ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/125/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2020 року (суддя Козак О.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 25.11.2018 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «OPEL Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Хмельницькому по вул. Свободи, 14 в порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України не вибрав безпечної швидкості руху, не обрав безпечного бокового лівого інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «RENAULT Mascott» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить йому.

Винуватість відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ДТП встановлена постановою Хмельницького міськрайонного суду від 12.02.2019 по справі № 686/28938/18.

Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль позивача і відповідно до звіту № 1/0904 вартість матеріального збитку складає 82607,90 грн. Для проведення дослідження та встановлення розміру збитку сплачено 1500 грн.

Крім того, внаслідок ДТП позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, обумовлених пошкодженням його автомобіля, неможливості експлуатації автомобіля за власними потребами, що призвело до змін його нормальних, усталених, звичних і необхідних для нього умов життя. Ці обставини порушили звичний спосіб життя позивача та потребували додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Завдану моральну шкоду він оцінює в 5000 грн.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована, в ПАТ «Страхова компанія «Юнівес», представник якого був присутній при огляді транспортного засобу, про що поставив свій підпис в протоколі огляду. Однак, листом від 15.07.2019 позивача було повідомлено про те, що у виплаті страхового відшкодування відмовлено.

У зв`язку з цим позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути на його користь: з ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 82607,90 грн., з ОСОБА_2 - моральну шкоду в сумі 5000 грн.; 1500 грн. витрат на проведення експертизи, 891,08 грн. судового збору, 5000 грн. витрат на правову допомогу грн. стягнути з відповідачів пропорційно стягнутих сум.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на користь ОСОБА_1 80607,90 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 806,09 грн. судового збору, 1463,70 грн. судових витрат, 2439,50 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 85317,19 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 25 грн. судового збору, 1250 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 3775 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС».

Вважає, що має місце невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначає, що в рішенні суду зазначено, що лише на 12 день з дня отримання повідомлення про ДТП страховик звернувся до експертної компанії. Однак, як зазначає апелянт, при цьому суд порахував календарні, а не робочі дні (включаючи день отримання повідомлення), та дійшов помилкового висновку, що потерпілий мав право самостійно обирати аварійного комісара та експерта для визначення розміру шкоди. Крім того, відповідно до звіту №1/0904 оцінювач Карпенко О.В. датою оцінки зазначив 7 грудня 2018 року.

Відсутні підстави для визначення розміру відшкодування шкоди на підставі звіту, який було замовлено позивачем, і на який позивач посилається як на доказ розміру спричиненого збитку, оскільки ці твердження не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальною нормою для страховика, обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому транспортному засобу, покладено саме на страховика, а не на будь-яку іншу установу, організацію чи фізичну особу-підприємця.

Апелянт зазначає, що звіт №1/0904 від 9 квітня 2019 року був виготовлений з ініціативи позивача без наявності достатніх для цього підстав, відтак, при вирішенні спору судом не може бути прийнятий.

Самостійне проведення визначення розміру шкоди позивачем не свідчить про дотримання ним порядку, визначеного Законом, оскільки позивач повинен зберігати майно в такому стані, в якому воно знаходилось після ДТП, до тих пір, поки його не огляне представник страхової компанії. Лише в разі нез`явлення представника страховика в 10-денний термін для огляду транспортного засобу, потерпілий має право самостійно провести визначення розміру шкоди.

Недотримання позивачем обов`язку, встановленого п. 33.3 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» призвело до неможливості визначити в порядку, встановленому законодавством, розмір завданих збитків.

За доводами апелянта рішення має містити оцінку всіх досліджених у справі доказів, не лише тих доказів, які підтверджують висновки суду, а і тих, які тією чи іншою мірою їм суперечать. В оскаржуваному рішенні відсутнє зазначення причин неприйняття таких доказів до уваги.

Відзиву на апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду від учасників справи не надходило.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову щодо ОСОБА_2 не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає в тому числі: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з врахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Положеннями ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

У відповідності до положень статті 33-1 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» №1961-ІV, страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

При цьому, як передбачено п. 37.1.3 ст. 37 Закону №1961-ІV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Згідно ст. 34 вказаного Закону, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

З врахуванням наведеного, потерпілий в силу вищевказаного закону має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди, а страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст. ст. 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Крім того, слід зазначити, що згідно з положеннями п.п. 5.1, 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року за № 142/5/2092 технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

У разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 25.11.2018 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «OPEL Vectra» н.з. НОМЕР_1 в м. Хмельницькому по вул. Свободи, 14 в порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України не вибрав безпечної швидкості руху, не обрав безпечного бокового лівого інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «RENAULT Mascott» д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований у заїзному кармані та завдав йому механічних пошкоджень, після чого ОСОБА_2 в порушення п.2.10а) ПДР залишив місце ДТП. Вказане вбачається з постанови Хмельницького міськрайонного суду від 12.02.2019, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (т. 1 а. с. 5).

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , забезпечений транспортний засіб «OPEL Vectra» н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», що підтверджується полісом АМ/1656497 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (строк дії з 28.09.2018 по 27.03.2019, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., франшиза - 2000 грн.) (т. 1 а. с. 30).

Автомобіль «RENAULT Mascott», д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а. с . 6).

12.04.2019 року ОСОБА_1 подав у ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» повідомлення про настання страхового випадку, а також заяву про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб, яка зареєстрована у страховій компанії 12 та 22 квітня 2019 року (т. 1 а. с. 31-33).

Відповідно до звіту № 1/0904 від 09.04.2019, складеного ТОВ «Подільська незалежна оцінка», вартість матеріального збитку, завданого власнику вантажного автомобіля «RENAULT Mascott» р.н. НОМЕР_2 в результаті ДТП складає 82607,90 грн. При виконанні оцінки був використаний витратний методичний підхід, огляд транспортного засобу проведено оцінювачем 07.12.2018 року (т. 1 а. с. 34-72).

ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» рішенням № ГО-13079/ХМ від 15.07.2019 відмовила ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, оскільки у страховика не виникає зобов`язань по виплаті страхового відшкодування на підставі ст. 37 Закону України №1961-ІV від 01.07.2004 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», про що позивача було повідомлено листом № 19/07/15-06 від 15.07.2019 (т. 1 а. с. 78, 79-80).

З наданих представником відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» документів на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог, вбачається, що повідомлення потерпілого ОСОБА_1 про ДТП було отримано страховою компанією 12.04.2019, а заявка на визначення розміру збитків направлена Експертній компанії «Укравтоекспертиза» 24.04.2019. Вказані обставини підтверджуються: замовленням; матеріалами Експертної компанії «Укравтоекспертиза» щодо виконання вказаної заявки (т. 1 а. с.73-80).

Згідно Договору про надання адвокатських послуг та правової (правничої) допомоги від 06.08.2019, адвокат Марцонь В.Б. надавав ОСОБА_1 правничу допомогу. Згідно розрахунку витрат на правову допомогу, загальна сума витрат становить 5000 грн., з яких: вивчення нормативних документів та судової практики, надання консультацій - 500 грн.; складання позовної заяви по стягнення боргу, додаткових документів, виготовлення копій - 2000 грн.; орієнтовна кількість судових засідань за позовом про стягнення боргу вартістю 500 грн./засідання - 2500 грн. Відповідно до квитанції АТ КБ «Привтбанк» від 07.08.2019 року, ОСОБА_1 сплатив Марцоню В.Б. 5000 грн. (т. 1 а. с. 11-12).

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що в порушення вимог ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, не розпочав її розслідування.

Будь-яких доказів на підтвердження вчинення таких дій, у тому числі здійснення запитів щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування, не надано. Також суду не надано доказів на підтвердження того, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик направив свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Та лише на 12 день з дня отримання повідомлення про ДТП страховик звернувся до експертної компанії.

Причиною відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування слугувало саме ненадання останнім транспортного засобу для огляду та встановлення розміру збитків, однак надана суду службова записка оцінювача не є належним та допустимим доказом на підтвердження повідомлення позивача про необхідність надати транспортний засіб для проведення огляду і оцінки розміру збитків, та відповідно відмови останнього.

Також суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем не було дотримано, зокрема, вимоги щодо збереження транспортного засобу у тому ж виді, що був після ДТП, як на момент подачі до страхової компанії повідомлення про ДТП так і протягом 10 днів з дня цього повідомлення.

Крім того, у страховика були документи, які підтверджували: факт ДТП від 25.11.2018, а саме постанова суду від 12.02.2019, якою ОСОБА_5 визнано винним у цьому ДТП; розмір заподіяної шкоди визначено звітом № 1/0904 від 09.04.2019, до якого долучено фототаблицю пошкодженого автомобіля, протокол огляду транспортного засобу, в яких зафіксовано характер та обсяг пошкоджень, ремонтна калькуляція. Наявність вказаних документів у ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» підтверджується рішенням останього про відмову від 15.07.2019. Тому у ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» була можливість встановити розмір заподіяної шкоди, відтак відмова з цих підстав у виплаті, за висновками суду, є безпідставною. Суд послався на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 3 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

У рішенні також зазначено, що не надано суду і будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б спростовували визначений позивачем розмір збитків.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Посилання апелянта, що безпідставним є висновок суду, що страховик лише на 12 день з дня отримання повідомлення про ДТП звернувся до експертної компанії, при цьому суд порахував календарні, а не робочі дні (включаючи день отримання повідомлення), та дійшов помилкового висновку, що потерпілий мав право самостійно обирати аварійного комісара та експерта для визначення розміру шкоди, не може бути підставою для скасування рішення суду. З протоколу огляду транспортного засобу від 7 грудня 2018 року вбачається, що при огляді транспортного засобу був присутній транспортний комісар Кононов (т. 1 а. с. 141).

Твердження апелянта про те, що відсутні підстави для визначення розміру відшкодування шкоди на підставі звіту, який було замовлено позивачем, оскільки обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому транспортному засобу, покладено саме на страховика, а не на будь-яку іншу установу, організацію чи фізичну особу-підприємця, є необґрунтованим в силу обставин, що склались. Відповідач мав можливість на підставі документів, наявних в матеріалах справи, встановити розмір та характеру збитків, завданих пошкодженому транспортному засобу.

Доводи ПрАТ «СК «Юнівес» про те, що звіт №1/0904 від 9 квітня 2019 року був виготовлений з ініціативи позивача без наявності достатніх для цього підстав, відтак, при вирішенні спору судом не може бути прийнятий, висновків суду першої інстанції не спростовує. Доказів помилковості висновку відповідач-апелянт не надав.

Посилання апелянта на те, що самостійне проведення визначення розміру шкоди позивачем не свідчить про дотримання ним порядку, визначеного Законом, оскільки позивач повинен зберігати майно в такому стані, в якому воно знаходилось після ДТП, до тих пір, поки його не огляне страховою компанією представник, і лише в разі нез`явлення представника страховика в 10-денний термін для огляду транспортного засобу, потерпілий має право самостійно провести визначення розміру шкоди, є безпідставним та не може слугувати підставою для скасування судового рішення. Хмельницький апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що у страховика були документи, які підтверджували факт ДТП від 25.11.2018 (постанова суду від 12.02.2019, якою ОСОБА_5 визнано винним у цьому ДТП); розмір заподіяної шкоди визначено звітом № 1/0904 від 09.04.2019, до якого долучено фототаблицю пошкодженого автомобіля, протокол огляду транспортного засобу, в яких зафіксовано характер та обсяг пошкоджень, ремонтна калькуляція. Тому у ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» була можливість встановити розмір заподіяної шкоди.

Безпідставними є аргументи скарги про те, що недотримання позивачем обов`язку, встановленого п. 33.3 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» призвело до неможливості визначити в порядку, встановленому законодавством, розмір завданих збитків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зроблено висновок, що: «у підпункті 37.1.3 пункту 37.1. статті 37 вищезазначеного Закону передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру».

Такими, що не є підставою для скасування судового рішення, є посилання апелянта на те, що рішення має містити оцінку всіх досліджених у справі доказів, не лише тих доказів, які підтверджують висновки суду, а і тих, які тією чи іншою мірою їм суперечать, в оскаржуваному рішенні відсутнє зазначення причин неприйняття таких доказів до уваги. Суд оцінив усі зібрані у справі докази та дав їм оцінку у сукупності з дотриманням ст. 89 ЦПК України.

Місцевим судом встановлено обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, встановлено характер спірних правовідносин, досліджено докази та пояснення сторін. Судом застосована правова норма, що підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Виходячи з наявних в матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування вказаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 25 січня 2021 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк