Номер провадження: 22-ц/813/2465/21
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/15205/20

Провадження номер: 22-ц/813/2465/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Гавриленко М.А.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач юридичний департамент Одеської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси постановлену у складі судді Бобуйок І.А. 04 листопада 2020 року про закриття провадження у справі,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

15.09.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеплоцькою Х.Б. від 13.01.2016 року про скасування реєстрації права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.01.2016 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеплоцькою Х.Б. було прийнято рішення про реєстрацію скасування права власності ОСОБА_1 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , про що було внесено відповідний запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Про вказане рішення позивачка дізналась лише 09.07.2020 року.

16.07.2020 року позивачка звернулась до Відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради та Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області з запитом щодо отримання інформації про документи на підставі яких було прийняте рішення про реєстрацію скасування права власності. У відповідь на вказані звернення, було надано відповідь щодо неможливості надати копії документів реєстраційної справи без судового рішення.

Позивачу невідомо на підставі яких документів було прийняте рішення щодо реєстрації скасування права власності, тому на підставі вказаних обставин звернулась до суду з позовом. (а. с. 1 5, 35 - 39).

Короткий зміст позиції відповідача в суді першої інстанції

Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав.

Відповідачем було заявлено клопотання про закриття провадження у зв`язку з тим, що розгляд справи підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Вказані обставини обґрунтовує тим, що спір має публічно-правовий характер, оскільки позовні вимоги позивача ґрунтуються на визнанні незаконним та скасуванні рішення державного реєстратора, як суб`єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав. Тому, на думку відповідача в даних правовідносинах відсутній спір про право (а. с. 61 - 63).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.11.2020 року провадження у справі закрито.

Ухвала суду мотивована тим, що зазначений спір має публічно-правовий характер, оскільки позовні вимоги позивача ґрунтуються на визнанні незаконним та скасуванні рішення державного реєстратора, як суб`єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав. Тобто, у цих вимогах спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно фактичні адміністративно-управлінські функції державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень. Тому, спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Спори щодо скасування чи реєстрації речових прав на майно відносяться до юрисдикції адміністративних судів, оскільки випливають з публічно-правових відносин з приводу здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій (а. с. 95-96).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Апелянт вказує на те, що 13.01.2016 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області було прийнято рішення про реєстрацію скасування права власності ОСОБА_1 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , про що було внесений відповідний запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Вказана реєстраційна дія була вчинена за заявою іншої особи, а не позивача. Тобто, між позивачем та відповідачем не виникало публічно-правових відносин (а. с. 97 - 99).

Апелянт посилається на постанову Великої палати Верховного суду від 28.11.2018 року у справі №490/5986/17-ц, в якій суд зробив висновок про те, що якщо позивачем оскаржуються дії державного реєстратора щодо вчинення їх за заявами третьої особи, тобто стосуються правовідносин, які виникли чи виникають між державним реєстратором і іншою, відмінною від позивача, особою, вбачається спір про право між позивачем та іншою особою щодо нерухомого майна, який повинен розглядатися у порядку цивільного чи господарського судочинства, залежно від суб`єктного складу сторін, та є за своєю природою приватноправовим спором.

Узагальнені доводи відповідача в апеляційному суді

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси без змін.

Обґрунтовуючи відзив на апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що спір має публічно-правовий характер, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на визнанні незаконним та скасуванні рішення державного реєстратора, як суб`єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав. В даному випадку спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно фактичні адміністративно-управлінські функції державного реєстратора, який у межах спільних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень, тому спір є публічно правовим та підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Апелянт оскаржує не правомірність набуття права власності на нерухоме майно, а законність або протиправність рішення та дій державного реєстратора під час виконання ним своїх владних повноважень та адміністративних функцій.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга надійшла безпосередньо до апеляційного суду в листопаді 2020 року. Справу негайно було витребувано з суду першої інстанції.

Після надходження справи до апеляційного суду, ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.12.2020 року відкрито апеляційне провадження (а. с. 107 - 107 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.12.2020 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін на 21.01.2021 року в приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 108).

15.01.2021 року на електрону адресу Одеського апеляційного суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2021 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 було відмовлено.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

На підставі рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року, відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами) та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), рішення Ради суддів України за №19 від 17 березня 2020 року, постанови головного державного санітарного лікаря України №16 від 09 травня 2020 року, рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації від 15 жовтня 2020 року, у зв`язку з ускладненням епідеміологічної ситуації в місті Одесі та із підтвердженням у працівників Одеського апеляційного суду діагнозу COVID-19, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед співробітників та відвідувачів Одеського апеляційного суду та забезпечення безпечних умов праці працівникам суду ухвалено розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду».

Пунктами 1, 5, 12 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний», зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинено їх допуск до залів судових засідань. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Це розпорядження набрало чинності з 26 жовтня 2020 року.

Отже, вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину, установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний».

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі.

Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

13.01.2016 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеплоцькою Х.Б. було прийнято рішення про реєстрацію скасування права власності ОСОБА_1 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , про що був внесений відповідний запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 6 - 10).

16.07.2020 року позивачка звернулась до Відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради та Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області з запитом щодо отримання інформації про документи на підставі яких було прийняте рішення про реєстрацію скасування права власності. У відповідь на вказані звернення, було надано відповідь щодо неможливості надати копії документів реєстраційної справи без судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, приймаючи ухвалу про закриття провадження у справі виходив з того, що в даному випадку між сторонами виник спір який має публічно-правовий характер, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на визнання незаконним та скасуванні рішення державного реєстратора, як суб`єкта наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та доводами викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, виходячи з наступного.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Так, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Вирішуючи питання про розмежування юрисдикції у спорах про оскарження дій державних реєстраторів, суди повинні звертати увагу на предмет обґрунтування позову.

Якщо предметом спору є не стільки дії та рішення державного реєстратора як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, стільки поновлення права власності позивача на нерухоме майно, а підставою позову є обґрунтування речового права на майно, то можна констатувати приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин. В такому випадку спір підлягає розгляду за правилами господарського чи цивільного судочинства в залежності від суб`єктного складу.

Якщо позовні вимоги виникли виключно в результаті виконання державним реєстратором своїх владно-публічних та управлінських функцій, порушень вимог Закону про державну реєстрацію, то такий спір підлягає розгляду за правилами адміністративного суду.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2018 року у справі № 823/378/16.

Спір у вказаній справі стосується визнання недійсним свідоцтва про скасування права власності. В контексті позовних вимог позивачка зводить свої вимоги до визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, як суб`єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, інших вимог не висуває.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлена позивачем вимога про визнання незаконним та скасуванні рішення державного реєстратора становить спір із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення, який розглядається адміністративним судом згідно положень ст. 19 КАС України, оскільки випливають з публічно-правових відносин з приводу здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Таким чином, колегія суддів, дійшла висновку, що спір має розглядатися у порядку адміністративної юрисдикції.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо вирішення його в порядку цивільного судочинства є не обґрунтованими. Апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі є законною та обґрунтованою. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скаргиОСОБА_1 у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до частини 2 статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього кодексу.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390, ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2020 року про закриття провадження у справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 січня 2021 року

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе