Справа № 307/3972/19
Провадження № 2/307/449/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В С Т А Н О В И В :

Позивач пред`явила позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З його батьком, який є відповідачем по справі вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах. За їх спільною заявою, поданою до органу реєстрації, ОСОБА_2 визнав себе батьком ОСОБА_3 , про що свідчить запис у свідоцтві про народження. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина. Із не облікованих джерел відповідач має дохід розмір якого приховує та жодним чином не турбується про матеріальне становище сина і не бере участі у його вихованні. Вона ніде не працює, так як веде догляд за малолітнім сином.

Тому просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 гривень, щомісячно до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала суду клопотання в якому просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно протоколу Районного Суду м. Казанлик Болгарської Республіка та довідки доданої до нього вбачається, що ОСОБА_2 був викликаний за адресою, вказаною Тячівським районним судом: м. Градно, вул.. Ген. Гурко №23, видно із повернутої повістки та відмітки посадової особи, що за вказаною адресою проживає особа з іменем ОСОБА_2 , яка в цей момент знаходиться у Чеській Республіці на визначений період часу.

Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст131 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про розгляд Тячівським районним судом даної справи, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження Чеської Республіки від24.09.2015 року.

Відповідно до довідки Ганичівської сільської ради № 2694 від 16.12.2019 року син ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою.

Позивачка ніде не працює, проживає разом з синами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що стверджується атом матеріально побутових умов від 19.08.2020 р.

Відповідач згідно протоколу Районного Суду м. Казанлик Болгарської Республіка та довідки доданої до нього на даний час проживає у Чеській Республіці.

Згідно повідомлень позиваки відповідач приховує свої доходи.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи наведене, суд вважає, що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України).

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу якщо платник аліментів має не регулярний мінливий дохід , частину доходів одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин , що мають істотне значення, суд за заявою стягувача або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках.

Отже, виходячи з вище наведеного, суд вважає, що слід стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно до повноліття дитини.

Керуючись ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України,, ст.ст. 180, 184 СК України , -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 20.12.2019 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині одномісячного стягнення аліментів в розмірі 3000 грн. на кожну дитину.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 908,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 .

Суддя: В.В. Чопик