Справа № 567/1237/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Самолюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 та в обґрунтування позову зазначає, що перебував з відповідачкою в шлюбі, в якому в них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і в подальшому шлюб між сторонами було розірвано.

Одночасно вказує, що згідно рішення Рівненського міського суду від 24.02.2014 року з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 35% всіх видів заробітку.

Зазначає, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 10.03.2020 року було задоволено його позов до ОСОБА_2 , третя особа Рівненський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини та виключено відомості про нього, як батька дитини ОСОБА_3 , з актового запису №1550 від 02.07.2013 року, здійсненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського управління юстиції, як такого, який відповідно до висновку експертизи не є батьком ОСОБА_3 .

Зазначаючи про те, що відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них, просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 08.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження бе виклику сторін, та роз`яснено відповідачці право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи не подавали.

Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не скористалась своїм правом подати відзив на позовну заяву.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Оболонського районного суду м.Києва від 04.12.2015 року встановлено, що сторони у справі з 08.02.2013 перебували у шлюбі та під час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та батьківства сторін у справі щодо нього підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 02.07.2013 року (актовий запис №1550 від 02.07.2013).

Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24.02.2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , починаючи з 22.01.2014 стягуються аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 35% всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

З постанови про арешт майна боржника державного виконавця Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 22.08.2017 року вбачається, що виконавче провадження по виконанню зазначеного рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 перебувало на примусовому виконанні.

Водночас, відповідно до рішення Оболонського районного суду м.Києва від 10.03.2020 року встановлено, що судом було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Рівненський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини та виключено відомості про ОСОБА_1 , як батька дитини ОСОБА_3 , з актового запису №1550 від 02.07.2013 року, здійсненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського управління юстиції, як такого, який відповідно до висновку експертизи, не є батьком ОСОБА_3 .

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на даний час аліменти продовжують стягуватися з позивача на утримання ОСОБА_3 , хоча батьком даної дитини він фактично не являється.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину лежить на її батьках.

Частиною другою статті 136 СК України визначено, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Відповідно до ст.188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі суті цієї норми не змінює.

Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь-яких обставин, що впливають на її обов"язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку, має право звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому це можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Отже, встановлення того факту, що позивач не є батьком ОСОБА_3 є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку позивача на користь відповідачки, а тому позов слід задоволити.

Водночас, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути його витрати на сплату судового збору.

На підставі ст.180, 188 Сімейного кодексу України, керуючись ст.10, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 35% всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24.02.2014 року у справі №569/902/14-ц.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 840,80 грн. витрат на сплату судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.