Справа №538/1777/21
Провадження по справі №2/538/532/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Бондарь В.А.,

за участю секретаря судового засідання Горілей Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач фізична особа -підприємець ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Самойленко Петро Миколайович, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу в сумі 3424,63 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2 000,00 грн та суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позову зазначив, що 10.08.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та ОСОБА_3 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6232471, у відповідності до умов якого, ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер " НОМЕР_1 " сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. В подальшому 11.08.2018 року о 21.45 год. в м.Лохвиця по вул. Героїв України, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Geely», державний реєстраційний номер " НОМЕР_2 ", під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Geely», було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Постановою Лохвицького районного суду Полтавської області від 13.12.2018 року відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушеня передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Після ДТП власник «Geely» звернувся до страхової компанії із заявою про виплату відшкодування та отримав страхове відшкодування у розмірі 3 424,63 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не повідомив страхувальника про настання ДТП, у страхувальника виникло право вимоги до останнього у порядку регресної виплати. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак відповідач добровільно її не виконала. В подальшому 01.10.2020 року, між ПрАТ «УПСК» та ФОП ОСОБА_1 було укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АМ/6232471, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 02.11.2021 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача брав участь у судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку. Надав суду пояснення, відповідно до яких на позові наполягав з підстав зазначених у позовній заяві, але зменшив розмір витрат на правову допомогу з 2 000,00 грн. на 1 000,00 грн.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечила щодо суми відшкодування збитків в порядку регресу, але не визнала розмір витрат на правову допомогу.

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши думки сторін приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що 10.08.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та ОСОБА_3 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6232471, у відповідності до умов якого, ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер " НОМЕР_1 " сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. В подальшому 11.08.2018 року о 21.45 год. в м.Лохвиця по вул. Героїв України, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Geely», державний реєстраційний номер " НОМЕР_2 ", під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Geely» було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Постановою Лохвицького районного суду Полтавської області від 13.12.2018 року відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушеня передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно положень частини 4 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, з огляду на викладене вина відповідача у скоєній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною.

Власник транспортного засобу «Geely» ОСОБА_4 , звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АМ/6232471.

Відповідно до страхового акту №ОЦ/036/007/18/0313 від 06.11.2018 року власнику автомобіля «Geely» було встановлено страхове відшкодування в розмірі 3424,63 грн.

Згідно платіжного доручення №2063 від 06.11.2018 року ОСОБА_4 було виплачено страхове відшкодування у сумі 3424,63 грн.

10.01.2019 року відповідачеві було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу вих. №РУ/18/0313.

01.10.2020 року, між ПрАТ «УПСК» та ФОП ОСОБА_1 було укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АМ/6232471.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

В свою чергу ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Оскільки, відповідачем не надано доказів добровільного виконання вимоги про відшкодування збитків позивачу та письмового повідомлення страховика, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду в розмірі 908,00 грн.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, розмір якої в судовому засіданні представник позивача змінив з 2 000,00 грн. на 1 000,00 грн., суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року та додаткова угода № 313 до даного договору, укладеного між адвокатом Самойленко Петром Миколайовичем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , в якому визначено детальний перелік послуг, що надаються Адвокатом клієнту по страховій справі № ОЦ/036/007/18/0313 та копія платіжного доручення про перерахування на користь адвоката суми в розмірі 2000, 00 грн., тобто надано докази понесення заявлених до стягнення витрат.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про достатність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, яку визначив в судовому засіданні представник позивача у розмірі 1 000,00 грн.

Керуючись: ст. ст. 979, 988, 993, 1166, 1187 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 81, 82, 137, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального Кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд -

В И Р І Ш И В :

Позов фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) збитки в порядку регресу у розмірі 3424,63 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області В.А. Бондарь