СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/342/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., розглянувши заяву про забезпечення позову цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "ЖЕЛАНЬ", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Фролова Олена Олександрівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черниш Марина Олександрівна, Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання незаконної державної реєстрації права власності, визнання недійсним правочину та визнання права власності В С ТА Н О В И В: ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ТОВ "ЖЕЛАНЬ", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Фролова Олена Олександрівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черниш Марина Олександрівна, Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання незаконної державної реєстрації права власності, визнання недійсним правочину та визнання права власності.

Разом з позовом подано заяву про забезпечення позову, зокрема про накладення арешту на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та про заборону органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам, тощо вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зокрема, але не виключно реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності, в тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду) ( ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено судам, що розглядаючи таку заяву суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно заявлених позивачем вимог вбачається, що ОСОБА_1 заявляє про незаконну державну реєстрацію прав власності на проінвестовані нею у 100 відсотковому розмірі квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , про недійсність правочинів по відчуженню таких відповідачем 2 відповідачу 3 та відповідно про визнання за собою права власності на такі квартири.

Враховуючи дослідженні судом заявлені обставини позову та заяви про забезпечення позову, дослідивши надані суду документи, суд дійшов висновку про задоволення вказаної заяви частково, оскільки характер спірних правовідносин, а саме спір про майно, свідчить про те, що у разі не вжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду. Суд враховує, що предметом спору є саме майно на яке позивач просить накласти арешт. Враховується судом при вирішенні даного питання і питання співмірності заявленим позивачем вимогам, та вважає їх відповідними, оскільки арешт такого майна, зокрема зазначених вище квартир ніяким чином не завдасть шкоди відповідачам, який при такому не позбавляється права ними користуватися. Та те, що такі заходи забезпечення позову є тимчасовими, а саме до набрання законної сили відповідного рішення суду чи визначеної ст. 157 ЦПК України ухвали.

Отже, з огляду на обставини справи, як вони викладені в заяві, суть спору, розмір вимог за позовом, суд вважає, що заява в частині накладення арешту на спірні квартири підлягає задоволенню. Тоді як, в іншій її частині слід відмовити, оскільки застосований вид забезпечення у вигляді арешту є достатнім для досягнення мети такого забезпечення.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст.149-153, 157 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно - квартири: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 (реєстраційні номери нерухомого майна відповідно 000, 000, 000).

В іншій частині заяви, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її складення та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України

Ухвала є обов`язковою на всій території України та може бути пред`явлена до примусового виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання

Суддя Коваль О.А.