Ухвала

18 січня 2021 року

м. Київ

справа № 757/34902/20

провадження № 61-19329ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової Ірини Олександрівни, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «АТЛ», про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі - АТ «ВТБ Банк») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової І. О., товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРІНТ» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Фроніт»), третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «АТЛ», у якому просив визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу майнових прав від 29 липня

2020 року № 23-КБ, укладений АТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Форінт».

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом заборони відповідачам вчиняти дії на виконання договору купівлі-продажу майнових прав від 29 липня 2020 року № 23-КБ щодо набуття прав вимог за кредитним договором № 4 від 01 червня 2010 року, іпотечним договором від 01 червня 2010 pоку, іпотечним договором від 01 липня

2010 pоку, договором поруки від 01 червня 2010 року № 4/П-1, договорами майнових прав до набрання рішення законної сили у даній справі.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено ТОВ «Фінансова компанія «ФОРІНТ», АТ «ВТБ Банк» вчиняти дії на виконання договору купівлі-продажу майнових прав від 29 липня 2020 року № 23-КБ щодо набуття прав вимог за кредитним договором від 1 червня

2010 року № 4, іпотечним договором від 1 червня 2010 pоку, іпотечним договором від 1 липня 2010 pоку, договором поруки від 1 червня 2010 року № 4/П-1, договорами майнових прав до набрання рішення законної сили у даній справі. Відмовлено у частині вимог заяви про забезпечення позову відносно Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

У грудні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , подана представником - ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року, у якій, посилаючись напорушення судом норм процесуального права,представник заявника просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої

статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Разом із тим, критерієм для касаційного оскарження постанов апеляційного суду за наслідками перегляду ухвал суду першої інстанції про забезпечення позову або про відмову у такому забезпеченні є зміст дій апеляційного суду, а саме те, чи підтримав він висновки суду першої інстанції про забезпечення позову, або чи забезпечив позов за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у такому забезпеченні.

Так, неможливим є касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін, ухвали апеляційного суду, згідно з якою він відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, а також постанови апеляційного суду, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви.

Такі обмеження права на касаційне оскарження не нівелюють для учасника справи можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ настільки, щоби завдати шкоди самій суті цього права.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, провадження № 14-88цс20.

Крім цього, якщо апеляційний суд погодився з відмовою суду першої інстанції у забезпеченні позову чи скасував вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову, учасник справи, який подавав заяву про вжиття таких заходів до суду першої інстанції, за наявності підстав, не позбавлений можливості знову подати відповідну заяву до цього суду.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, постанова Київського апеляційного суду від 24 листопада

2020 року, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та відмовлено у застосуванні заходів забезпечення позову, не підлягає касаційному оскарженню відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової Ірини Олександрівни, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «АТЛ», про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров