УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7731/20

Номер провадження 2/495/1341/2021

17 серпня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайоний суд Одеської області у складі

головуючої одноособово судді Анісімової Н.Д.

за участю секретаря Красовській А.О.

справа №495/7731/120,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському Одеської області мирову угоду укладену між ОСОБА_1 , з однієї сторони та ОСОБА_2 , з іншої по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 " Про усунення від спадкування за законом".

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , про усунення від спадкування за законом щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_3 ,померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) в натурі 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

03.08.2021 року від позивача та відповідача надійшла до суду заява про затвердження мирової угоди від 03.08.2021 року, згідно якої просять :

1)Визнати ,що після смерті батька позивача та відповідача ОСОБА_4 ,.померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та смерті матері позивача та відповідача ОСОБА_3 ,померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцями першої черги є їх діти, а саме: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 ,які на час смерті батьків були зареєстровані і проживали в будинку АДРЕСА_1 ,який був куплений 25.12. 1980 року батьком ОСОБА_5 , перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_3 .

2) ОСОБА_2 визнає, що після смерті батька позивача та відповідача ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та після смерті матері позивача та відповідача ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцями першої черги є їхні діти : позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 ,які на час смерті були зареємстровані і проживали в будинку АДРЕСА_1 ,який був куплений 25.12. 1980 року батьком ОСОБА_5 , перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_3 .

3) Сторони визнають, що відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочка- ОСОБА_2 та син- ОСОБА_1 ,які прийнли спадщину,як спадкоємці першої черги.

4)

В наслідок вирішення судового спору мирним шляхом сторони укладають Мирову угоду в цивільній справі №495/7731/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 " Про усунення від спадкування за законом".

Наслідки закриття провадження у справі, передбачені ст. ст. 255,256 ЦПК України сторонам відомі та зрозумілі.

Позивач та відповідач письмово на затвердженні умов мирової угоди наполягають, з нею погоджуються.

Вислухавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали справи, та мирову угоду сторін, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди.

Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Оскільки фактично головним критерієм буде визнання за сторонами процесу права власності у рівних частках на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 є вирішення спадкових відносин, важливо визначитись з правовим регулюванням та певним статусом такого об`єкту нерухомості.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці.

Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування.

Це узгоджується із частинами 3, 5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК).

Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3, 5 ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину.

Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК.

При вирішенні спорів про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК судам потрібно з`ясовувати правовий режим земельної ділянки, на якій збудовано житловий будинок, будівлю, споруди.

Самочинно реконструйований будинок, якщо порушено вимоги ч. 1 ст. 376 ЦК, не створює право власності у спадкодавця, не може входити до складу спадщини, а отже, не дає підстав для виникнення права власності у спадкоємців.

Момент віднесення вказаного спірного об`єкту нерухомості до самочинного має бути вирішений шляхом дослідження певних доказів, що є неможливим на стадії затвердження мирової угоди, а має бути вирішений в порядку всебічного та об`єктивного розгляду справи.

Крім того, слід зауважити з приводу виділу об`єкту нерухомого майна:

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення таких робіт та розрахунок часток визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом МЖКГ України від 18 червня 2007 року № 55.

Більш того, ч.4 ст. 364 ЦК України передбачено, що договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, можливість проведення виділу або поділу в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності (за домовленістю сторін), закон пов`язує з можливістю співвласників у оформленні письмового і нотаріально посвідченого договору.

Поміж з цим, встановлення належності позивачу та відповідачу часток у нерухомому майні залишається відкритим та невирішеним, адже ці правовідносини випливають саме із визначення складу спадкового майна та його статусу.

Стосовно умов мирової угоди про встановлення порядку користування земельною ділянкою та зобов`язань не чинити перешкод обом сторонам навзаєм одна іншій у користуванні належного їм на праві власності майна, так само як і вимоги щодо вселення зумовлюють детального розгляду справи, адже у зв`язку з відсутністю будь-яких належних доказів/документів/ щодо земельної ділянки або дійсності будь-яких перешкод у користуванні майном не можуть бути встановленими шляхом затвердження мирової угоди.

Таким чином, у зв`язку із неможливістю порушення прав, свобод та інтересів жодної із сторін по справі, виходячи із того, що для вирішення доцільності затвердження певних умов мирової угоди, слід визначитись із рядом виниклих правовідносин, правовим режимом об`єкту нерухомого майна, детальним дослідженням доказів та вірним застосуванням вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про відмову у визнанні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 , з однієї сторони та ОСОБА_2 , з іншої по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 " Про усунення від спадкування за законом".

Керуючись ст. ст. 207, 208 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у визнанні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 , з однієї сторони та ОСОБА_2 , з іншої по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 " Про усунення від спадкування за законом".

Продовжити судовий розгляд цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 " Про усунення від спадкування за законом" на 29 вересня 2021 рік о 13.00 годині.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 18 серпня 2021 року.

Суддя: Анісімова Н.Д.