Справа № 288/140/17
Провадження № 2/288/3/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком, шляхом звільнення житлового будинку та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач за первісним позовом) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі-Відповідач за первісним позовом) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком, шляхом звільнення житлового будинку в якому вказує, що він є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 . Право власності на вказане майно він набув у порядку спадкування після смерті баби - ОСОБА_3 , яка була власником даної нерухомості.

На даний час у належному Позивачу за первісним позовом будинку проживає без реєстрації Відповідач за первісним позовом, який вселився у будинок тимчасово, після смерті баби, на період до виникнення у власника потреби в житлі. Відповідач за первісним позовом не є членом його сім`ї, сім`я власника разом з ним ніколи не проживала та вони не пов`язані з ним спільним побутом.

З метою вирішення особистого житлового питання, у вересні 2016 року Позивач за первісним позовом звернувся до Відповідача за первісним позовом з вимогою про звільнення будинку, проте вказана вимога виконана не була. За захистом свого порушеного права власник, також, звертався до поліції, проте Відповідач за первісним позовом продовжує проживати у будинку, тобто вимога щодо звільнення будинку ним не виконана, а тому Позивач за первісним позовом не має можливості використати своє право власності на будинок.

На підставі вищевикладеного, Позивач за первісним позовом просить зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належним ОСОБА_1 майном - житловим будинком, який розташований у АДРЕСА_1 , шляхом звільнення вказаного будинку, вивезення власного майна з будинку та господарських будівель і споруд, а також повернення ключів від будинку та господарських будівель і споруд.

22 листопада 2018 року ОСОБА_2 (Відповідач за первісним позовом) звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 (Позивач за первісним позовом) про повернення безпідставно набутого майна /т.1 а.с.94-95/.

В поданому зустрічному позові ОСОБА_2 вказує, що влітку 2006 року ОСОБА_1 запропонував йому придбати за 5000 доларів США житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 та дозволив вселитися у вказаний будинок. Оплату вартості будинку вони домовились проводити частинами.

ОСОБА_1 повідомив, що в нього відсутні документи на право власності на будинок та запропонував ОСОБА_2 оформити вказані документи, в зв`язку з чим, 22 вересня 2007 року було посвідчено довіреність та передав оригінали документів, необхідних для оформлення спадщини.

Після отримання оригіналів документів, ОСОБА_2 протягом 2007-2008 років сплатив ОСОБА_1 кошти в сумі 3400 доларів США, а потім зв`язок з ним обірвався та як ОСОБА_2 дізнався пізніше, ОСОБА_1 перебував в місцях позбавлення волі.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком, шляхом звільнення житлового будинку та вони не мають зв`язку, а тому ОСОБА_2 не має змоги повернути незаконно отримані ОСОБА_1 гроші.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь кошти в сумі еквівалентній 3400 доларів США.

Позивач за первісним позовом в судове засідання не з`явився, 02 грудня 2020 року через канцелярію суду надав заяву в якій просив справу слухати без його участі, заявлені первісні позовні вимоги підтримав, зустрічний позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. /т.2 а.с.3/

Представник Позивача за первісним позовом, в судове засідання не з`явилась, 20 жовтня 2020 року надала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги, викладені в первісному позові підтримала, зустрічний позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. /т.2 а.с.4/

Відповідач за первісним позовом в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник відповідача за первісним позовом в судове засідання не з`явилася, 26 січня 2021 року через канцелярію суду надала заяву в якій просила справу слухати без її участі та відсутність відповідача за первісним позовом. /т.2 а.с.7/

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіла ОСОБА_1 житловий будинок з господарчими будівлями та земельною ділянкою, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 25 квітня 2006 року та заповітом від 12 січня 2006 року, посвідченим секретарем Попільнянської сільської ради Попільнянського району Житомирської області. /т.1 а.с.16, 17/

КП «Бердичівське МБТІ» на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 . /т.1 а.с.12-15/

Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 30 липня 2015 року в справі № 288/927/15-ц, визнано за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . /т.1 а.с.6-8/

Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2015 року в справі № 288/1278/15-ц, визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 0,2111 га, яка розташована у АДРЕСА_1 , цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. /т.1 а.с.10, 112-114 /

Рішенням 45 сесії VІ скликання Попільнянської сільської ради Попільнянського району Житомирської області від 14 вересня 2015 року, вулицю «Леніна» перейменовано на вулицю «Центральна». /т.1 а. с. 11/

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 серпня 2015 року, на підставі рішення суду від 30 липня 2015 року, зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . /т.1 а.с.5/

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28 грудня 2015 року, на підставі рішення суду від 13 жовтня 2015 року, зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0.2111 га, кадастровий номер :02:004:0165, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 . /т.1 а.с.9/

17 жовтня 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернулась до начальника Попільнянського ВП ГУ НП в Житомирській області з заявою про те, що ОСОБА_1 не може володіти та користуватися належною йому нерухомістю за адресою АДРЕСА_1 , так як йому чинить перешкоди ОСОБА_2 , який проживає в будинку із своєю співмешканкою та вимогу про звільнення не виконує. Просить розглянути його заяву та прийняти відносно осіб, які проживають в даному будинку, міри належного реагування з метою усунення перешкод у володінні нерухомим майном. /т.1 а.с.18/

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до дільничного інспектора та просили встановити осіб, які незаконно перешкоджають їм у користуванні належною ОСОБА_1 приватною власністю та усунути ці перешкоди. /т.1 а.с.19/

Відповідно до довіреності від 22 вересня 2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Мітніцьким Ю.Г., ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 , представляти його інтереси з питань: ведення справи з оформлення його спадкових прав на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме житловий будинок та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, які розташовані у АДРЕСА_1 . Строк дії - до 22 вересня 2010 року. /т.1 а.с.96/

В порядку розгляду вказаної справи судом було витребувано - Справу № 42/8-2016 по зверненню ОСОБА_2 , яка містить: - висновок по зверненню громадянина ОСОБА_2 від 29 липня 2016 року, згідно якого 15 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Попільнянського ВП з приводу того, що за місцем його проживання в АДРЕСА_1 невідомі особи вчиняють неправомірні дії, встановлено, що ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_2 придбати дане домогосподарство в розстрочку на загальну суму 5000 доларів США, він погодився і з 2007 року проживає у даному будинку. За послідуючі два роки ОСОБА_5 виплатив близько 15000.00 гривень, що по курсу становить - 3400.00 доларів США, в подальшому зв`язок з ОСОБА_1 обірвався. 15 липня 2016 року до даного будинку прийшла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4 зі своїм знайомим - ОСОБА_6 та почали стукати у вікна і двері. На момент перевірки сторони не надали документи на майно; - повідомлення начальника СВ Попільнянського ВП; - рапорт про те, що 15 липня 2016 року о 18.40 годині надійшло повідомлення ОСОБА_2 про те, що за місцем його проживання, невідомі особи вчиняють неправомірні дії; - пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 від 15 липня 2016 року; - поясненнями ОСОБА_2 від 17 липня 2016 року; - довіреність від 22 вересня 2007 року; - свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок; - копію державного акту; - Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі; - заповіт від 12 січня 2006 року; - повідомлення від 29 липня 2016 року.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з тих підстав, що Відповідач за первісним позовом, який тимчасово поселився до належного йому житлового будинку, не бажає його добровільно звільняти та просить зобов`язати Відповідача за первісним позовом усунути перешкоди у користуванні належним йому майном, шляхом звільнення будинку.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Конституцією України та статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтями 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 383 ЦК України, статті 150 Житлового кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно частини другої статті 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України врегульовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі - Постанова № 5) визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Судом встановлено, що в належному ОСОБА_1 житловому будинку проживає без реєстрації ОСОБА_2 , який вселився в будинок тимчасово на період до виникнення у ОСОБА_1 потреби в житлі. ОСОБА_2 не є членом його сім`ї, його сім`я з ним ніколи не проживала та не була пов`язана спільним побутом та веденням спільного господарства.

ОСОБА_1 у вересні 2016 року звертався до ОСОБА_2 з вимогою про звільнення будинку, проте дана вимога ним не виконана. В зв`язку з чим ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів з метою усунення перешкод у володінні та користуванні вищевказаною нерухомістю.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є власником спірного житлового будинку, а ОСОБА_2 не являється власником чи наймачем даного будинку, не зареєстрований у ньому, не є членом сім`ї первісного позивача, користуються будинком без належної правової підстави, добровільно виселитися не бажає, чим порушує права первісного позивача на користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається первісний позивач, як на підставу для задоволення його позовних вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах по справі, які доводять наявність існування порушень чи реальної небезпеки порушень з боку первісного відповідача, права власності чи законного володіння первісного позивача, створюють для первісного позивача перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном та підлягають відновленню в порядку встановленому законом.

В свою чергу вирішуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна - коштів в сумі еквівалентній 3400 доларів США, які ОСОБА_2 протягом 2007-2008 років сплатив ОСОБА_1 в рахунок сплати за будинок, суд виходить з наступного.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року № 6-88цс13, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Умовами застосування цієї норми закону обов`язково повинні бути: відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття і збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (стаття 11 ЦК України); а право витребування такого майна належить особі, права якої на це майно, захищені законом або договором, порушені діями іншої особи.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 30 серпня 2018 року по справі № 334/2517/16-ц.

Відповідно до частини першої статті 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, а також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти як: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

В той же час зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту, зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, а, отже, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно позивачу.

Таким чином, наявність між сторонами зобов`язальних правовідносин, для яких характерним є спосіб повернення майна, переданого за договором, виключає можливість пред`явлення позову в порядку статті 1212 ЦК України.

В такому випадку права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права.

Разом з тим, надані ОСОБА_2 на підтвердження заявлених ним зустрічних позовних вимог про повернення коштів докази щодо укладення з ОСОБА_1 договору купівлі - продажу житлового будинку, не підтверджують наявності між сторонами правовідносин за таким договором, а в свою чергу ОСОБА_1 не визнає факт отримання від ОСОБА_2 коштів в рахунок сплати за житловий будинок з метою його купівлі, що позбавляє суд можливості встановити факт безпідставного набуття ОСОБА_1 коштів в сумі еквівалентній сумі 3400 доларів США, а тому з задоволенні зустрічного позову належить відмовити.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що Позивачем за первісним позовом надано підтвердження наявності підстав для задоволення заявлених ним вимог про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні належним йому житловим будинком, в той час як Позивач за зустрічним позовом не надав суду доказів на підтвердження заявленого ним зустрічного позову.

Статтею 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні заявленого зустрічного позову.

Відповідно до статті частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за первісним позовом при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 640.00 гривень /а.с.1/, який підлягає стягненню з Відповідача за первісним позовом на користь Позивача за первісним позовом.

Не підлягають, відповідно до статті 141 ЦПК України, до подальшого розподілу понесені Позивачем за зустрічним позовом судові витрати, оскільки в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Керуючись статтею 41, 47 Конституції України; Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»; статтею 150 Житлового кодексу УРСР; статтями 317, 319, 321, 383, 386, 391, 1212, 1213 ЦК України; статтями 4, 5, 11, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 77, 78, 81, 89, 128, 141, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком, шляхом звільнення житлового будинку - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належним ОСОБА_1 житловим будинком, який розташований у АДРЕСА_1 , шляхом звільнення вказаного будинку, вивезення з будинку та господарських будівель і споруд, власного майна, а також повернення ключів від будинку та господарських будівель і споруд.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , уродженця села Попільня, Попільнянського району, Житомирської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , уродженця міста Київ, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 640.00 гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник