ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року

м.Суми

Справа №592/4498/21

Провадження № 22-ц/816/1517/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Криворотенка В.І.,

суддів: Кононенко О.Ю., Левченко Т.А.,

сторони: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Виконавчий комітет Сумської міської ради,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги Виконавчого комітету Сумської міської ради і ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 серпня 2021 року в складі судді Корольової Г.Ю., ухваленого в м. Суми, -

в с т а н о в и в :

14 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Виконавчого комітету Сумської міської ради (далі - Виконком) про відшкодування моральної шкоди в розмірі 84000 грн. Позов мотивований тим, що відповідач у відповідь на запит про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Суми вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, зазначив про відсутність у нього запитуваної інформації. Однак рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року у справі № 480/2282/20 зобов`язано Виконком надати позивачу повну інформацію, що запитувалась, оскільки відповідач зобов`язаний володіти цією інформацією. На думку позивача, дії відповідача щодо ненадання інформації спричинили йому моральну шкоду, яку він оцінює у 84000 грн.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Виконкому на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 500 грн.

В апеляційній скарзі Виконком просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не довів заподіяння йому моральної шкоди. Крім того, розгляд справи здійснено з порушенням територіальної підсудності.

ОСОБА_1 також оскаржив судове рішення, просить його змінити та збільшити розмір стягнутої моральної шкоди до 84000 грн. При цьому зазначає, що протиправні дії відповідача щодо ненадання інформації на запит призвели до заподіяння моральної шкоди, яка полягає у стражданнях та приниженні заявника.

У відзиві на апеляційну скаргу Виконком просить відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду залишити без змін. Зазначає, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а скарга Виконкому підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Виконкому із запитом про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Суми вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

За результатами розгляду запиту відповідачем на адресу ОСОБА_1 була направлена відповідь від 24 березня 2020 року №27/06.01-14 про те, що запитувана інформація відсутня.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року, у адміністративній справі №480/2282/20 позов ОСОБА_1 до Виконкому про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Виконкому щодо ненадання публічної інформації за запитом від 19 березня 2020 року.

Зобов`язано Виконком надати ОСОБА_1 повну інформацію, що запитувалась згідно запиту на отримання публічної інформації від 19 березня 2020 року.

Вказане рішення суду у адміністративній справі №480/2282/20 мотивоване тим, що відповідач в силу закону зобов`язаний володіти запитуваною позивачем інформацією.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що сам по собі факт визнання рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року протиправною бездіяльність Виконкому щодо ненадання публічної інформації позивачу свідчить про завдання особі моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню незалежно від вини відповідача. Таким чином, суд, урахувавши негативні переживання позивача, його стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, а також врахувавши нематеріальність моральних страждань, відсутність чітких критеріїв майнового виразу душевного болю, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 500 грн моральної шкоди, що суд вважав достатньою та справедливою сатисфакцією у даному випадку.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 1, п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17, висловив загальні підходи до визначення та відшкодування моральної шкоди у зв`язку з порушенням принципу належного врядування.

Так, виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Страждання являють собою не процес нищення немайнового блага, а його результат негативні наслідки немайнового характеру, які є моральною шкодою. Страждання викликають певні зміни у житті особи: неможливість реалізації своїх звичок і бажань, погіршення стосунків у колективі, сім`ї, втрату роботи, можливості зробити кар`єру, одружитися, втрату довіри близьких людей тощо. Ці зміни примушують особу докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи вищевикладене, сам лише факт порушення прав позивача не є безумовною та достатньою підставою для стягнення моральної шкоди.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем всупереч зазначених вимог закону не надано суду доказів настання внаслідок протиправних дій відповідача по наданню неповної відповіді на його запит про отримання публічної інформації, негативних наслідків немайнового характеру, які б свідчили про його душевні страждання та моральну шкоду.

Крім того, в подальшому право ОСОБА_1 на публічну інформацію було відновлено за рішенням адміністративного суду шляхом зобов`язання відповідача надати запитувану інформацію.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не ґрунтуються на викладених вище нормах права та не містять доказів настання внаслідок протиправних дій відповідача негативних наслідків немайнового характеру, які б свідчили про душевні страждання та моральну шкоду.

З огляду на викладене, рішення суду про часткове задоволення позову на підставі п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 грн підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Сумської міської ради задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 серпня 2021 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради про стягнення 84000 грн моральної шкоди відмовити.

Компенсувати Виконавчому комітету Сумської міської ради () 1362 грн судового збору за подання апеляційної скарги за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко