Справа № 307/666/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 січня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Варга Дмитро Дмитрович на заочне рішення Тячівського районного суду ухваленого 20 травня 2015 року головуючим суддею Розман М.М. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що 17 березня 2010 року ОСОБА_1 позичив у нього 159 600 гривень, що на той час становило еквівалент 20000 дол. США і таку ж суму грошових коштів в доларах позичальник зобов`язався повернути до 17 березня 2012 року із сплатою 36% річних за користування кредитними коштами, що підтверджує нотаріально посвідченим договором позики. У вказаний строк відповідач борг не повернув і на численні звернення про добровільну сплату боргу не реагує та усіляко ухиляється від виконання зобов`язань. З урахуванням уточнених позовних вимог сума заборгованості станом на 20 травня 2015 року складається із суми основного боргу в розмірі 422200 гривень із розрахунку 22.11 гривень за долар США по курсу НБУ, а також із 36% річних від суми позики за період з березня 2010 року по березень 2015 року, в сумі 230 112 гривень, за період з березня 2014 року по березень 2015 року в сумі 159192 гривень. Загальна сума заборгованості складає 831504 гривень, яку і просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.05.2015 позов ОСОБА_2 , задоволено.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 01.07.2019 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове судове рішення про стягнення з нього 24714,00 грн. боргу. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд розглянув справу без його участі, не давши можливості надати заперечення. З березня 2010 по грудень 2013 відповідач сплатив на користь позивача кошти в сумі 27 000 доларів США, однак не отримав жодних підтверджуючих документів про сплату заборгованості та відсотків, але вказані обставини встановлені під час кримінального провадження №0000052 від 28.09.2016, в якому позивач у своїх допитах підтверджує факт отримання 27 000 доларів США. Також за рішенням суду в рамках виконавчого провадження було реалізовано належні відповідачу автомобілі «Фольксвагеан Кадді» та «ВАЗ 2104». Вказує, що загальна сума боргу зменшилась до 24 714 грн. Також посилається на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000051, обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно приписів ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 17 березня 2010 року між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач ОСОБА_2 передав відповідачу ОСОБА_1 159600 гривень, що по курсу НБУ на той час становило суму 20000 доларів США під 36% річних, а відповідач зобов`язався повернути таку ж суму грошей в доларах до 17 березня 2012 року із сплатою відсотків, що стверджується наявним у позивача нотаріально посвідченим договором позики та письмовою розпискою відповідача (а.с. 4, 5).

Згідно п. 5 Договору позики після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен повернути позичальнику розписку. У разі неможливості повернення розписки позикодавець повинен вказати про це у розписці яку він видає. Наявність розписки у позичальника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У відповідності до п. 9 Договору позики документом, що підтверджує безспірність заборгованості позичальника та встановлює прострочення виконання зобов`язання буде вважатися розписка позичальника, котра знаходиться у позикодавця.

Згідно розрахунку позивача, наведеному у заяві про уточнення позовних вимог, заборгованість за договором позики станом на 20.05.2015 становить загальну суму 831 504,00 грн., яка складається із 442 200 грн. основного боргу та 389 304 грн. відсотки (а.с. 37). Правильність проведення такого розрахунку відповідачем не оспорюється.

Задовольняючи позову, суд першої інстанції виходив з того, що позика відповідачем не повернута, взявши до уваги зазначений розрахунок.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи, умовах договору позики та нормах матеріального права.

З приводу посилання апелянта на те, що ним повернуто 27 000 доларів США, та це підтверджується поясненнями самого позивача під час допитів у кримінальному провадженні №0000051, апеляційний суд зазначає наступне.

Так з матеріалів кримінального провадження №0000051, внесеного до ЄРДР 28.09.2016 року за ч. 1 ст. 382 КК України вбачається, що позивач ОСОБА_2 давав покази як потерпілий у даному кримінальному провадженні.

Згідно протоколу допиту від 27.12.2018 року (а.с.239, 240 матеріалів к.п.) на запитання слідчого яку саме суму відсотків йому сплатив ОСОБА_1 , відповів, що біля 27 000 доларів США. Однак зазначив, що ці гроші в період з березня 2010 року, проміжком 4-5 місяців, ОСОБА_1 знову в нього позичав, а також додатково позичав окремі суми грошей. На кінець 2013 року він був винен окрім тих 20 000 доларів ще 8000 доларів поза сумою договору позики, які він позичав для третіх осіб як посередник. ОСОБА_1 повернув йому ті 8000 доларів США в листопаді 2013 року.

Отже, під час допиту ОСОБА_2 хоча й визнав, що ОСОБА_1 повернув йому загальну суму відсотків у розмірі 27 000 доларів США, однак уточнив, що ці гроші ОСОБА_1 відразу в нього позичив і на кінець 2013 року він був винен окрім тих 20 000 доларів ще 8000 доларів. Відтак такі пояснення ОСОБА_2 надані слідчому у кримінальному провадженні не можуть розцінюватися як визнання ним обставини щодо повернення частини заборгованості саме за договором позики від 17.03.2010 року в розумінні ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Та крім того це не узгоджується з п.п. 5, 9 Договору позики, якими визначено порядок повернення позики та документи, які підтверджують таку обставину.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 17.06.2020 року ОСОБА_2 пред`явив колегії суддів оригінали документів, копії яких долучено до матеріалів справи при зверненні з позовом у суд. Додатково пояснив, що неодноразово позичав ОСОБА_1 грошові кошти крім тих, що зазначені в договорі позики та розписці. Повернувши відсотки за попереднє користування грошима, ОСОБА_1 знову позичив у нього гроші, але на цей раз було все оформлено документально. Останній з метою уникнення повернення позики, одного разу навіть намагався змінити прізвище, щоб виїхати за межі держави.

Відтак, апеляційний суд відхиляє усі доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 повернуто частину коштів за договором позики (на загальну сум 27 000 доларів США), оскільки боржником не надано відповідних доказів на підтвердження таких обставин, зокрема розписок, як це передбачено п.п. 5, 9 Договору позики та ст. 545 ЦК України.

З приводу посилання апелянта на реалізацію двох автомобілів в процесі виконання судового рішення, то це жодним чином не впиває на законність заочного рішення суду (в частині розміру суми боргу), оскільки дані суми враховуються вже під час виконавчого провадження.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно порушення судом норм процесуального права, то такі також є безпідставними з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, після отримання позовної заяви, судом було здійснено запит щодо зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_1 (а.с.11). В подальшому вся кореспонденція на ім`я відповідача, в тому числі й судові повістки, надсилалася судом за такою адресою. Однак, судова кореспонденція на ім`я ОСОБА_1 поверталася до суду із відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (виїхав). ОСОБА_1 пояснив колегії суддів, що виїжджав на заробітки у Російську Федерацію, а отже, такі повістки вважаються належним чином врученими в силу приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України (у редакції до 17.12.2017 року). Відтак, відповідач вважався належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судові засідання не з`являвся та при цьому не повідомляв суд про зміну свого місця проживання/перебування, а отже, у суд першої інстанції наявні були процесуальні підстави для розгляду справи в заочному порядку.

Недоречним є й посилання апелянта на відсутність ухвали про заочний розгляд справи, так як ЦПК України (в редакції на момент ухвалення рішення) не передбачав, що така ухвала повинна обов`язково оформлятися у письмовій формі, як про це вважає апелянт. Як слідує із журналу судового засідання від 20.05.2015 року судом приймалась протокольна ухвала про заочний розгляд справи, а відтак процедура заочного розгляду не була порушена.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовуються, що згідно ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зважуючи на викладене та керуючись приписами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє Варга Дмитро Дмитрович , залишити без задоволення.

Заочне рішення Тячівського районного суду від 20 травня 2015 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 січня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: