Справа № 226/2869/21
Провадження №2/226/847/2021
РІШЕННЯ

іменем України

16.11.2021 місто Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Козлової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мирноградської міської ради та Мирноградської державної нотаріальної контори про визнання права власності на Ѕ частину жилого будинку,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на Ѕ частину жилого будинку. В обґрунтування вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач успадкувала Ѕ частину жилого будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

07.06.1994 позивач отримала у дар від свого батька ОСОБА_3 другу Ѕ частину вищевказаного будинку.

Наразі з`ясувалося, що у неї відсутній оригінал договору дарування, а наявні лише копії. Звернувшись до нотаріальної контори для отримання дублікату договору дарування від 07.06.1994, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори Бахуринською О.О., вона отримала відмову через те, що всі документи, які зберігалися в архіві нотаріальної контори до 01.01.2007, були передані до Донецького обласного державного архіву. Звідти позивач отримала відповідь про те, що документи за 1990-2001 роки передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву і на цей час знаходяться у архівосховищах нотаріального архіву у м. Донецьку та доступ до них відсутній.

За твердженням нотаріуса позивач не може розпорядитися своїм майном без оригіналу правовстановлюючого документу. Мирноградська міська рада також надала їй відповідь, що для державної реєстрації права власності необхідно подати виключно оригінал договору дарування.

Хоча договір і було втрачено, право власності на нерухоме майно є зареєстрованим за ОСОБА_1 за відомостями КП «БТІ» Мирноградської міської ради. Водночас, втрата оригіналу договору є перепоною для реалізації позивачем права власності в частині розпорядження майном. Оскільки отримати дублікат договору немає можливості, ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на Ѕ частину жилого будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , жилою площею 17,4 м2, з господарчими спорудами і побудовами: літня кухня, уборна, гараж, зливна яма, сарай, паркан, водопровід, замощення, яка була отримана нею у дар від ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 07.06.1994, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори Бахуринською О.О. і зареєстрованого у реєстрі за №1508, зареєстрованого у БТІ 22.08.1994 за реєстровим №26.

ІІ. Заяви (клопотання) та позиції учасників справи.

До суду позивач та її представник адвокат Костенко В.О. не з`явилися, представником надано заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача - Мирноградської міської ради також не прибув у судове засідання, від відповідача надійшов лист про розгляд справи без участі представника за наявними у справі доказами, в якому зазначено про відсутність заперечень проти позовних вимог. В цій заяві окремо викладено клопотання про долучення до матеріалів справи копій технічного паспорту на будинок.

Від відповідача - Мирноградської державної нотаріальної контори судом отримано листа про розгляд справи за відсутності представника.

Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не подано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

30.09.2021 ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче засідання на 22.10.2021.

22.10.2021 підготовче провадження у справі ухвалою суду закрите, розгляд справи призначено на 16.11.2021.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.06.1993, виданого державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріальної контори Русановою Е.Г., позивач ОСОБА_1 як дочка ОСОБА_2 є спадкоємицею майна останньої, яке складається, в тому числі, з Ѕ частини жилого будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці розміром 700 м2. На Ѕ частину видано свідоцтво про право власності ОСОБА_3 (а.с.7). Право власності ОСОБА_1 на вказану Ѕ частину будинку зареєстроване у Димитровському БТІ за реєстровим №26 08.07.1993 (а.с.8).

Згідно з копією договору дарування від 07.06.1994, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори Бахуринською О.О. та зареєстрованого у реєстрі за №1508, ОСОБА_3 , від імені якого діяв ОСОБА_4 , подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар Ѕ частину жилого будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 , жилою площею 17,4 м2 з господарчими спорудами і побудовами: літня кухня, уборна, гараж, зливна яма, сарай, паркан, водопровід, замощення (а.с.9). Право власності ОСОБА_1 на вказану Ѕ частину будинку зареєстроване у Димитровському БТІ за реєстровим №26 стр.296 22.08.1994 (а.с.10).

На вказаний будинок наявна домова книга, яка містить відомості про зареєстрованих в будинку осіб, та технічні паспорти (а.с.11-14,53-58,59-68). Відповідно до технічного паспорту на будинок АДРЕСА_2 його загальна площа становить 35,4 м2, житлова - 17,5 м2. Наявні господарські будівлі та споруди: літня кухня, гараж, сарай, навіс, вбиральня, душ, вигрібна яма, огорожа, водопровід, замощення.

За відомостями КП «БТІ» Мирноградської міської ради від 13.07.2021 жилий будинок АДРЕСА_3 станом на 01.01.2013 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріальної контори Русаковою Е.Г. 16.06.1993 (зареєстроване у БТІ 08.07.1993) та договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори Бахуринською О.О. 07.06.1994 (зареєстроване у БТІ 22.08.1994) (а.с.15).

Як стверджує позивач ОСОБА_1 у позовній заяві, оригінал договору дарування від 07.06.1994 нею втрачено.

За роз`ясненням державного нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори Свиридової А.В. від 19.07.2021, всі документи, що зберігалися в архіві нотаріальної контори до 01.01.2007, були передані до Донецького обласного державного нотаріального архіву (а.с.16).

14.07.2021 завідувач Донецьким обласним державним нотаріальним архівом Руденко Н.С. письмово повідомила ОСОБА_5 , який діє від імені ОСОБА_1 , про те, що документи Мирноградської (Димитровської) державної нотаріальної контори за 1990-2001 роки були передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву; видати дублікат договору дарування від 07.06.1994 неможливо, оскільки всі документи, прийняті на зберігання до архіву, залишилися у архівосховищах в м. Донецьку і доступ до них відсутній (а.с.17).

У відповіді на звернення ОСОБА_1 про надання роз`яснень щодо можливості розпорядитися будинком шляхом укладення договору дарування на користь її сина ОСОБА_5 . 09.09.2021 державний нотаріус Мирноградської державної нотаріальної контори Свиридова А.В. зазначає, що для посвідчення договору дарування жилого будинку необхідно надати нотаріусу оригінал документа, який підтверджує право власності на нерухоме майно (а.с.18,19).

У відповіді на звернення ОСОБА_1 про надання роз`яснень щодо можливості проведення реєстраційних дій стосовно будинку 21.09.2021 міський голова м. Мирнограда вказав, що для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації (а.с.20,21).

Станом на 14.07.2021 ринкова вартість жилого будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , становить 34050 грн згідно зі звітом про оцінку майна ПП «Асоціація оціночних робіт» (а.с.22-29).

V. Оцінка суду.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 41 Конституції України, частиною першою статті 319 та частиною першої статті 321 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з положеннями ст.328 ЦК України право власності набувається за підставами, які не заборонені законом.

Як встановлено судом під час розгляду справи, ОСОБА_1 набула право власності на будинок АДРЕСА_2 , успадкувавши Ѕ його частину після смерті ОСОБА_2 та прийнявши у дар іншу Ѕ частину будинку за договором дарування від ОСОБА_3 . Свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.06.1993 наявне у позивача, тоді як оригінал договору дарування від 07.06.1994 нею втрачено.

Позивач ОСОБА_1 , набувши нерухоме майно у власність, виконала передбачені законом дії щодо реєстрації свого права власності у БТІ, що підтверджено наданими доказами.

В подальшому під час звернення до нотаріуса з метою розпорядитися належним майном шляхом його дарування, позивач дізналася, що для укладення відповідного договору вона має надати оригінали документів, що посвідчують її право власності. Через втрату договору та неможливість отримати його дублікат ОСОБА_1 фактично позбавлена можливості вчинити дії щодо розпорядження власністю.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зазначену норму слід розуміти так, що особа має право звернутися до суду із позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати документа, який посвідчує право власності.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт, та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу.

Оскільки правовстановлюючий документ на будинок втрачено, належність ОСОБА_1 будинку підтверджена дослідженими у справі доказами, і позивач позбавлена можливості отримати з Донецького обласного державного нотаріального архіву дублікат договору дарування через загальновідомий факт тимчасової непідконтрольності м. Донецька владі України, з метою забезпечення реалізації власником майна своїх прав, суд вважає за необхідне задовольнити її вимоги, пред`явлені до Мирноградської міської ради, визнавши за нею право власності на Ѕ частину зазначеного будинку з надвірними будівлями.

У задоволенні вимог до Мирноградської державної нотаріальної контори належить відмовити, оскільки з матеріалів справи не встановлено порушення прав позивача з боку зазначеного відповідача. Надаючи ОСОБА_1 роз`яснення з приводу виниклих у неї питань, нотаріальна контора діяла у межах своїх повноважень та у визначений законом спосіб, тому вимоги до неї не ґрунтуються на законі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,258,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Мирноградської міської ради (85320, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 9, код за ) про визнання права власності на Ѕ частину жилого будинку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину жилого будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , жилою площею 17,4 м2, з господарчими спорудами і побудовами: літня кухня, уборна, гараж, зливна яма, сарай, паркан, водопровід, замощення, яка була отримана нею у дар від ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 07.06.1994, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори Бахуринською О.О. і зареєстрованого у реєстрі за №1508, зареєстрованого у БТІ 22.08.1994 за реєстровим №26.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Мирноградської державної нотаріальної контори (85323, Донецька область, м. Мирноград, квартал 40, буд.5 прим.96) про визнання права власності на Ѕ частину жилого будинку - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 23.11.2021.

Суддя: В.С. Салькова