25 листопада 2021 року м.Снігурівка
справа № 485/1396/21
провадження № 2/485/455/21
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Бодрової О.П.,
за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Трофименко Андрій Олександрович, до Снігурівського відділу Державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зняття арешту з майна,
Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Снігурівського відділу Державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна.
Позов мотивований тим, що у серпні 2021 року від приватного нотаріуса позивач дізнався про те, що накладено арешт на все належне йому рухоме та нерухоме майно. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт накладено 17.07.2006 року на підставі постанови б/н від 21.03.2001 року Державної виконавчої служби Снігурівського району. На звернення позивача до Снігурівського ВДВС ним отримано відповідь про те, що за період з 2006 року по 2021 рік виконавчі документи, де його зазначено боржником до відділу не надходили та для вирішення питання про зняття арешту з майна йому рекомендовано звернутися до суду. Наявність обтяження перешкоджає йому як власнику належним чином володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, у зв`язку з чим просить суд скасувати арешт, накладений на підставі постанови Державної виконавчої служби Снігурівського району б/н від 21 березня 2001 року, з усього нерухомого майна, що йому належить.
Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися.
17.11.2021 представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Судові витрати просив з відповідача не стягувати. 25.11.2021 адвокат Трофименко А.О. надав заяву про зменшення позовних вимог та просить зняти арешт з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою Держвиконавчої служби Снігурівського району про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження б/н від 21 березня 2001 року, номер запису обтяження: 3469326.
Снігурівський відділ ДВС у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про час та дату розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином, про причини неявки свого представника в судове засідання не повідомили.
За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованої 18.11.2021 за №285400636 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , накладено обтяження за реєстраційним номером 3469326 - арешт, на підставі постанови б/н від 21.03.2001 року Держвиконавчої служби Снігурівського району, яке зареєстровано 17.07.2006 Снігурівською державною нотаріальною конторою.
Відповідно до листа Снігурівського відділу ДВС у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 05.08.2021 року за вих.№102-36/1 згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, журналів реєстрації загальної вхідної кореспонденції, журналів реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження за 2016-2021 роки виконавчі документи про стягнення боргу з ОСОБА_1 на виконанні у відділі не перебували та станом на 05.08.2021 не перебувають. Перевіркою наявних у відділі журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, алфавітних покажчиків, журналів реєстрації вхідної кореспонденції, актів знищення за період до 2016 року встановлено, що виконавчі документи про стягнення боргу з ОСОБА_1 на виконання до відділу не надходили. Роз`яснено, що статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. В усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду /а.с.14/.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;
10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
Згідно частини п`ятої вказаної статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Отже, суд має відповідну компетенцію для розгляду справи про зняття арешту з майна, накладеного під час виконавчих процедур.
У відповідності до статті 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) втручання держави в право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.
Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.
У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Перебування належного позивачу житлового будинку під арештом за відсутності на виконанні у виконавчої служби будь-якого виконавчого документа, порушує право позивача на користування та розпорядження належним йому майном.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зняття арешту із належного йому майна підлягають задоволенню.
Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
На прохання позивача суд не стягує з відповідача судові витрати.
На підставі викладеного, статті 41 Конституції України, ст.391 ЦК України, керуючись ст.ст.81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Трофименко Андрій Олександрович, до Снігурівського відділу Державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зняття арешту з майна - задовольнити.
Зняти арешт з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови б/н від 21.03.2001 Держвиконавчою службою Снігурівського району.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Повне рішення складено 25 листопада 2021 року.
Суддя О.П.Бодрова