Провадження № 2/127/3442/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09.11.2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Матвійчук А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивований тим, що 15.01.2021 року біля 15 год. 30 хв., водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1 , в місті Вінниця на перехресті вулиць проспект Коцюбинського та вулиця Київська в районі будинку № 2, виїхав на перехрестя з проспекту Коцюбинського в напрямку центрального мосту на червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.п. е) пункту 8.7.3. параграфа 8 та пункт 16.3 параграфа 16 ПДР України, внаслідок чого, вчинив зіткнення з автомобілем «Hyundai Elantra», державний номер НОМЕР_2 , що рухався через перехрестя з вулиці Брацлавська в напрямку вулиці Київської на зелений сигнал світлофору, яким керував ОСОБА_2 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Hyundai Elantra», завдано технічних пошкоджень, що призвело до неможливої його подальшої експлуатації без ремонтно - відновлювальних робіт, а водій (позивач) цього транспортного засобу зазнав значної матеріальної та моральної шкоди.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні дорожньої транспортної пригоди визнана відповідачем у повному обсязі, що підтверджується його особистим написом «вину визнаю» (п.14, розділу «Транспортний засіб В», Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 15.01.2021) та особистим підписом (п. 15, розділу «Транспортний засіб В», Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 15.01.2021). Також, відповідач визнання своєї вини закріпив у розписці від 15.01.2021 року, наданої позивачу.

З наведеного випливає, факт вини відповідача у вчиненні ДТП, внаслідок якого позивачу завдано збитків, є преюдиціальним і не потребує доказування.

У відповідача на час вчинення ДТП був відсутній поліс страхування, проте останній добровільно зобов`язався відшкодувати завдані збитки позивачу самостійно у повному обсязі. Сторони ДТП шляхом візуального огляду нанесених пошкоджень майну позивача та проведеними консультаціями зі спеціалістами СТО встановили та погодили величину матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Hyundai Elantra», державний номер НОМЕР_2 , про що відповідач склав розписку 15.01.2021 року, в редакції якої зазначив, що бере на себе зобов`язання відшкодувати матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля «Hyundai Elantra», державний номер НОМЕР_2 , в результаті пошкодження при ДТП, у сумі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок (в т.ч. ПДВ) в термін до 31.03.2021 року.

Проте, фактичні витрати на ремонтно-відновлювальні роботи ТЗ «Hyundai Elantra» становлять 93 980 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп., що підтверджується Актом № ОУ 0000021 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 16 лютого 2021року, квитанцією до прибуткового касового ордера № 68 від 16 лютого 2021 року, квитанцією до прибуткового касового ордера № 69 від 19 лютого 2021 року.

Однак, Відповідач відшкодував лише частину суми завданих збитків, що загалом становить 20 000 грн., решту суми завданих збитків відповідач не відшкодував до теперішнього часу, що підтверджуються випискою, виданою Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» від 18.06.2021 року № TMPNMNBLVK5JBDNI (окремі операції) по картковому рахунку за період 01.02.2021 по 17.06.2021 року.

Таким чином, сума не покритих збитків за ремонтно-відновлювальні роботи становить 73 980, 00 гривень.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач з дня спливу терміну виконання зобов`язання відповідача (31.03.2021 останній день виконання зобов`язання), намагався вести переговори шляхом телефонного зв`язку, але останній систематично ігнорував телефонні дзвінки та уникав спілкування.

Таким чином, з контексту розписки від 15.01.2021 року випливає, що відповідач зобов`язався відшкодувати грошові кошти до 31.03.2021 року, тобто останнім днем погашення відшкодування є 31.03.2021 року, а з 01.04.2021 року настає порушення виконання зобов`язання.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем здійснено розрахунок суми компенсації інфляційних та 3% річних на суму боргу за порушення строків відшкодування, яка разом з боргом становить - 76 510 грн. 33 коп. за період з 01 квітня 2021 року по день звернення до суду - 31.07.2021 року та складається з: борг за компенсацію нанесеної матеріальної шкоди майну 73 980,00 гривень, збитки від інфляції (з урахуванням встановленого індексу інфляції) 1 788,50 гривень, 3 % річних від простроченої суми 741,83 гривень.

Отже, відповідач зобов`язаний відшкодувати в установленому порядку позивачу частину не відшкодованих фактичних витрат на ремонтно-відновлювальні роботи з врахуванням збитків від інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми.

Крім того, автомобіль є власне невід`ємним засобом пересування позивача, а його відсутність після ДТП у зв`язку з проведенням ремонтно-відновлювальних робіт, спричинила позивачу істотність вимушених змін у способі його життя та додаткові витрати на пересування.Протиправними діями позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він пережив велике душевне страждання, у зв`язку з чим стан здоров`я погіршився.З моменту цієї пригоди, його сім`я відчуває глибокі моральні страждання, що призводить до додаткового великого психічного навантаження. Позивач постійно знаходиться у стресовому стані, внаслідок чого це призводить до психологічного дискомфорту.Стан та знервованість позивача негативно впливають на членів його сім`ї.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн.

Вище викладене й стало підставою звернення позивача до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 27.08.2021 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 15.01.2021 року біля 15 год. 30 хв., водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1 , в місті Вінниця на перехресті вулиць проспект Коцюбинського та вулиця Київська в районі будинку № 2, виїхав на перехрестя з проспекту Коцюбинського в напрямку центрального мосту на червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.п. е) пункту 8.7.3. параграфа 8 та пункт 16.3 параграфа 16 ПДР України, внаслідок чого, вчинив зіткнення з автомобілем «Hyundai Elantra», державний номер НОМЕР_2 , що рухався через перехрестя з вулиці Брацлавська в напрямку вулиці Київської на зелений сигнал світлофору, яким керував ОСОБА_2 .

Винним у вчиненні ДТП визнав себе ОСОБА_3 . Зазначене підтверджується письмовим доказом - копією повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 15.01.2021 року (європротокол).

У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

У ОСОБА_3 на час вчинення ДТП був відсутній поліс страхування, проте останній добровільно зобов`язався відшкодувати завдані збитки позивачу самостійно у повному обсязі. Сторони ДТП шляхом візуального огляду нанесених пошкоджень майну позивача та проведеними консультаціями зі спеціалістами СТО встановили та погодили величину матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Hyundai Elantra», державний номер НОМЕР_2 , про що відповідач склав розписку 15.01.2021 року, в якій зазначив, що бере на себе зобов`язання відшкодувати матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Hyundai Elantra», державний номер НОМЕР_2 , в результаті пошкодження при ДТП, у сумі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок в термін до 31.03.2021 року.

Фактичні витрати на ремонтно-відновлювальні роботи ТЗ «Hyundai Elantra» становлять 93 980,00 гривень, що підтверджується Актом № ОУ 0000021 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 16.02.2021року, квитанцією до прибуткового касового ордера № 68 від 16.02.2021 року, квитанцією до прибуткового касового ордера № 69 від 19.02 2021 року.

Однак, Відповідач відшкодував лише частину суми завданих збитків, що загалом становить 20 000 гривень, решту суми завданих збитків відповідач не відшкодував до теперішнього часу, що підтверджуються випискою, виданою Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» від 18.06.2021 року № TMPNMNBLVK5JBDNI (окремі операції) по картковому рахунку за період 01.02.2021 по 17.06.2021 року.

Таким чином, сума не покритих збитків за ремонтно-відновлювальні роботи становить 73 980, 00 гривень.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач з дня спливу терміну виконання зобов`язання відповідача (31.03.2021 останній день виконання зобов`язання), намагався вести переговори шляхом телефонного зв`язку, але останній систематично ігнорував телефонні дзвінки та уникав спілкування.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної безпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утримання транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В абзаці 2 пункту 9 постанови № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Пленуму Верховного Суду України зазначено, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Приймаючи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, відповідно ст.1188 ЦК України, повинен нести відповідальність за заподіяну матеріальну шкоду з його вини в наслідок ДТП.

Таким чином, обов`язок відшкодувати позивачеві матеріальну шкоду покладається на відповідача, оскільки він керував автомобілем «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності.

Пунктом 32.7 статті 32 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Натомість у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, міститься поняття «втрата товарної вартості транспортного засобу», а поняття «втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу» не використовується.

Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Матеріалами справи встановлено, що дії відповідача є неправомірними, зокрема останнім було допущено порушення Правил дорожнього руху; наявний безпосередній причинно-наслідковий зв`язок протиправних дій та негативних наслідків, що проявилось у пошкодженні автомобіля, встановленою є також вина відповідача, що підтверджується Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європотокол).

З контексту розписки від 15.01.2021 року випливає, що відповідач зобов`язався відшкодувати грошові кошти до 31.03.2021 року, тобто останнім днем погашення відшкодування є 31.03.2021 року, а з 01.04.2021 року настає порушення виконання зобов`язання.

Нормою частини 1 статті 526 встановлені загальні умови виконання зобов`язання, а саме, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті боргова розписка є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16- ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

У відповідності зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.».

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем здійснено розрахунок суми компенсації інфляційних та 3% річних на суму боргу за порушення строків відшкодування, яка разом з боргом становить 76 510 грн. 33 коп. за період з 01 квітня 2021 року по день звернення до суду - 31.07.2021 року та складається з: борг за компенсацію нанесеної матеріальної шкоди майну 73 980,00 гривень, збитки від інфляції (з урахуванням встановленого індексу інфляції) 1 788,50 гривень, 3 % річних від простроченої суми 741,83 гривень.

Судом досліджено наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій і встановлено його відповідність чинному законодавству.

Враховуючи те, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику автомобіля «Hyundai Elantra», державний номер НОМЕР_2 , складає 76 510,33 гривень, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування шкоди 76 510,33 гривень.

Згідно положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995, роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Приймаючи до уваги той факт, що позивачу дійсно було завдано майнової шкоди винною у ДТП особою, враховуючи глибину і тривалість душевних страждань, що пов`язані з пошкодженням майна позивача та порушенням його звичайного способу життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає адекватною компенсацію моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн., які повинні бути стягнуті на користь позивача з відповідача, тобто вимога про відшкодування моральної шкоди з підлягає задоволенню.

Згідно акту прийому-передачі грошових коштів від 20.07.2021 року ОСОБА_2 було сплачено адвокату Понику І.С. на підставі договору № 01/20/07/2021 8 000,00 гривень.

Відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 908,00 гривень судового збору та 8 000,00 гривень витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 13, 77-79, 81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди 73 980,00 гривень, три відсотки річних в сумі 741,83 гривень та збитки від інфляції (з урахуванням встановленого індексу інфляції) 1 788,50 гривень, всього 76 510 (сімдесят шість тисяч п`ятсот десять) гривень 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 908,00 гривень судового збору та 8 000,00 гривень витрат на правничу допомогу.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення суду складено 15.11.2021 року.

Суддя О.О. Жмудь