Провадження № 6/185/64/21
22 січня 2021 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлограді заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про видачу дубліката та поновлення строку виконавчого документа, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", ОСОБА_1 , суд -
Представник заявника у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження ВССУ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 "Про визначення підсудності справ" визначено, що Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області підсудні справи, які були підсудні Київському районному суду м. Донецька.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.
Зі статті 493 ЦПК України вбачається, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду, тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.
Статтею 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.
Враховуючи категорію даної справи, суд на підставі ч.5 ст.12 ЦПК України, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, необхідних для відновлення втраченого судового провадження, у тому числі шляхом отримання інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Також суд при вирішенні даної заяви враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.
05 червня 2013 року Апеляційним судом Донецької області задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Київського районного суду м. Донецька від 10 жовтня 2012 року змінено в частині розміру пені 2 500 000,00 грн. (а.с. 10,11)
Таким чином наявні копії документів, є належними та достатніми для відновлення втраченого судового провадження в частині рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
У пункті 17.4 Перехідних положень ЦПК України зазначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.
Згідно ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.
Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про видачу дубліката та поновлення строку виконавчого документа, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 261, 433, 488, 493, 494, п.17.4 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, суд
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2012 року Київський районний суд м. Донецька у складі головуючого судді Бурлаченко О.О., розглянувши за відсутністю сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Донецька цивільну справу за позовом ТОВ «ОТП Факторінг Україна`до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, суд -
Позивач звернувся до відповідача із позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, в якому вказує що між сторонами було укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідачу наданий кредит, однак відповідач порушує умови договору, не сплачує передбачені договором кошти, в наслідок чого утворилась заборгованість у сумі 348 838,67 доларів США та 9 671 478,40 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також судові витрати.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляду справи за його відсутністю, та якою підтримав позовні вимоги та не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, де вказані наслідки неявки у судове засідання відповідача та зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши обставини та матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
В судовому засіданні було встановлено що 21 березня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CM-SME 100/1039/2008, згідно умов якого відповідачу наданий кредит у сумі 300 000 доларів США з кінцевим терміном 21 березня 2023 року.
У відповідності до умов договору позичальник зобов`язаний щомісячно, проводити погашення кредиту протягом кожного календарного місяця до повного погашення кредиту відповідно до графіку погашення.
За прострочення повернення кредитних коштів та сплати відсотків договором передбачені штрафні санкції.
Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань, передбачених укладеним між сторонами кредитним договором, станом на 16.05.2012 р. заборгованість позивальника перед позивачем складає 348 838,67 доларів США та 9 671 478,40 гривен (пеня за прострочення зобов`язань , при тому, сума 348 838,67 доларів США складається з наступних складових:
286 776,83 доларів США - заборгованість за кредитом;
62 061,84 доларів США відсотки за користування кредитом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 625, 1048 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 3, 10, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд
Позов задовольнити в повному обсязі.
Стягнути ОСОБА_1 користь ТОВ «ОТП Факторінг Україна» заборгованість за кредитним договором № CM-SME 100/1039/2008 від 21 березня 2008 року в сумі 348 838 (триста сорок вісім тисяч вісімсот тридцять вісім) доларів США, 67 центів, 9 671 478 9дев`ять мільйонів шістсот сімдесят одну тисячу чотириста сімдесят вісім) грн., 40 коп., а також судовий збір у сумі 3 219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять) грн.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач має право оскаржити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Київського районного суду м. Донецька О.О. Бурлаченко»
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Апеляційний суд Донецької області у складі:
головуючого судді: Новікової Г. В.,
суддів: Агєєва О.В., Дундар І. О.
при секретарі: Жарій Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Донецька від 10 жовтня 2012 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -
Позивач звернувся до відповідача із позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між сторонами укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідачу був наданий кредит, однак відповідач порушує умови договору, не сплачує передбачені договором кошти, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом у сумі 348 838,67 доларів СІІІА та пеня в сумі 9 671 478,40 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати.
Заочним рішення Київського районного суду м. Донецька від 10 жовтня 2012 року позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 348 838 доларів США 67 центів, пеню в сумі 9 671 478 гривень, а також судовий збір у сумі 3219 гривень.
Ухвалою Київського районного суду м. Донецька від 21 березня 2013 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача про скасування заочного рішення Київського районного суду м. Донецька від 10 жовтня 2012 року .
В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову у зв`язку із порушенням норм матеріального та процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Посилався на те,що справу було розглянуто у відсутність відповідачки і не сповіщено її про час та місце розгляду справи.
В рішенні суд посилається на укладений між сторонами по справі кредитний договір № СМ-SМЕ 100/1039/2008 від 21 березня 2008 року, на підставі якого і склалася вищевказана заборгованість. Однак, на підставі наявного у відповідача кредитного договору від 21 березня 2008 року, останній має номер СМ-SМЕ 100/103/2008, що йде всупереч з номером кредитного договору, зазначеного у заочному рішенні суду, а значить свідчить про відсутність укладеного між сторонами по справі кредитного договору саме за № СМ - SМЕ 100/1039/2008.
В мотивувальній частині рішення не наведені розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, що порушує норму статті 533 Цивільного кодексу України де вказано, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.
В мотивувальній частині рішення прописана загальна сума заборгованості за кредитом та загальна сума відсотків за користування кредитом. Відображення загальної суми заборгованості в іноземній валюті без її розшифрування, на думку відповідача, не є належним розрахунком, який повинен братися судом до уваги як доказ, котрий відповідає вимогам закону з точки зору їх допустимості.
Крім цього, відсутність в матеріалах справи детального розрахунку заборгованості за кредитом, не дає можливості визначити дати надходження грошових коштів, механізм нарахування пені та процентів за користування кредитними коштами. Немає жодного первинного документу ( як то меморіальний ордер, виписки з поточного рахунку, касові документи, тощо), які б підтверджували стан розрахунків між ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» з відповідачем по справі, як на момент подання позовної заяви, так і на момент винесення рішення. Також відсутній період за який нараховується та стягується заборгованість.
Крім цього, Закон України «Про відповідальність за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань» визначає відносини, на які його дія не поширюється, зокрема, на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб`єктів переказу грошей через платіжні системи. Посилання на те, що даний Закон не поширюється на фізичних осіб, - немає. Таким чином, для інших грошових відносин він є обов`язковим.
Обов`язковість для учасників грошових відносин ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» випливає також зі змісту цього нормативно-правового акта, позаяк, на відміну від ЦК України, вказаний Закон є спеціальним, який регулює конкретний вид правовідносин. Відтак, зважаючи на викладене, можна стверджувати, що якщо відносини між сторонами не належать до відносин, на які не поширюється дія ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», то розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ.
Наявний в матеріалах справи кредитний договір, а саме п. 3 частини №1, передбачає плату за користування кредитом у вигляді плаваючої процентної ставки: фіксований відсоток + FIDR.
Згідно пункту 1.4.1.3. кредитного договору, наявного в матеріалах справи, плаваюча процентна ставка по кредиту підлягає корегуванню протягом дії цього Договору щоразу після перебігу кожного 12 (дванадцятого) календарного місяця, починаючи з дати укладання цього договору.
З наведеного вбачається, що після перебігу кожного 12 календарного місяця вказана ставка повинна перевірятися на стан її змінення і у випадку їх наявності коригуватися у більшу чи меншу сторону, що в свою чергу суттєво впливає на розмір плати за користування кредитом, тобто на проценти.
Як в матеріалах справи, так і в самому рішенні відсутні будь які посилання або документальні докази про факт застосування вказаного вище коригування процентної ставки. Більш того, з доданих до суду додаткових договорів №2 від 14 травня 2009 року та №3 від 07 липня 2010 року до кредитного договору слідує, що плаваюча процентна ставка змінювалась в сторону її збільшенням. Але, в матеріалах справи доказів здійснення розрахунків заборгованості по кредитному договору із врахуванням наведених вище змін, що є істотними для правильного та законного винесення рішення, не має.
Судом не встановлено за який період нарахована пеня,не враховано строки позовної давності та те,що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ.
До матеріалів справи приєднаний також додатковий договір №4 від 19 вересня 2011 року, укладений в м. Макіївка, як складову частину до кредитного договору між ПАТ «ОТБ Банк» та громадянкою України ОСОБА_3 . Хоча, кредитний договір з Відповідачем був укладений в м. Донецьку та на ім`я ОСОБА_1 , про що в судовому засіданні під 21 березня 2013 року також було відзначено.
Апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 21 березня 2008 року між ЗАТ`ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 300000 доларів США на строк користування до 21.03.2023 року зі сплатою процентів за його користування . ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним у встановлений договором строк.
Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованність станом на 16.05.2012 р. у розмірі 348 838,67 доларів США, яка складається із заборгованості за основним боргом у розмірі 286776,83 доларів США, 62 061,84 доларів США - відсотків за користування кредитом та пені за прострочення зобов`язань в сумі 9 671 478,40 гривень. ПАТ`ОТП Банк» 18.03.2011 року укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю з ТОВ «ОТП Факторинг Україна»,куди ввійшла і заборгованість за договором кредиту з ОСОБА_1 .. Представник відповідачки в апеляційній інстанції підтвердив правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості та пені,однак вважав розмір пені занадто великим відносно суми заборгованості по основному боргу.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основним боргом та відсотками за користування кредитом, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того,що зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк,а тому у банку виникло право на дострокове стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Висновок суду в цій частині відповідає вимогам ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України.
Проте висновки суду у частині визначення розміру пені неможливо вважати правильними.
Відповідно до ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Умовами кредитного договору передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобов`язань позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання, за кожний день прострочення ( ст.4).
Суд першої інстанції у порушення положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, стягуючи на користь банку пеню у розмірі 9 671 478,40 гривень, не врахував, що розмір пені значно перевищує розмір збитків (2 790704 грн.).
За встановлених обставин та положень матеріального закону розмір пені,яка підлягає стягненню з відповідачки підлягає зменшенню через її неспівмірність з розміром основного зобов`язання до 2500000 грн., а рішення суду першої інстанції зміні в цій частині.
Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права,яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст.309, 316 ЦПК України, апеляційний суд, -
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.
Заочне рішення Київського районного суду м. Донецька від 10 жовтня 2012 року змінити в частині стягнення пені.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» пеню за прострочення зобовязань в розмірі 2500000 (два мільйони п`ятсот тисяч) гривень.
В іншій частині рішення залишити без зміни.
Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді:»

Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» дублікат виконавчого листа № 0523/11236/2012 за позовом ТОВ «ОТП Факторінг Україна`до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № № CM-SME 100/1039/2008 від 21 березня 2008 р.

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» строк звернення до виконання виконавчого листа № 0523/11236/2012 за позовом ТОВ «ОТП Факторінг Україна`до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № № CM-SME 100/1039/2008 від 21 березня 2008 р.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С. Г. Юдіна