Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2021 Справа №607/19578/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря с/з - Свергун Т.В., позивачки - ОСОБА_1 її представника - ОСОБА_2 , відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 , просить стягувати з відповідача щомісячно аліменти на її користь на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною ОСОБА_4 повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач не надає матеріального утримання своєму сину.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав, викладених в ньому. Зазначили, що позивачка є пенсіонеркою, має четверо дітей.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що буде оплачувати аліменти, однак, через карантин, в нього немає роботи.

Дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.11.2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видане Товстенською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 24 листопада 2007 року.

В цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 06 травня 2008 року.

Як стверджує позивачка та відповідач, вони спільно із сином проживають за адресою АДРЕСА_1 .

Як видно із Випискою із медичної карти малолітнього ОСОБА_4 , йому поставлений діагноз вроджена вада сечовивідної системи.

Розглянувши справу, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, зважаючи на таке.

Згідно статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до вимог частин першої та другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, його вік, відсутні відомості про поганий стан здоров`я, матеріальне становище позивачки, яка є пенсіонером, суд доходить переконання, що аліменти на утримання сина слід визначити в розмірі 1/4 частин усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку починаючи з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття.

Такий розмір є наближеним до встановленого законодавцем гарантованого мінімального розміру аліментів на одну дитину та безумовно стягується у разі звернення до суду із такими вимогами із заявою про видачу судового наказу.

Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання дітей та забезпечення їх рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Отже, позов підлягає до задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 щомісячно аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 13 листопада 2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 тел. НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: село Товсте, Гусятинського району Тернопільської області, фактично проживає (зі слів) - АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_5 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк