з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Сведбанк» на загальну суму 603 220,99 грн у порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку», проведено прилюдні торги з реалізації нежитлової будівлі магазину-бару з прибудовою, загальною площею 95,2кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_6 торгів було визнано ОСОБА_1 , яка була єдиним учасником торгів і запропонувала за майно його стартову ціну - 282 570 грн.

На підставі протоколу №22-0294/13 від 19.07.2013 року про проведення прилюдних торгів державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ м. Херсона Мезенок Ю.Л. складено акт про проведення прилюдних торгів з реалізації зазначеного майна від 24 липня 2013 року, на підставі якого ОСОБА_1 отримано свідоцтво про право власності на зазначене майно, яке було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис №1802596 від 24.07.2013 року.

Зі змісту заявлених вимог вбачається, що підставами для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є як недотримання державним виконавцем вимог Закону України « Про виконавче провадження», так і недотримання спеціалізованою організацією вимог п.4.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, оскільки лот був виставлений на торги за наявності лише одного покупця.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України, Законом України « Про іпотеку», в редакції, яка була чинною на час проведення електронних торгів, Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV (далі Закон №606-ХІV), в редакції, яка була чинною на час проведення електронних торгів, Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27.10.1999 (далі - Тимчасовий порядок).

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно із частиною другою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та складанні за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів.

На підставі цього акту нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Таким чином, акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.

З аналізу частини першої статті 650 ЦК України, частини першої статті 655 ЦК України та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Таким чином, продаж майна з публічних торгів дає підстави для визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.

Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями частин першої і третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до статті 45 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV«Про іпотеку» при реалізації предмета іпотеки прилюдні торги проводяться принаймні за умови участі одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 44 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, за змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об`єкти нерухомості.

Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Таким чином, статтею 45 Закону України «Про іпотеку», який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, передбачено можливість проведення торгів за участі лише одного учасника.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №522/10127/14-ц (провадження 14-428цс18).

Отже, наведені позивачем доводи про те, що норми Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не підлягають застосуванню, на увагу не заслуговують.

Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27 жовтня 1999 року, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів.

У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі №668/5633/14-ц викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі №6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі №6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах №6-370цс16 та №6-547цс16.

Інші порушення правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме, щодо процедури підготовки, проведення прилюдних торгів позивач в позові не зазначав і такі порушення в суді не доводив.

Задовольняючи заявлені вимоги, суд виходив з того, що на момент проведення прилюдних торгів ПАТ «Сведбанк» з 28.11.2012 року втратив права кредитора та іпотекодержателя по відношенню до ОСОБА_5 , у зв`язку зі сплатою відступного відбулося припинення зобов`язання ОСОБА_5 за кредитним договором, додатковими угодами до нього та іпотечним договором, заборгованість перед іпотекодержателем була відсутня, іпотечний договір припинив свою дію з 01.02.2013 року, що повністю виключає наявність правових підстав для реалізації зазначеного вище майна 19.07.2013 року з прилюдних торгів в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку». Крім того, спірне майно, в порушення статті 54 Закону України «Про іпотеку», було реалізовано без отримання відповіді про надання або ненадання на це згоди іпотекодержателя, а тому суд прийшов до висновку про порушення оспорюваним правочином прав позивача та наявність підстав для застосування судового захисту шляхом визнання недійсними результатів прилюдних торгів.

Проте погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може з огляду на наступне.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, передбачено Законом № 606-ХIV та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 (далі - Інструкція № 74/5), в редакції Закону та наказу, що діяли на час проведення прилюдних торгів, свідчать про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими визначається порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна, а тому посилання суду, як на підставу для визнання прилюдних торгів недійсними, на порушення пунктів 4.5, 4.5.2, 4.5.6 Інструкції є неправильними.

Законом № 606-ХIV, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов`язки.

Відповідно до статті 1 наведеного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (частина перша статті 6 Закону).

Відповідно до приписів частини першої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» у наведеній редакції передбачено, щ о державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу

(посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього

Закону.

Державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Питання щодо обов`язку та прав державного виконавця зупинити виконавче провадження врегульовано статтями 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження», якими, зокрема визначено, що виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою, якій законом надано таке право; зупинення судом реалізації арештованого майна; звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 8 цього Закону; надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення тощо.

Про зупинення виконавчого провадження державний виконавець виносить відповідну постанову, яка є підставою для непроведення виконавчих дій та, якщо арештоване майно боржника передано для реалізації, надсилається підприємству, установі, організації, які здійснюють

таку реалізацію (частини четверта, шоста статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Для забезпечення прав сторін виконавчого провадження та реалізації повноважень державного виконавця у наведеній частині частиною п`ятою статті 12 Закону № 606-ХIV визначено обов`язок сторін протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження.

Позивач як боржник у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виданого судом виконавчого листа про стягнення з нього на користь банку грошових коштів, письмової заяви- повідомлення про виконання ним судового рішення шляхом сплати відступного новому кредитору державному виконавцю не направляв.

Не звертався до державного виконавця з цього приводу і стягувач та не надходило відповідних судових рішень, на підставі яких могло відбутися зупинення виконання ухваленого ним рішення.

Не укладалася сторонами (боржником та стягувачем) і мирова угода в процесі виконання судового рішення, а досягнута позивачем із новим кредитором домовленість щодо припинення зобов`язань за кредитним договором шляхом сплати відступного перебуває як поза межами виконавчого провадження, так і сама по собі, без вчинення боржником та новим кредитором відповідних процесуальних дій, не є підставою для визнання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості виконаним.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що на час проведення прилюдних торгів, дійсність яких оскаржена позивачем, правові підстави для відкладення державним виконавцем провадження виконавчих дій чи зупинення виконавчих дій, в тому числі щодо реалізації майна боржника із прилюдних торгів, були відсутніми, а отже,- посилання позивача та висновки суду про те, що у зв`язку зі сплатою 01.02.2013 року відступного, іпотечний договір від 08.08.2008 року припинив свою дію, що повністю виключає наявність правових підстав для реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів не свідчить про порушення правил проведення торгів та не може бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Доводи позивача про те, що виконавче провадження не було зупинено до моменту отримання ухвали суду про заміну сторони виконавчого провадження, не вчинено жодних заходів, спрямованих на зупинення проведення прилюдних торгів з метою недопущення порушення законних прав як іпотекодавця, так і іпотекодержателя, є безпідставними оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення ним дій, передбачених частиною п`ятою статті 12 Закону № 606-ХIV щодо повідомлення державного виконавця про повне самостійне виконання ним судового рішення, а також про виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження відповідно до Закону України « Про виконавче провадження» із підтвердженням наведеної обставини належними доказами.

Доводи позивача про те, що не було отримано згоди на передачу майна на реалізацію не свідчать про порушення процедури проведення прилюдних торгів, а вказують на незгоду позивача саме з діями державного виконавця щодо призначення цих торгів, які ним в установленому законом порядку та у визначені законом строки не оскаржувалися.

Інші доводи позивача не стосуються правил проведення прилюдних торгів і також мають самостійний спосіб оскарження.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заявлених вимог, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року скасувати і постановити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрспецторгГрупп», Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), треті особи: Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними прилюдних торгів - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: В.В.Майданік

Л.В.Пузанова

Повний текст постанови складено 24 листопада 2021 року

Суддя Т.Г. Чорна