Провадження № 2/344/3641/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

23 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.

за участю: секретаря судового засідання Горайської Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача -адвоката Сем`янів В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свіча» про визнання права власності та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ :

26.06.2021 позивач,його адвокат Сем`янів В.М. звернулися до суду із позовом до відповідача, в якому просять : визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; зобов`язати ТОВ «Свіча» передати правовстановлюючі документи та інші документи вказану квартиру, із застосуванням норм ст. 392 ЦПК України.

В обґрунтування позову вказує, що між ОСОБА_1 та Ріелторською компанією «Прикарпатський дім» в особі підприємця Майзеля С.П., який діє на підставі свідоцтва НОМЕР_1 від 17.01.2005, укладено угоду про надання послуг в питаннях купівлі та продажу нерухомого майна від 30.09.2005.

Згідно з п.1.1. указаної угоди, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати інформацію та консультативно-довідкові послуги щодо об`єкта нерухомості, який би задоволив вимоги замовника за ціною еквівалентною 23000 дол. США.

У подальшому між позивачем та ТОВ «Свіча» було укладено договір про дольову участь у будівництві квартири АДРЕСА_1 . Однак його примірник договору було втрачено, а відповідач відмовляється надати завірену копію примірника договору.

У період з 2005 року по 2010 рік сплачено ТОВ «Свіча» грошові кошти в розмірі 12 1929 грн., тобто еквівалентно 23000 дол. США., що стверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру.

Таким чином, він повністю оплатив вартість майнових прав за договором про дольову участь.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників від 29.01.2021, наявні відомості про внесення ТОВ «Свіча» до реєстру боржників за номерами виконавчих проваджень 64031534 та 64297631. Таким чином, вважає, що можуть вчинятися дії щодо даного нерухомого майна.

Також зазначено, що всі намагання отримати необхідні правовстановлюючі документи на квартиру від керівника ТОВ «Свіча» ОСОБА_2 закінчились відмовою із посиланням на вказану вище обставину.

27.08.2021 у заяві про забезпечення позову відмовлено.

30.08.2021 відкрито провадження у справі, таку призначено до розгляду у загальному позовному провадженні, витребувано належним чином засвідчену копію договору про дольову участь у будівництві. В частині витребування документів, ухвала залишилась не виконаною.

13.10.2021 проведено підготовче судове засідання.

Позивач та його адвокат позовні вимоги підтримали, вказавши на мотиви, які викладені у позовній заяві. Вимоги просили задоволити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечили.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі через сайт «Судова влада». Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло.

Оскільки представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи.

Проаналізувавши пояснення у вступному слові сторони позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне :

Згідно з відомостями за результатами безкоштовного запиту до Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Свіча», ідентифікаційний код юридичної особи 19393284 в стані припинення не перебуває ( а.с. 45).

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано угоду про надання послуг у питаннях купівлі та продажу нерухомого майна від 30.09.2005, яка укладена між ОСОБА_1 ( замовник) та Ріелторською компанією «Прикарпатський дім» ( виконавець), за якою остання взяла на себе зобов`язання надати інформаційно та консультативно довідкові послуги щодо об`єкта нерухомості, який би задоволив вимоги замовника за ціною еквівалентною до 23 000 дол. США., організувати огляд. Характеристика об`єкта нерухомості : р-н розміщення Каскад, кількість кімнат 1, площе 48, 56 кв.м., ремонт сирець ( а.с. 12).

Пунктом 3.4. зазначено, замовник зобов`язаний не укладати договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості запропонований виконавцем без відома останнього.

30.09.2005 за квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 30.09.2005 ОСОБА_1 оплатив «Прикарпатський дім» 3308 грн. як за послуги фірми по переоформленню квартири по АДРЕСА_2 , права сторона, однокімнатна ( а.с.-10).

У підготовчому судовому засіданні адвокатом Сем`янів В.М. надано контракт на інвестиційну діяльність від 30.09.2005, такий датований тим же днем, що і вищезазначена угода, укладений між ТОВ «Свіча» та ОСОБА_1 ( а.с. 34-37).

За п.1.1. предметом такого контракту є інвестиційна діяльність сторін з метою досягнення соціального ефекту будівництва житлового будинку та будівельною адресою : АДРЕСА_3 .

У п. 1.2. за цим контрактом підприємство, яке є інвестором та учасником інвестиційної діяльності зобов`язується реалізувати інвестиції шляхом будівництва житлового будинку за будівельною адресою : АДРЕСА_3 , відповідно затвердженого проекту та робочої документації, а Інвестор зобов`язується забезпечити відповідне інвестування у будівництві 1-х кімнатної квартири з урахуванням поточної ціни за один квадратний метр загальної площі об`єкту та прийняти у свою власність на умовах цього Контракту. Вартість одного квадратного метра загальної площі на момент укладення даного контракту складає 2072 грн. 50 коп.

Вказано про характеристику житлового будинку : кількість поверхів -9, запланована дата передачі 31.07.2006 (п. 1.4.), характеристика об`єкта - 3- поверх, права сторона, одна кімната, загальна площа 48,56 кв.м. Загальна сума контракту складає 110 353 грн. ( п.1.5.).

Згідно п. 1.6. контракту підприємство, зокрема виконує загальнобудівельні роботи (коробка будинку і дах).

Відповідно до п.п.2.2. підприємство зобов`язане : передати інвестору збудований об`єкт на умовах цього контракту; офіційно повідомити інвестора про дату передачі будинку під заселення; оформити інвестору свідоцтво про право власності на зазначений об`єкт протягом 60 діб з дня підписання Акту прийому передачі об`єкту ( а.с. 35).

У разі втрати інвестором контракту поновити контракт з відміткою «дублікат» на підставі заяви інвестора ( а.с. 35). Однак, зазначаючи в позові про його втрату, доказів звернення на його видачу, які б були достовірними, суду не надано. У той же час, у судовому засіданні, позивачем надано оригінал такого, при цьому пояснив, що за усним зверненням до відповідача, останній погодився надати.

Згідно з п.п. 2.3.1 контракту інвестор має право вибрати для інвестування конкретний об`єкт. Однак достовірних доказів про те, що вказаним об`єктом є квартира АДРЕСА_1 , суду не надано.

Пунктом 3.1. контракту передбачено графік розрахунку із поточною ціною за 1 кв.м : 30.09.2005 -20 042 грн.; 07.10.2005 -27 775 грн.; 31.12.2005 -20 845 грн.; 31.03.2006 -20 845 грн.; 30.06.2006.

Закріплення об`єкту інвестування здійснюється після оплати не менше 20 % від загальної площі об`єкту ( п.3.3.).

При цьому згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру ТзОВ «Свіча», ОСОБА_1 сплатив :

-За дольову участь за квартиру, 30.09.2005 в сумі 20 042 грн. ( квитанція №83- а.с.11);

-За дольову участь за квартиру, 10.10.2005 в сумі 27 750 грн. ( квитанція №81-а.с.9);

-За квартиру, 07.12.2005, 17 671 грн. ( квитанція №112-а.с.10); має місце неповна оплата, так як потрібно було сплатити 20 845 грн. 31.12.2005, і наступний платіж здійсненний з порушенням графіку платежу більше як на 30 днів (оплата проведена 14.02.2006) . При цьому слід зазначити, що у випадку порушення інвестором порядку інвестування об`єкту згідно п.3.1. більше як на 30 днів, підприємство відкріпляє від інвестора об`єкт і після підписання угоди про розірвання цього контракту протягом 30 банківських днів повертає інвестору кошти, що були ним проінвестовані, на його рахунок ( п.п. 3.5. контракту).

- За дольову участь за квартиру,14.02.2006 30 085 грн. (квитанція №5, а.с.10);

-21.02.2006 на суму 22 426 ( квитанція №8, а.с.9);

-Доплата за квартиру АДРЕСА_4 , 02.06.2010, на суму 546 грн.( квитанція №101, а.с.9).

Тобто має місце оплата ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «Свіча» коштів за дольову участь у будівництві квартири у загальній сумі 118 520 грн., при обумовленій вартості квартири - 110 353 грн. ( п.1.5 контракту - а.с.34).

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №5 ТзОВ «Свіча», 01.11.2007 ОСОБА_3 оплатив 396 грн. за обв`язку котла і подовжувач, а 02.06.2010 за квитанцією до прибуткового касового ордеру №102- оплачено за техпаспорт квартири АДРЕСА_4 ( а.с.9,10).

За п.п. 4.2. контракту за неналежне виконання своїх зобов`язань підприємство сплачує інвестору пеню у розмірі 0,01% від суми неналежно виконаного зобов`язання.

Підприємство вправі переглядати та встановлювати термін виконання зобов`язань за таким контрактом ( п.6.1.) (а.с.37).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах, визначених цивільним законодавством.

Згідно з нормами ЦК України до первинного способу набуття права власності, зокрема, належить набуття права власності на новостворену річ (в тому числі, на об`єкт незавершеного будівництва), на яку раніше не було і не могло бути встановлене нічиє право власності (ст. 331 ЦК України).

Таким чином, підставою первинного способу набуття права власності є правопороджуючі юридичні факти, а для похідного - правовідносини, які виникли на підставі відповідних юридичних фактів.

Положеннями ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві, зокрема, на об`єкти нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації.

Право власності у набувача за договором відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України виникає з дня державної реєстрації (ст. 182 ЦК України), а не в момент фактичного передання майна або в будь-який інший момент, визначений угодою сторін.

Для набуття набувачем права власності на майно передбачена наявність таких складових: укладення договору (в передбачених статтями 208, 209 ЦК України випадках - нотаріальне посвідчення або письмова форма); виконання договору та у визначених законом випадках - державна реєстрація.

При цьому сторони договору вправі встановити додаткові (відкладальні або скасувальні) умови, а при переході права власності на рухомі речі - самостійно визначати момент переходу права власності.

Тобто, укладаючи договір про інвестиційну діяльність з метою досягнення соціального ефекту будівництва за будівельною адресою : р-н Каскад вул. 24 Серпня від 30.09.2005, тобто на новозбудоване майно позивач отримав обмежене речове право, за яким він, як власник цього права, наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно в майбутньому.

Так, п.2.2.3 контракту підприємство зобов`язане оформити інвестору свідоцтво про право власності на зазначений об`єкт протягом 60 діб з дня підписання Акту прийому передачі об`єкту (а.с.35).

Право власності на новозбудоване майно виникає в порядку, визначеному цивільним законодавством України.

Для отримання позивачем права власності на новозбудоване майно, а саме на зазначену позивачем квартиру, необхідна наявність ряду правопороджуючих фактів. Такі факти регламентовані п. 2.2.1-2.2.3., 3.5. контракту та діючим законодавством щодо порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно, та такими фактами, зокрема, є: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; акт приймання-передачі об`єкта будівництва та новоствореного майна.

Факт підписання відповідного акта приймання-передачі об`єкта будівництва та новоствореного майна мав підтвердити належне виконання сторонами умов контракту.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 ЦК України встановлено загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

На час укладення сторонами відповідного договору про фінансування будівництва правовідносини щодо залучення коштів фізичних осіб з метою фінансування будівництва, порядку управління цими коштами регулювалися Законами України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та «Про інвестиційну діяльність».

Судове рішення за загальним правилом не є підставою виникнення права власності. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Ні зазначеними вище нормами, ні нормою ст. 331 ЦК України не передбачено виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі судового рішення.

Отже, порядок оформлення права власності на об`єкт інвестування після прийняття такого об`єкта в експлуатацію визначено відповідними нормами.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є від відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Беручи до уваги, що моментом виникнення майнових прав, а саме суб`єктивних прав учасників правовідносин, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням майном, є момент набуття права власності, яке позивачем на спірні квартири у встановленому законом та договором порядку не набуте, вимоги позивача щодо визнання його власником квартири не ґрунтуються на законі.

Крім того, має місце пред`явлення позову про визнання права власності на новостворене майно, щоб спростити чи уникнути встановленої законодавством досить тривалої в часі та фінансово затратної процедури оформлення прав на це майно.

Так, у постановах Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15 та від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15 зазначено, що визнання у судовому порядку права власності на новостворене майно за позовом, заявленим до будівельної компанії, суперечить вимогам ст.ст. 15, 331 ЦК України.

Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року у справі № 6-129цс14 та від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15, де вимогою було визнання права власності на квартиру, так як вона повністю оплатила вартість майнових прав, у позові відмовив та вказав, що зі змісту статті 392 ЦК України особа не довела, що вона є саме власником спірного нерухомого майна і це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також те, що вона втратила документ, який засвідчує її право власності.

Разом з тим, питання майнових прав та інвестування будівництва квартири були предметом вирішення Великої Палати Верховного Суду та висвітлені у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19), де зазначено :

«Оскільки набуття права власності регулюється окремими нормами і зазначені вище позови заявляються формально не для визнання, а для набуття права власності, задоволені вони бути не можуть ( п.110). Велика Палата Верховного Суду вважає, що з огляду на те, що позивач не є і не була власником жодної із зазначених квартир (№ АДРЕСА_2 та № АДРЕСА_1), на які просить визнати право власності, а також не надала доказів, що є власником майнових прав на ці квартири, то суд першої інстанції правильно вважав, що позивач безпідставно звернувся із позовом з такими вимогами ( п.111).

Отже, з огляду на те, що позивач стверджує про перебування із ТОВ «Добробуд ЛТД» у зобов`язальних відносинах, то права позивача повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права. ( п. 120).

Також позивач не позбавлений права на звернення на підставі ст. ст. 625, 653 ЦК України із позовом про відшкодування завданих йому збитків (п.129)».

Так, відповідно до приписів ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у відповідності з умовами договору і вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - у відповідності зі звичаями ділового обороту або іншими вимогами, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Відповідно до норми ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 жовтня 2019 року, права № 917/1307/18 зробив наступний правовий висновок у п.п. 43-44:

«У той же час, зробивши припущення про ймовірне підписання Договору Позивачем у певний зазначений період, суд апеляційної інстанції в порушення принципу змагальності безпідставно переклав тягар доведення цієї обставини на Відповідача та фактично бездоказово презюмував виникнення в останнього зобов`язань за договором до спливу строку поставки товару, встановленого в специфікації №1. В порядку «obiter dictum» Верховний Суд зазначає, що у даному випадку суд апеляційної інстанції припустився логічної помилки, коли в обґрунтування свого рішення фактично використав концепцію негативного доказу, яка сама по собі порушує принцип змагальності.

Враховуючи наведене, Верховний Суд констатував, що позивачем не доведено стверджувальної ним обставини - укладення між сторонами Договору поставки саме певної дати. Оскільки встановлені у справі обставини точної дати підписання договору з боку Позивача встановити не дозволяють, то саме останній у цьому випадку несе ризик настання пов`язаного з цим процесуального наслідку у вигляді відмови в позові».

У даній справі позивач стверджує, що є власником майна в силу ст.ст. 331, 392 ЦПК України, так як ним була повність оплачена вартість квартири, зазначаючи при цьому у позові про свої майнові права. Однак достовірних даних, що в подальшому за позивачем було закріплено квартиру за АДРЕСА_5 , на третьому поверсі, площею 48,56 грн. відповідно п.3.3 контракту, суду не дано. Дві квитанції про оплату містять запис про квартиру АДРЕСА_4 , однак такий доказ не може бути достатнім. Більше того, жодних даних, що такий будинок збудований відповідачем, в якому наявна дана квартира, і на таку не мають правомірних очікувань інші особи, суду не надано. Таким чином, суд вважає недоведеними твердження позивача, що квартира із будівельним номером АДРЕСА_3 , яка визначена контрактом, є тим самим нерухомим майном, на яке позивач просить право власності, проте, вже із визначеним номером та із зміною адреси АДРЕСА_6 .

Як і не надано доказів, що незважаючи на прострочення платежу, не було розірвано контракту і не повернуто інвестору кошти. У протилежному випадку, не надано доказів, що в свідчили про хоч якісь активні дії з боку позивача були спрямовані до відповідача з приводу витребування відповідних документів на квартиру, акту приймому передачі, враховуючи? що з часу виникнення зобов`язання пройшло близько 15 років, а позивач стверджує, що проживає у квартирі, однак знову ж таки жодних доказів цьому не надає.

При цьому, судом неодноразово роз`яснювався предмет доказування. Зокрема, ухвалою в забезпеченні позову, також було зазначено про необхідність подачі доказів, щодо наявності чи відсутності доказів про реєстрацію права власності на таку квартиру, щоб в свою чергу виключило можливе порушення прав третіх осіб, існування такого будинку в цілому ( а.с.19)

На підставі наведеного ОСОБА_1 на підставі контракту про інвестиційну діяльність від 30.09.2005, отримав лише право на набуття права власності на однокімнатну квартиру, що розміщена на третьому поверсі справа, площею 48,56 кв.м., у дев`ятиповерховому будинку, за будівельною адресою АДРЕСА_3 , а не право власності на нерухоме майно, яке є предметом позову. Вимога про визнання за позивачем права власності на спірну квартиру на підставі положень ст. 392 ЦК України є безпідставною, оскільки таку вимогу має право заявляти виключно власник майна, проте позивач відповідне право власності у встановленому законом порядку не набув.

Разом з тим, ОСОБА_1 не позбавлений права на звернення на підставі ст. ст. 625, 653 ЦК України із позовом про відшкодування завданих йому збитків.

Так, як у позові відмовлено, відповідно до норми ст. 143 ЦПК України, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі та керуючись ст.ст.12,13,81,223,247,259 263,265,268,273,280-282,354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свіча» про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 , та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , адреса : АДРЕСА_7 ;

Представник позивача : ОСОБА_4 , адреса для листування: АДРЕСА_8 ;

Представник відповідача : Товариство з обмеженою відповідальністю «Свіча», , адреса : вул. Незалежності, 67, м. Івано-Франківськ Івано-Франківська область.

Рішення складене в повному обсязі 25.11.2021.

Суддя Кіндратишин Л.Р.