Ухвала

25 січня 2021року

м. Київ

справа № 199/168/18-ц

провадження № 61-12705св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «АСТА», Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», Товарна біржа «Електронні торгові системи», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрсервісстрой»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року у складі судді Антонюк О. А. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2020 року у складі колегії суддів: Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю., Каратаєвої Л. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТА» (далі - ТОВ «АСТА»), Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк»), Товарної біржі «Електронні торгові системи» (далі - ТБ «Електронні торгові системи»), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрсервісстрой» (далі - ТОВ «Укрсервісстрой»), про визнання такими, що не відбулися, електронних публічних торгів, визнання недійсним протоколу електронних торгів, визнання недійсним договору про відступлення права вимоги суми заборгованості, визнання недійсним договору відступлення права вимоги за іпотечним договором.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що свого часу він уклав кредитний та іпотечний договори, взяв кошти, придбав квартиру, але не розрахувався з банком і рішенням суду, в рахунок погашення його заборгованості, звернуто стягнення на предмет іпотеки, рішення набрало законної сили. Відповідачами укладено договори відступлення права вимоги за його боргами та організовано і проведено аукціон, відбулися електронні торги з продажу його майна. Вважає, що вказані торги і аукціон, протокол і договори відбулися з порушенням закону і його прав, він фактично був позбавлений можливості приймати участь у аукціоні та викупі належної йому квартири. Таким чином, єдиним вирішенням спірного питання є захист у судовому порядку, шляхом визнання торгів, аукціону і протоколу торгів недійсними, договорів відступлення права вимоги - недійсними. Отже, відповідачі при проведенні торгів і укладанні вказаних договорів діяли недобросовісно, не виказавши своїх дійсних намірів, а ТОВ «АСТА» взагалі не є фінансовою установою. На його звернення до відповідача про з`ясування обставин вказаного та укладання договорів, спірне питання не вирішено.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив визнати такими, що не відбулися, електронні публічні торги, проведені ТБ «Електронні торгові системи», від 30 листопада 2017 року щодо продажу права вимоги за кредитним договором від 08 лютого 2008 року № 10.840.08.40 та права вимоги за договором іпотеки від 08 лютого 2008 року № 0.840.08.40; визнати недійсним протокол електронних торгів № UА-ЕА-2017-11-16-000094-b, сформований 30 листопада 2017 року ТБ «Електронні торгові системи»; визнати недійсним договір від 26 грудня 2017 року № 15 К про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги суми заборгованості в розмірі 247 418,10 дол. США за кредитним договором від 08 лютого 2008 року № 10.840.08.40, укладений між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «АСТА»; визнати недійсним договір від 26 грудня 2017 року № 15і про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги за іпотечним договором від 08 лютого 2008 року № 0.840.08.40 на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 36,6 кв. м, загальною - 70,9 кв. м, що належить на праві власності ОСОБА_1 , укладений між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «АСТА».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 як не мав права брати участь в електронних торгах, так і не брав в них участі. Враховуючи те, що аукціон проведено відповідно до чинного Регламенту ЕТС, договори відступлення (купівлі-продажу) права вимоги укладені у повній відповідності до положень чинного законодавства, у позивача відсутні підстави для звернення з відповідним позовом, навіть з огляду на те, що він не був учасником аукціону, і його права не були порушені. Виникнення розбіжності в часі формування протоколу електронних торгів та завершення часу роботи модулю електронного аукціону при проведенні торгів UА-ЕА-2017-11-16-000094-b викликане тимчасовим зависанням одного з серверів, яке призвело до некоректної роботи модулю планування часу початку/завершення модулю електронного аукціону в частині розрахунку коректного часу завершення роботи модулю електронного аукціону. Водночас, з урахуванням відсутності будь-яких скарг від учасників/переможця вказаного електронного аукціону в частині роботи ЕТС щодо можливого порушення їх прав під час проведення вищевказаних електронних торгів (аукціону), цей інцидент не призвів до порушення/обмеження прав учасників електронних торгів (аукціону).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що після проведення аукціону та визначення ТОВ «АСТА» переможцем, 26 грудня 2017 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «АСТА», як новим кредитором, укладений договір № 15К про відступлення (купівлі-продажу) права, договір № 15і про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги. Ціна продажу права вимоги встановлювалась не сторонами договору, а в результаті проведеного аукціону. За умовами договору про відступлення права вимоги, права кредитора за основним договором переходять до нового кредитора відповідно до цього договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. До нового кредитора не переходить право і нарахування процентів за користування боржниками кредитними коштами та право на здійснені договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржника, що надані банку відповідно до умов основного договору. Таким чином, судом першої інстанції правильно вирішена справа, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, є правильним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У серпні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2020 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 161/13889/17 (провадження № 61-10897св19). Крім того, спірний договір відступлення права вимоги на користь ТОВ «ACTA» за своєю природою є договором факторингу, а ТОВ «ACTA» не є ні банком, ні фінансовою установою, а тому цей договір та договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги за іпотечним договором укладені з порушенням закону.

У жовтні 2020 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб подано відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, що нормативно-правовими актами, що передбачають продаж активів неплатоспроможних банків не перебачено, що відступлення права вимоги за кредитним договорами має відбуватись лише на користь фінансових установ. За обставинами справи, відбувалось відступлення права вимоги від неплатоспроможного банку - ПАТ «Платинум Банк» (у якого відкликана банківська ліцензія Національним банком України, який відповідно також немає статусу фінансової установи) на користь юридичної особи, що не заборонено чинним законодавством. ПАТ «Платинум Банк» перебуває в процедурі ліквідації у відносинах із ним пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та нормативно-правові акти в сфері гарантування вкладів фізичних осіб, які не забороняють відступлення права вимоги за договорами на користь будь-якої фізичної чи юридичної особи.

У жовтні 2020 року ТОВ «АСТА» подано відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, що Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не застосовується до відносин щодо реалізації активів неплатоспроможних банків. Договір не є договором факторингу, а є правочином з відступлення права вимоги (цесії). Така ж правова позиція, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, наведена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 16 жовтня 2018 року у справі № 923/151/17, від 16 квітня 2019 року у справі № 916/144/17, від 17 січня 2020 року у справі 916/2286/16.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, витребувано справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

09 жовтня 2020 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.

Позиція Верховного Суду

09 грудня 2020 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за участю третьої особи - приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукого Олега Васильовича - про звільнення майна з-під арешту за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 серпня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки існує очевидна необхідність формування єдиної правозастосовчої практики, з урахуванням наявності взаємовиключних підходів, у спорах щодо відступлення права вимоги за кредитними договорами фізичній особі, для забезпечення розумної передбачуваності судових рішень, а тому справа містить виключну правову проблему і її вирішення необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду виходила з того, що у практиці Верховного Суду України та Верховного Суду висловлювалися різні, зокрема взаємовиключні, підходи до застосування конструкції недійсності правочину з відступленні права вимоги за кредитним договором:

1) за допомогою конструкції «віртуальної» нікчемності, не визнаючи правочин про відступлення права вимоги недійсним, суд не застосовував умови цього правочину для регулювання відносин сторін (постанови Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-667цс15 і від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59цс15; постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18));

2) суд вважав, що правочин про відступлення права вимоги є правомірним (стаття 204 ЦК України) і без визнання його недійсним породжує відповідні юридичні наслідки (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 916/2286/16 (провадження № 12-199гс19); постанова Верховного Суду в складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16);

3) оскільки правочин про відступлення права вимоги за кредитним договором фізичній особі суперечить частині третій статті 512 і статті 1054 ЦК України, суд визнавав цей правочин недійсним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц (провадження № 14-16цс20));

необхідно відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду України (постанови від 02 вересня 2015 року у справі № 6-667цс15 і від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59цс15) та Великої Палати Верховного Суду (постанова від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18)). Сформульовані у цих рішеннях висновки не відповідають поняттю нікчемного правочину, закріпленому у ЦК України, а ні у цьому кодексі, ні в іншому законі немає вказівки на нікчемність правочину про відступлення права вимоги за кредитним договором фізичній особі.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 17 грудня 2020 року прийнято до розгляду цивільну справу № 346/1305/19-ц (провадження № 14-181цс20).

Враховуючи зазначене, вбачається, що оскаржувані судові рішення у цій справі та оскаржувані рішення, які передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

За змістом пункту десятого частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 346/1305/19-ц.

Керуючись статтями 252, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 199/168/18-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТА», Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Товарної біржі «Електронні торгові системи», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрсервісстрой» про визнання такими, що не відбулися, електронних публічних торгів, визнання недійсним протоколу електронних торгів, визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги суми заборгованості, визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 346/1305/19-ц-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

Г. В. Коломієць

В. В. Яремко