Справа № 645/358/21
Провадження № 2-з/645/9/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року суддя Фрунзенського районного суду м.Харкова Мартинова О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про стягнення зі ОСОБА_3 суми інфляційних втрат у розмірі 23 861 грн. 66 коп. та 3% річних у розмірі 3 610 грн. 50 коп. за період з 13 квітня 2012 року по 16 листопада 2020 року, що виникла в порядку виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.04.2012 року.

Одночасно з поданням позову позивач надала до суду заяву, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . У заяві позивач посилається на те, що рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.04.2012 року по справі № 2033/1059/2012, яким зі ОСОБА_3 було стягнуто на користь ОСОБА_1 суму 13 989,90 грн., було виконано ОСОБА_3 лише 16.11.2020 року, тобто через 8 років.

Суд, дослідивши подану заяву, прийшов до наступного висновку.

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Інститут забезпечення позову врегульований статтями 149-158 ЦПК і спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Ним усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що вирішаючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборони вчинення певних дій.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частина 1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Серед передбачених частиною 1 статті 150 ЦПК України видів забезпечення позову, такий вид як накладення арешту є крайнім заходом забезпечення позову, для застосування якого ні матеріли справи, а ні викладені в заяві про забезпечення позову доводи представника позивача не містять достатніх даних.

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат у розмірі 23 861 грн. 66 коп. та 3% річних у розмірі 3 610 грн. 50 коп., таким чином ціна позову складає 27 472 грн. 16 коп., в той час як заява про забезпечення позову полягає у накладенні арешту на нерухоме майно відповідача - квартиру АДРЕСА_1 , проте позивачем всупереч вищезазначеним нормам закону не було надано належних та допустимих доказів щодо вартості майна, на яке вона просить накласти арешт, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. Крім того, зазначений позивачем захід забезпечення позову як накладення арешту взагалі немотивований.

Крім того, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.04.2012 року ОСОБА_3 було виконано, а позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих те, що існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення вказаного позову.

До того ж суд враховує принципи пропорційності та співмірності необхідності захисту прав позивача з правами та інтересами відповідача, розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що позивачем не надано доказів, що накладення арешту на вказану квартиру є співмірними із заявленими позивачем вимогам, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у забезпеченні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 258, 260 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвалу суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя О. М. Мартинова