Справа № 453/1389/19 Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 22-ц/811/2565/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м.Львів

Справа № 453/1389/19

Провадження № 22-ц/811/2565/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Савуляка Р.В., Шандри М.М.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта»

на рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухвалене у м.Сколе 13 липня 2020 року у складі судді Брони А.Л.,

у справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про стягнення шкоди, -

встановив:

18 листопада 2019 року позивач звернувся з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 15 травня 2019 року ОСОБА_4 , керуючи автомобілем IVECO Stralis НОМЕР_1 , причіп KOGEL державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з його (позивача) автомобілем FORD Fusion, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . В результаті ДТП його (позивача) автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 червня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Транспортний засіб IVECO Stralis НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , зареєстрований за ПАТ «Укрпошта». Вказує, що 21 травня 2019 року на його (позивача) замовлення складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням його транспортного засобу. Матеріальний збиток складає 373 490 грн. Згідно відомостей, розміщених на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України, цільна відповідальність власника транспортного засобу IVECO Stralis, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , за шкоду, заподіяну під час його експлуатації на день ДТП, була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (страховий поліс АМ7652992). Страхова сума за страховим полісом становила 100 000 грн. Зазначає, що 4 липня 2019 року він (позивач) уклав угоду з ПАТ «НАСК «ОРАНТА», як страховиком, про припинення зобов`язання переданням відступного в розмірі 90 000 грн. та після сплати якої сторони припинили зобов`язання за полісом АМ7652992 від 23 серпня 2018 року щодо події, яка мала місце 15 травня 2019 року. Стверджує, що виходячи із оціненого розміру майнового збитку, заподіяного ушкодженням його транспортного засобу, за виключенням страхової суми у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, невідшкодованою залишається майнова шкода в сумі 273 490 грн., що розраховується відніманням від фактичного розміру матеріальної шкоди страхової суми (373 490,00 грн. 100 000,00 грн.). Зазначає, що завдана майнова шкода перевищує ліміт відповідальності страховика, а тому вважає, що шкода в сумі 273 490 грн.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 13 липня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 273 490 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржує АТ «Укрпошта». Вважає рішення суду незаконними та необґрунтованими, такими що порушує його законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права.Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.Вказує, що згідно п. 5.2 Розділу V Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року №142/5/2092, виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду транспортного засобу (після узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, яка викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті) висновку. Зазначає, що у звіті № 01-21/05/19 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу позивача, відсутні належні докази виклику відповідача замовником дослідження, яким є позивач. Стверджує, що цей звіт не може бути допустимим і достовірним доказом. З моменту ДТП по час проведення огляду транспортного засобу пройшло шість днів, протягом яких автомобіль міг отримати додаткові ушкодження. Обидва водії транспортних засобів керували джерелом підвищеної небезпеки, а відповідно до ст. 118 ЦК України, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці, залежно від обставин, що мають істотне значення. З Угоди про припинення зобов`язання переданням відступного, укладеної між ПАТ «НАСК «Оранта» та потерпілою особою ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , вбачається, що з метою врегулювання страхового випадку сторони встановили, що загальна сума страхового відшкодування складає 90 000 грн. за полісом ОСЦПВВНТЗ АМ 7652992 від 23 серпня 2018 року за страховою подією, яка мала місце 15 травня 2019 року та те, що страховик зобов`язується сплатити потерпілій особі вказану суму, а після сплати сторони вважають припиненими зобов`язання страховика, щодо зазначеної вище події. Відтак, відступивши право вимоги, позивач втратив право вимагати від АТ «Укрпошта» виплати відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Встановлено, що 15 травня 2019 року сталася ДТП, в результаті якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 червня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , легковий автомобіль марки FORD Fusion, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_6 належить ОСОБА_3 .

Згідно відповіді від 23 вересня 2019 року, наданої Регіональним сервісним центром МВС в Закарпатській області, станом на 15 травня 2019 року (день ДТП) транспортний засіб IVECO Stralis, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований за ПАТ «Укрпошта».

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу № 01-21/05/19, складеного 21 травня 2019 року, щодо автомобіля FORD Fusion», майновий збиток, завданий внаслідок ДТП, складає 373 490 грн.

Згідно відомостей, розміщених на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України, цивільна відповідальність власника транспортного засобу IVECO Stralis, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , за шкоду, заподіяну під час його експлуатації на день ДТП, була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (страховий поліс АМ7652992). Страхова сума за страховим полісом становить 100 000 грн.

Встановлено, що 4 липня 2019 року між ОСОБА_3 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» укладена угода про припинення зобов`язання переданням відступного. Сторони угоди домовилися, що загальна сума страхового відшкодування, яка сплачується страховиком за полісом ОСЦПВВНТЗ №АМ7652992 від 15 травня 2019 року за страховою подією, внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб FORD Fusion, складає 90 000 грн. Страховик зобов`язався сплатити потерпілій особі узгоджену сторонами суму страхового відшкодування. Після цієї сплати сторони вважають припиненими зобов`язання страховика за полісом АМ7652992 від 23 серпня 2018 року щодо події, яка мала місце 15 травня 2019 року.

10 липня 2019 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» свої зобов`язання за договором перед ОСОБА_3 виконала.

Виходячи із оціненого розміру матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу позивача, за виключенням страхової суми у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, невідшкодованою позивачу залишається матеріальна шкода в сумі 273 490 грн., що розраховується відніманням від фактичного розміру матеріальної шкоди страхової суми (373 490 грн. 100 000 грн.). Завдана позивачу матеріальна шкода перевищує ліміт відповідальності страховика, оскільки такий встановлений у сумі 100 000 грн.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією).

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно ст. 5 Закону України «Про страхування» розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування. Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту. Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відповідно до ч.ч. 2, 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно із ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1192 цього Кодексу розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 979 цього Кодексу за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. ст. 7,8 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Cтрахова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно із п. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі ст. 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. ст. 9, 22 - 31, 35, 36 цього Закону, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас таке ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного.

Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана, зокрема, майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Положення статті 1188 ЦК України є спеціальними щодо статті 1166 зазначеного Кодексу, у зв`язку із чим перевага в застосуванні повинна надаватися спеціальній нормі.

Вирішуючи спори, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, належить виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини (стаття 1188 ЦК України). Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеню вини.

Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини.

Таким чином, правила щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, встановлені ст. 1188 ЦК України, згідно ч. 1 якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У справі встановлено на підставі описаних вище доказів наявність вини ОСОБА_4 , який нас час ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Відповідно до статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позивач до адміністративної відповідальності по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15 травня 2019 року, не притягувався, чого не заперечують сторони.

Згідно із статтею 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову ОСОБА_3 та стягнення з відповідача шкоди в розмірі 273 490 грн.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» залишити без задоволення.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 13 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 26 січня 2021 року.

Головуючий

Судді