КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розглядуцивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - сьома київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

УСТАНОВИВ:

у грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із вказаним позовом, в якому просив про визначення йому додаткового строку в три місяці для подання заяви про прийняття спадщинипомерлого ІНФОРМАЦІЯ_1 його діда - ОСОБА_3 .

В обґрунтування заявленого позову зазначав, що не зміг у передбачений законодавством шестимісячний строк звернутись до нотаріальної контори із відповідною заявою оскільки з березня 2020 року здійснював постійний догляд за непрацездатною матір`ю свого вітчима (бабусею) ОСОБА_4 , 1942 року народження, за місцем її проживання - в селі Заруддя Іванківського району Київської області.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, просить рішення скасувати і змінити рішення, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тій обставині, що нотаріус не повідомив відповідача про можливість встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, та не спитав згоди у відповідача про можливість продовження строку для прийняття спадщини позивачем. Оскільки відповідач на той час була згодна на продовження строку для прийняття спадщини, що підтверджується відомостями, повідомленими самою відповідачем під час судового засідання, у випадку повідомлення нотаріусом про таку можливість, були б відсутні підстави для подання позовної заяви до суду.

Суд першої інстанції також не дав належної оцінки показам свідка ОСОБА_5 , який був допитаний судом останнім і, знаходячись в коридорі, чув, що казали інші свідки, тому вирішив правдиві свідчення не давати.

Фактично зміст апеляційної скарги зводиться до переоцінки досліджених судом доказів, пояснень сторін та свідків, допитаних в ході розгляду справи.

Відзивів на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Згідно з положеннями частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

16.11.2021 року від позивача ОСОБА_1 на електрону адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19 та зважаючи на введення в м. Києві обмежень згідно з затвердженим протоколом №68 Постійної комісії з питань ТЕБ та НСКМДА. Зазначив, що не виявив бажання робити щеплення та за відсутності вакцинації не має фізичної можливості прибути до суду на призначену дату та час судового засідання.

Керуючись положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду визнала причини неявки позивача в судове засідання, наведені у клопотанні, не поважними, у зв`язку із чим вважала за можливе розглянути справу за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про судове засідання.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , про що 4 березня 2020 року Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 3813 (а.с 8).

Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями за законом залишились його дружина - ОСОБА_2 , його дочка - ОСОБА_5 та онук - ОСОБА_1 за правом представлення після смерті свого батька - ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 : 1/3 частини квартири - ОСОБА_1 (позивач); 1/3 частина квартири ОСОБА_3 (дід позивача); 1/3 частини квартири - ОСОБА_2 (відповідач) (а.с. 13).

Також після смерті ОСОБА_8 було видано свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2 : 1/3 частини квартири - ОСОБА_1 (позивач); 1/3 частина квартири ОСОБА_3 (дід позивача); 1/3 частини квартири - ОСОБА_2 (відповідач) (а.с. 15).

Після смерті ОСОБА_6 (діда позивача) відкрилась спадщина, зокрема на 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 та на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

20 листопада 2020 року державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори було винесено постанову № 4089/02-31 про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало його діду ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини (а.с. 7).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Отже, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, але бажає прийняти спадщину, у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила, передбачені змістом частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Схожий за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, з яким погодився і Верховний Суд у постановах від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом із тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено суду та не надано належних, обгрунтованих доказів існування поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, які пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони зроблені судом за повного та всебічного дослідження обставин справи, надання належної оцінки доказам, із правильним застосуванням норм матеріального права.

Так, в ході розгляду справи за пояснені, наданих самим позивачем, суд першої інстанції встановив, що між сторонами по справі існувала усна домовленість, що він не буде приймати спадщину після смерті діда, її одноособово прийме бабуся, але в подальшому переоформить право власності на одну з квартир на позивача. Однак, у серпні 2020 року він зрозумів, що бабуся не буде дотримуватись своєї домовленості, а тому вирішив подати заяву про прийняття спадщини, проте не встиг до 3 вересня 2020 року, оскільки мусив доглядати за матір`ю вітчима, яка потребує сторонньої допомоги, перебуваючи в селі Заруддя.

Суд обґрунтовано не взяв до уваги доводи позивача щодо наявності непереборних, істотних перешкод для подання ним своєчасно заяви про прийняття спадщини, враховуючи те, що позивач був обізнаний про строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а з поданих в судовому засіданні пояснень свідків встановлено, що позивач мав можливість, зважаючи на незначну віддаленість вказаного села від м. Києва (Іванківський район, Київська обл.) прибути до м. Києва на один день (півдня) та подати відповідну заяву.

Доводи апеляційної скарги зводяться фактично до переоцінки доказів, яким судом надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 22 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Ігнатченко Н.В.