Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2608/20
Провадження №: 2/332/101/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Яцуна О.С., за участю секретаря Коваль В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «ПУМБ» звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.11.2014 між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № GP-7082924, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 24298,75 грн. 19.07.2016 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». ПАТ «ПУМБ» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 21.09.2020 має заборгованість у розмірі 49182,25 грн, з яких: 23120,38 грн. - заборгованість за кредитом; 3173,65 грн. - заборгованість за процентами; 10738,85 грн. - заборгованість за комісією; 12146,37 грн. - штрафні санкції, яку позивач АТ «ПУМБ» просить стягнути з відповідачки на їх користь, а також судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Відповідачка ОСОБА_1 надала відзив на позовну заяву, мотивуючи його тим, що 05.08.2019 приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. було видано виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 39706,60 грн. та відкрито виконавче провадження. Справа за позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню наразі не розглянута, таким чином позивачем по дійсній справі допущено подвійну відповідальність за одними і тими ж правовідносинами. В позові позивач зазначає, що остання оплата, як добровільне виконання боргових зобов`язань відповідачем відбулась 03.02.2015, а тому трирічний строк позовної давності сплив 03.03.2018. Відповідачка заявляє про застосування строку позовної давності. Щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, а тому позов в цій частині також є необґрунтованим та незаконним. Позовна заява подана з пропущенням строку позовної давності, тому не підлягає задоволенню. Разом з тим, розмір нарахованої пені за порушення договору перевищує суму основного боргу, що не узгоджується із такою засадою цивільного судочинства, як розумність і справедливість. Відповідачка також не визнає розмір пред`явленої заборгованості, вважає такий розрахунок необґрунтованим. На підставі викладеного, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Протягом встановленого строку відповідь на відзив позивачем не подавалася.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Від представника позивача в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без її участі.

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі відповідача, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Судом встановлено, що 28.11.2014 між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № GP-7082924, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 24298,75 грн. (а.с.6).

19.07.2016 Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинило свою діяльність шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», який є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та статутом. (а.с.49-51).

За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Нормами ст. 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини щодо виконання зобов`язання за кредитним договором, які врегульовані нормами Глави 71 ЦК України.

За правилами частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами статті 526 К України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до статті 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаного нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Із виписки з рахунку ОСОБА_1 , підписаної представником позивача, вбачається, що станом на 21.09.2020 відповідачка має заборгованість у розмірі 49182,25 грн, з яких: 23120,38 грн. - заборгованість за кредитом; 3173,65 грн. - заборгованість за процентами; 10738,85 грн. - заборгованість за комісією; 12146,37 грн. - штрафні санкції (а.с.14).

В той же час, судом встановлено, що на підставі виконавчого напису за № 17461 від 05 серпня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С., 02.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А відкрито виконавче провадження №59930120 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 39706,60 грн.

Даний виконавчий напис в судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, не визнавався. Розгляд справи призначений на 28.04.2021.

У зв`язку з наведеним, оскільки спір, що виник між сторонами по зазначеному кредитному договору вирішений в позасудовому порядку, сума заборгованості стягується з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача за виконавчим написом нотаріуса, суд дійшов до висновку, що у разі задоволення зазначеного позову може відбутися подвійне стягнення за кредитним договором від 28.11.2014 року № GP-7082924.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд вважає, що розрахунок боргу повинен ґрунтуватися на умовах договору передусім щодо динаміки платежів за договором і їх зарахуванні на погашення складових боргу, що має ключове значення в контексті обґрунтованості розрахунку та визначення предмету стягнення (в даному випадку - предмету позову). Разом із тим, у розрахунку має бути відсутня сума заборгованості, яка вже стягується за іншим виконавчим документом.

У зв`язку із тим, що позивачем у справі не доведена належними та допустимими доказами сума заборгованості, яку він вимагає стягнути, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Що стосується посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що позивачем пропущено строк позовної давності як за тілом кредиту так і за відсотками та неустойкою, то суд враховує наступне.

Відповідно до змісту вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за недоведеністю, тому підстав для застосування позовної давності немає.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Заводський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідкам апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25 січня 2021 року.

Суддя: О.С. Яцун