РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю секретаря судового засідання -Кот Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі- позивач, АТ «ПриватБанк», Банк) звернувся до суду з позовом, в якому після зменшення позовних вимог, просить стягнути з ОСОБА_1 (далі-відповідач) заборгованість за кредитним договором б/н від 18.10.2007 у розмірі 10216.91 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 18.10.2007. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач був проінформований про умови кредитування в АТ «КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Позивачем на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15 000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.3.2,3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою позивача. Свої зобов`язання за Договором позивач виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач взяті зобов`язання за Договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 31.01.2021 за ним мається заборгованість у розмірі 10216.91 грн., яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту -2215.89 грн., в т.ч.: заборгованість за поточним тілом кредиту - 2215.89 грн., заборгованість за простроченими відсотками-5056.37 грн.; заборгованості з пені -2944.65 грн.

Позивач зазначає, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим останній вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова суду від 27.10.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач у встановлені судом строки подав відзив на позовом, зі змісту якого вбачається що він не визнає позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилається на те, що надані суду матеріали не містять підтвердження, що банк уклав з ним правочин або кредитний договір у розумінні вимог ст.ст. 207,1055 ЦК України. Не може бути прийнятою в якості допустимого доказу довідка про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої ним, оскільки зазначені зміни відбулися без його згоди та його повідомлення, також відсутній його особистий підпис, дата підписання та прізвище особи, яка погодилася з умовами цього документу. Також відповідач вважає, що неможливо приймати в якості належного доказу витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку з посиланням на тарифи банку, оскільки їх зміст не містить його підпису. У заяві від 18.10.2007 не вказано строк дії картки при цьому зазначено, що дата відкриття рахунку- 24.10.2007, але виписки та розрахунки надані Банком здійснюються з іншої дати - 03.09.2007, що може свідчити про помилковість зведених розрахунків. Також у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того, відповідачем подано заяву про застосування строків позовної заяви.

Представником позивача у встановлені судом строки поштовим зв`язком подано відповідь на відзив, в якій просить суд не брати до уваги обставини, викладені відповідачем в своєму відзиві та заявлений банком позов задовольнити в повному обсязі. Позивач вважає, що проценти з відповідача стягуються на законних підставах, бо він користувався кредитними кошами, про що останній не заперечує, та за порушення відповідачем зобов`язань за договором. Крім того, процентна ставка зазначена у заяві від 10.10.2007, яка особисто підписана відповідачем. До позовної заяви долучено «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з якого чітко вбачається, що відповідачу встановлену поточну процентну ставку. Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за договором, що свідчить про те, що він знав умови кредитування та визнав свої зобов`язання за кредитом.

Протоколом повторно автоматизованого розподілу судової справи від 22.09.2021 змінено склад суду, визначено головуючу суддю Лисиченко С.М.

Ухвалою суду від 28.09.2021 дану цивільну справу прийнято до провадження судді Київського районного суду м.Харкова Лисиченко С.М.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Як представником позивача, так і відповідачем подані заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права та взаємовідносини між сторонами, учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, ухваливши рішення у справі на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось

Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків.

Судом встановлено що, між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н на підставі заяви від 18.10.2007, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, про що свідчить підписана останнім Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Відповідно даних, які містяться у анкеті-заяві від 18.10.2007, відповідачу видана кредитна картка Універсальна, встановлена процентна ставка по кредитному ліміту на момент укладання договору у розмірі 3% із розрахунку 360 днів у році. Крім того зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку по картці «Універсальна», про що свідчить його особистий підпис.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що сторонами було погоджено умови кредитного договору від 18.10.2007, в тому числі щодо нарахування та сплати процентів за користування грошовими коштами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредита сплатити проценти (частина1 статті1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В межах розгляду справи встановлено, оскільки не спростовано відповідачем, на підставі кредитного договору від 18.10.2007, відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_1 строк дії якої становить з 25.12.2012 по серпень 2016 року.

Відповідно до виписки детальних операцій по кредитній картці, відповідач користувався грошовими коштами наданим йому позивачем на виконання умов договору від 18.10.2007, знімаючи готівкові кошти та поповнюючи карки готівкою, купував товари тощо.

З огляду за зазначене, суд приходить до висновку, що позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором б/н від 18.10.2007 виконав, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти.

Відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню тілу кредиту не виконує, у зв`язку з чим за ним числиться заборгованість у розмірі 2215,89 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до даних, які містяться у розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 18.10.2007, за відповідачем також числиться заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 5056,37 грн. та пені у розмірі 2944,65 грн.

Судом встановлено, що позивач нараховував відповідачу проценти за користування грошовими коштами, а саме: з25.12.2012 по 31.12.2012 за ставкою 36 % річних (в місяць - 3%), з 01.01.2013 по 29.08.2014 - за ставкою 30 % річних (в місяць - 2.5 %), з 01.09.2014 по 31.03.2015 за ставкою 34.80% річних (в місяць- 2.9%), що відповідає умовам договору щодо нарахування та сплати процентів. В період з 01.04.2015 по 29.02.2020, позивач нараховував відповідачу проценти за користування грошовими коштами за ставкою 43.20 % річних (в місяць 3.6 %), що не відповідає умовам кредитного договору.

Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки детальних операцій по картковому рахунку ОСОБА_1 , відповідач здійснює нарахування заборгованості також по картці № НОМЕР_2 .

При цьому, відповідно довідки наданої суду позивачем, зазначена карка видана відповідачу 30.09.2007 строком до 09.2011. Тобто, до укладення між сторонами кредитного договору від 18.10.2007 року.

З огляду на зазначене, суд вважає недоведені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в період з 03.09.2007 по 25.12.2012, а за відсотками за користування кредитними коштами в період з 09.09.2007 по 25.12.2012 та з 01.04.2015 по 29.02.2020.

Враховуючи те, що підписана відповідачем 18.10.2007 анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку не містить умов щодо нарахування штрафних санкцій за невиконання умов договору, а також те, що надані суду Умови та Правила надання банківських послуг у Приватбанку не містять підпису відповідача, суд вважає також не доведеним позивачем наявність у відповідача заборгованості по пені у розмірі 2944,65 грн.

Відповідачем подано заяву про застосування позовної давність до заявлених вимог.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 дійшов висновку про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17).

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", та від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Судом встановлено, що в межах дії кредитного договору б/н від 18.10.2021 відповідачу було видано кредитну картку № НОМЕР_1 строк дії якої становить з 25.12.2012 по 25.08.2016.

Відтак, у межах строку кредитування, який відповідає строку дії картки відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти щомісячними платежем до 25 числа кожного місця.

Оскільки перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України) № НОМЕР_1 , тобто з 26.08.2016, то строк позовної давності за такою вимогою сплив 27.08.2019. Позивач звернувся до суду з позовом 24.09.2020, тобто поза межами загального строку позовної давності.

З огляду на зазначене, а також те, що позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, статтями 12-13, 81, 82, 89, 141, 223, 259, 264-265, 268, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» , юридична адреса: 01001, м.Київ, вул. Грушевського,1Д, адреса для листування: 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО 305299, рах. № НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 22.11.2021.

Суддя С.М. Лисиченко