Справа № 710/1125/20
Провадження № 2/710/45/21
УХВАЛА

про залишення без руху

25.01.2021 м. Шпола

Суддя Шполянського районного суду Черкаської області Побережна Н.П., розглянувши позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка» до ОСОБА_1 , третя особа Сільськогосподарське приватно-орендне підприємство «Відродження», про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

09.09.2020 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить визнати право власності на нежитлові будівлі, загальною площею 3339,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається із ангару А, загальною площею 724,3 кв.м , корівника №4, Б, загальною площею 879,1 кв.м., прибудова, б; прибудова, б1; прибудова, б2; корівник №5 В; загальною площею 1012,2 кв.м., прибудова, в; прибудова в1; силосна споруда Г, загально площею 724,3 кв.м.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2020 справа визначена судді Шполянського районного суду Черкаської області Симоненко О.В.

Суддя Шполянського районного суду Черкаської області Симоненко О.В. своєю ухвалою від 20.01.2021 заяву судді Шполянського районного суду Черкаської області Симоненко О.В. про самовідвід судді задовольнила та передала справу канцелярії Шполянського районного суду Черкаської області для визначення іншого складу суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2021 справа № 710/1125/20 визначена судді Шполянського районного суду Черкаської області Побережній Н.П.

Суддя Шполянського районного суду Черкаської області Побережна Н.П., розглянувши позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка» до ОСОБА_1 , третя особа Сільськогосподарське приватно-орендне підприємство «Відродження», про визнання права власності, дійшла до висновку, що дана заява не відповідає вимогам ст. 175 та 177 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Вимогами п. 9 ч. 2 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Відповідно до ч.4. ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зазначив ціну позову, яка становить 8000,00 грн.

На підтвердження розміру ціни позову позивач надав довідку, відповідно якої балансова вартість ангару (за даними бухгалтерського обліку «Навіс зерноскладу»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (станом на 25.08.2020) складає 8000,00 грн.

Наказом Міністерства фінансів України "Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності" №73 від 07.02.2013, було визначено стандарти бухгалтерського обліку та фінансової звітності.

Так, відповідно до п. 3 Розділу І Положення баланс (звіт про фінансовий стан) - звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов`язання і власний капітал.

В Додатку №1 Положення наведено типову форму балансу (Звіту про фінансовий стан) підприємства як документа, що відображає його активи, зобов`язання і власний капітал на певну дату.

Надана позивачем довідка, вочевидь, не відповідає стандартам бухгалтерського обліку та фінансової звітності, а відтак суд не може розцінити вказану довідку належним доказом вартості ангару А, загальною площею 724,3 кв.м.

Водночас довідка, надана позивачем, як обґрунтування ціни позову, містить інформацію про те, що балансова вартість ангару (за даними бухгалтерського обліку «Навіс зерноскладу»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (станом на 25.08.2020) складає 8000,00 грн.

Разом з тим, позивач не надав доказів того, що «Навіс зерноскладу» та «Ангар А» - один і той же об`єкт.

Також, крім вищенаведеного, предметом позову є вимога про визнання права власності на нежитлові будівлі, загальною площею 3339,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , до складу яких, крім ангару А, загальною площею 724,3 кв.м, входить: корівник №4, Б, загальною площею 879,1 кв.м., прибудова, б; прибудова, б1; прибудова, б2; корівник №5 В; загальною площею 1012,2 кв.м., прибудова, в; прибудова в1; силосна споруда Г, загально площею 724,3 кв.м. Однак, вартість вказаних будівель позивач не вказує, і відповідно не включає в загальну ціну позову.

В матеріалах справи наявна довідка, видана директором СТОВ «Агроспілка» ОСОБА_2 , затверджена підписом головного бухгалтера Харенко В.В., від 29.10.2020, відповідно до якої за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 28.10.2020 не перебувають на балансі такі будівлі: корівник № НОМЕР_1 , Б, загальною площею 879,1 кв.м., прибудова, б; прибудова, б1; прибудова, б2; корівник №5 В; загальною площею 1012,2 кв.м., прибудова, в; прибудова в1; силосна споруда Г, загально площею 724,3 кв.м. Вартість будівель обрахувати неможливо у зв`язку з повним 100% зносом.

Відповідно до п.п. 40-42 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України № 561 від 30.09.2003 встановлено, що об`єкт основних засобів перестає визнаватися активом /списується з балансу/ у разі його вибуття внаслідок продажу, ліквідації, безоплатної передачі, нестачі, остаточного псування, інших причин невідповідності критеріям визнання активом. Отже, фізичний знос не є підставою для зняття з балансу підприємства нерухомого майна, яке відноситься до основних засобів.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п`ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов`язок покладається на позивача.

До того ж відповідно до ст.81 ЦПК тягар доказування покладається на сторони.

Відповідно до п. а п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 522/15760/17: «Встановивши, що ціна в позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а також врахувавши те, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю за дійсною вартістю майна на час розгляду спору, а під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви».

Натомість доказів, які би свідчили про правильність визначення позивачем ставки судового збору за вимогою про визнання права власності на нерухоме майно, позивачем не надано, оскільки довідки про балансову вартість ангару та про відсутність на балансі товариства іншого майна, як підстава для визначення ставки для сплати судового збору у сумі 2 102,00 грн. за вимогою майнового характеру, не можуть вважатися належним доказом, який засвідчує дійсну вартість спірного майна станом на 2020 рік.

Таким чином, на позивача покладений обов`язок надати суду письмові обґрунтовані пояснення з посиланням на відповідні докази в частині вирахування суми судового збору, що підлягає сплаті за подання даної позовної заяви з урахуванням вартості всього майна, право власності на яке просить визнати позивач.

Отже, позивачу необхідно правильно визначити та зазначити ціну позову та відповідно до неї сплатити судовий збір.

Суд також роз`ясняє позивачу, що відповідно до положень ст.6 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позову майнового характеру, визначається із дійсної вартості спірного майна на день подання позову.

Відповідно до пп.1 п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року для працездатних осіб становить 2102,00 грн.

За таких обставин, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 2102,00 грн. є документально необґрунтованою, що позбавляє суд можливості встановити виконання позивачем вимог п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України щодо сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Також відповідно до ч. 1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Статті 52 та 53 ЦПК України передбачають два види третіх осіб: треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін, ці особи мають усі процесуальні права і обов`язки позивача, та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача о закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін, їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Позивач в своїй позовній заяві Сільськогосподарське приватно-орендне підприємство «Відродження» зазначив лише як трет ю особу, при цьому не вказавши, виступає ця третя особа з самостійними вимогами чи без самостійних вимог, та на чиїй стороні, відповідно до ст.52 чи 53 ЦПК України.

Згідно з ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

За таких обставин вважаю за необхідне надати позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 81, 175- 177, 185, 187, 260, 261 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка» до ОСОБА_1 , третя особа Сільськогосподарське приватно-орендне підприємство «Відродження», про визнання права власності, - залишити без руху.

Позивачу усунути недоліки протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме: визначити та обґрунтувати ціну позову та надати докази, які б її підтверджували; доплатити судовий збір та надати суду квитанцію, що це підтверджує; зазначити статус третьої особи.

В разі неусунення до встановленого терміну недоліків, зазначених в ухвалі, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Побережна