Провадження № 2/760/1289/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Шпори М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» про визнання кредитного договору недійсним, суд

В С Т А Н О В ИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом і просить визнати недійсним Кредитний договір № /418506 від 05 листопада 2019 року.

Посилається в позові на те, що 05 листопада 2019 року між нею та відповідачем укладено Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №/418506.

Відповідно до п. 1.1. Договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит розмірі 3 500,00 гр. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом і порядку та на умовах, визначених цим Договором.

За п. 1.2. Договору Кредит надається строком на 30 днів, тобто ді 04 грудня 2019 року.

Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконана Клієнтом своїх зобов`язань за Договором.

Також згідно з п. 1.3. Договору за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 693,5% річних від суми кредиту в розрахунку 1,9% на добу. Тип процентної ставки - фіксована.

Також відповідно до п.1.6. Договору невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.eurogroshi.com.ua.

Тобто кредит надається Позичальнику за допомогою електронних пристроїв та мережі інтернет.

Вважає, що при укладанні вищевказаного Кредитного договору порушені її права як споживача, згідно з нормами Закону України «Про захист прав споживачів», ЗаконуУкраїни «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону Україи «Про споживче кредитування, Закону країни «Про електронну комерцію», у зв`язку з чим нею у досудовому порядку неодноразово направлялися листи про припинення порушень з боку відповідача, проте такі вимоги були залишені без задоволення.

Згідно п. 6.9. Кредитного договору вона начебто підтверджує, що отримала від товариства до укладення цього Договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Однак фактично працівники відповідача при видачі кредитних коштів не ознайомлюють позичальника з умовами кредитування та ризиками.

Будь який окремий документ, що містив би інформацію, зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, їй не надавали і ніде про це вона не ставила свій підпис.

Поряд з цим, згідно підпункту п.6.8 Кредитного договору, підписанням цього Договору, вона начебто підтверджує, що ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту товариства.

Однак, їй не було надано зазначені правила, вона не знайшла їх на сайті кредитодавця.

Зазначає, що вона не мала можливості детально ознайомитися з Умовами та Правилами кредитуванні перед укладанням Кредитного договору.

Здійснюючи оформлення кредиту через інтернет, за кількахвилинний проміжок часу не мала можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови кредитування, виявити недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які отримає в результаті укладання даної угоди.

Також з умов Кредитного договору вбачається, що підписання договору відбувається шляхом використання електронного підпису, одноразовим ідентифікатором.

Фактично Акцеп пропозиція (оферта) укласти електронний договір з нею не був підписаний в порядку, передбаченому ст.12 Законом УТКраїни «Про електронну комерцію», таким чином, прийняття (акцепт) нею пропозиції укласти Договір здійснено з порушенням абзаців другого та третього частини шостої статті 11 Закону.

Вважає, що відповідач надав позику шляхом безготівкового переказу, не на підставі договору, чим порушеив ч. 1 ст. 6 Закону України«Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якої фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору та Додатку №1 до нього кредит виданий строком на 30 днів до 04 грудня 2019 року та повинен бути повернутий у розмірі 3 500,00 гр. разом з процентами 1 995,00 гр.

Розмір процентів: 1,9% за кожен день користування кредитом, (693,5 відсотків річних).

Зазначає, що за п.4.3. договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2. цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього даного Договору, клієнт зобов`язаний виплатити товариству пеню в розмірі 5 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання умов цього Договору, починаючи з першого дня прострочення. При цьому пеня нараховується до дня повного погашення заборгованості за Договором включно, але в будь-якому випадку не більше 100 (ста) календарних днів.

Тобто, у випадку прострочення сплати суми 3 500, 00 гр. на 30 днів, позичальник сплачує суму у розмірі 5 250,00 гр., а отже, сума компенсації становить більше 50 %, що відповідно до ч. 5 п. 3 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою і не відповідає нормам встановленим ч. 5 п. 3 ст. 18 Закону, а тому важає, що зазначений п. 4.3 Договору повинен бути визнаний недійсним.

Відповідно до п.2.4. Договору при надходженні до товариства коштів для виконання зобов`язань клієнта товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній послідовності:

- у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом;

- у другу чергу здійснюється повернення суми кредиту.

У разі виникнення простроченої заборгованості за Договором грошові кошти клієнта направляються в такій черговості:

- в першу чергу сплачується пеня за прострочення;

- в другу чергу оплачуються відсотки за користування кредитом;

- в третю чергу повертається сума кредиту.

Таким чином, відповідно до п.2.4. Договору при виникненні заборгованості по договору змінюється черговість погашення такої заборгованості, що є односторонньою зміною умов договору та суперечить ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування».

Вважає, що при укладанні договору було порушено ряд норм законодавства, а тому просить задовольнит позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 21 серпня 2020 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 21 серпня 2020 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі 29 вересня 2020 року.

/ а. с. 19 /

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

05 жовтня 2020 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Зазначає, що ТОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» має в мережі Інтернет сторінку з розміщеною пропозицією (офертою) на сайті www.eurogroshi.com.ua.

На даній сторінці розміщена інформація про підприємство, скановані копії правовстановлюючих документів, фінансові звіти про діяльність підприємства, та пропозиції (оферти) щодо видачі кредитів з правилами їх отримання та повернення.

Так, у розділі 2 Договору оферти зазначено, що клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення.

Порядок отримання кредитних коштів є наступним:

- вибір суми коштів, яку позичальник бажає взяти у кредит та строк на який береться такий кредит;

- оформлення заявки;

- вибір персонального логіну та паролю для входу в Особистий кабінет. При підписанні документів на телефонний номер клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який клієнт зобов`язаний ввести на веб- сторінці. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи клієнта. При цьому сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використанням одноразового ідентифікатора;

- пройти погодження та перевірку банківської карти;

- у разі прийняття рішення про надання кредиту Клієнт ознайомлюється з індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту в Особистому Кабінеті. У разі згоди із запропонованими умовами кредитування, підписує індивідуальну частину договору за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора;

- отримує кошти на розрахункову карту позичальника.

Тобто, укладання угоди без заповнення Заявки клієнтом є неможливим.

В момент, коли позивач заповнив заяву з метою отримання кредитних коштів, він автоматично прийняв пропозицію (оферту) та приєднався до умов публічного договору, щодо правил оформлення та видачі кредитних коштів.

Саме позивач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті товариства, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора.

Законом України «Про електрону комерцію» визначено, що саме Договором оферти визначається технологію (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони.

Тобто, норми чинного законодавства передбачають одразу декілька способів підписання електронного правочину, один з яких за допомогою одноразового ідентифікатора.

Зазначає, що саме у Договорі оферти було чітко визначено, що всі документи щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використанням одноразового ідентифікатора.

У Розділі «Документи» https://www.eurogroshi.com.ua/about-us/documents розміщена наступна інформація: примірний договір, примірний договір для перших клієнтів, згода на обробку персональних даних, публічна інформація, звіт аудит 2016, примітки до річної фінансової звітності станом на 2016 рік, примітки до річної фінансової звітності за 2017 рік, публічна пропозиція (Договір оферти), свідоцтво, форма № 1 2017, форма №2 2016, форма№2 2017, форма№ 3 2016, форма№3 2017, форма № 4 2017, аудит 2017, аудит 2018, поширені запитання та відповіді щодо надання коштів в позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, правила надання коштів у позику.

Розміщена інформація на сайті є абсолютно відкритою для невизначеного кола осіб, будь-хто має можливість ознайомитися з умовами кредитування та перш ніж заповнювати заявку на отримання кредитних коштів, не лише ознайомитися з Публічною пропозицією (офертою) та самим Договором, отримати відповідну консультацію за допомогою онлайн-чату або за номерами телефони, що вказані на сайті.

Примірний договір та Публічна пропозиція (оферта) розміщені на сайті Відповідача містять абсолютно всі умови кредитування, зокрема інформацію про те, що за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 693,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,9% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована.

Договір був укладений відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про електрону комерцію», в якій встановлено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Позивач заповнив заяву з метою отримання кредитних коштів, прийняв пропозицію (оферту) та приєднався до умов публічного договору, щодо правил оформлення та видачі кредитних коштів.

А отже, між позивачем та товариством склались договірні правовідносини.

Зазначає, що позивач отримав кредитні кошти 05 листопада 2019 року строком користування на 30 календарних днів до 04 грудня 2019 року в розмірі 3 500, 00 гр., але не здійснив погашення заборгованості в обумовлені строки, замість цього оскаржує кредитний договір.

Крім того, на правовідносини, які склалися з позивачем, не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування», оскільки кредитний договір укладався строком до одного місяця, а розмір кредитування не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладання кредитного договору.

Відповідно до умов Договору № /418506 позивач отримав грошові кошти та був обізнаний про необхідність повернення разом з відсотками, які передбачені умовами Договору.

Позивач підтверджує, що не виконав умов Договору, та не провів сплату кредитних коштів у строк передбачений умовами Договору.

Вважає, що саме позивач порушив умови укладеного Договору, а отже саме до нього повинні бути застосовані правові наслідки такого порушення.

Крім того, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що у діях товариства був умисел ввести в оману позивача щодо дійсних умов Договору, а тому просить відмовити в позові.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони повинні усвідомлювати, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тобто сторони, які укладають правочин, повинні насправді прагнути досягнення саме того правового результату, який завжди виникає при укладенні правочину такого виду.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК Укрїани підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, необхідним є встановлення наявності тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, зазначені в ч.ч.1,2 ст.18 Закону, згідно з якими продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Судом встановлено, що 05 листопада 2019 року між сторонами укладено Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №/418506.

Відповідно до п. 1.1. Договору товариство надає клієнту фінансовий кредит розмірі 3 500,00 гр. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом і порядку та на умовах, визначених цим Договором.

За п. 1.2. Договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 04 грудня 2019 року.

Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконана клієнтом своїх зобов`язань за Договором.

Згідно з п. 1.3. Договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 693,5% річних від суми кредиту в розрахунку 1,9% на добу. Тип процентної ставки - фіксована.

За п. 1.4. Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківськівкої картки, вказаної клієнтом.

Відповідно до п.1.6. Договору невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.eurogroshi.com.ua.

Згідно з п. 1.7. Клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим Договорон не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування».

З п. 6.8. Договору вбачається, що підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грощових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства.

З п. 7 Договору вбачається, що своїми електронними підписами сторони підписали вказаний договір.

/ а.с. 8 - 10 /

Судом встановлено, що Договір між сторонами був укладений в електронній формі, а тому має містити електронний підпис позичальника.

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття ( акцепт ) може бути наданя шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання).

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Із запропонованими умовами позивач ознайомилась та погодилася з ними.

За таких обставин суд вважає, що договір позики був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6 , 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.639 ЦК Украни договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, електронний договір є договором, укладеним у письмовій формі.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Основні принципи правового регулювання у сфері електронної комерції визначені в ст.5 Закону України « Про електронну комерцію».

В частинах 2, 3 ст.5 Закону зазначено, що обмеження прав і свобод учасників відносин у сфері електронної комерції можуть встановлюватися виключно законом.

Правочин не може бути визнано недійсним у зв`язку з його вчиненням в електронній формі, якщо інше не передбачено законом.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на офіційному веб-сайті за адресою https://www.nfb.gov.ua/ua/Holovni-podii/27162.html надано роз`яснення щодо тлумачення ст.ст. 3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію» та деталізовано Порядок укладення електронного договору про надання позики на умовах фінансового кредиту в ITC небанківської фінансової установи, який характеризується такими етапами:

- Етап: клієнт (споживач) ідентифікувався в ITC (ч. 8 ст. 11 Закону). При цьому ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в ITC суб`єкта електронної комерції (ч. 4 ст.14 Закону);

- Етап: клієнт (споживач) в ITC надає всю необхідну інформацію для формування фінансовою установою належної пропозиції клієнту (споживачу), при цьому ITC має передбачати технічну можливість клієнта (споживача) змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття ним пропозиції (абз. 3 ч. 8 ст. 11 Закону);

- Етап: фінансовою установою направляється (розміщується) клієнту (споживачу) в ITC індивідуальна оферта (з відповідними активними посиланнями на інші частини оферти, у разі їх наявності), яка має містити істотні умови кредитного договору, визначені ст. 1054 ЦКУ та ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (ч. 1 ст. 11 Закону), а також статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (за умови поширення);

- Етап: акцептування клієнтом зазначеної в III етапі оферти шляхом надсилання електронного повідомлення або заповненням формуляра заяви (форми), які повинні містити істотні умови кредитного договору, про прийняття такої пропозиції (ч. 6 ст. 11 Закону). При цьому зазначені електронне повідомлення та заява (формуляр) підписуються електронним підписом одноразовим ідентифікатором (дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону). Одноразовий ідентифікатор направляється споживачу засобами зв`язку, зазначеними під час реєстрації та може використовуватися тільки один раз;

- Етап: після акцептування клієнтом (споживачем) оферти, він повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа. Документ повинен містити обов`язкові відомості відповідно до ч. 1 статті 11 Закону, рекомендується також зазначати умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів (за необхідності).

При цьому Нацкомфінпослуг належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в ITC (далі - Log file), якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів.

Така інформація відповідачем долучена до відзиву , яка в порядку, визначеному ч.ч.4,5 ст.178 ЦПК України,4 направлена позивачу.

Обставини, зазначені відповідачем у відзиві, позивач не спростувала, доказів протилежного не надала, і порушення її прав при укладенні договору не довела.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

При зверненні до суду, позивач не заперечує укладення вказаного договору.

Посилаючись на недійсність укладеного договору, позивач обмежилася лише самим аналізом законодавства, не довівши при цьому допущення будь-яких порушень при укладенні договору щодо неї.

Крім того, аналізуючи законодавство, яке регулює порядок укладання та виконання такого роду договорів, позивачка не спростовує самого факту отримання кредитних коштів та дій, вчинених нею особисто, для його отримання.

Відповідно до ч.ч.1,3, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, при зверненні до суду з позовом на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно ст.чт.76, 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності.

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні принципу змагальності, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Позивачка, отримавши відзив відповідача на позов, будь-яких доказів, які б спростовували приведені в ньому обставини укладення кредитного договору в електронній формі, не надала.

При цьому не заперечувала вчинення власних дій у приведеній у відзиві послідовності, необхідних для реєстрації та ідентифікації на сайті відповідача, достатніх та необхідних для входження в систему, реєстарції в ній, підписання договору та отримання кредиту.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Враховуючи дане правове обґрунтування та приведене вище, відсутності доказів заявлених позовних вимог та недоведення приведених у позові вимог, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 1,2, 11, 202, 203, 215, 509, 525, 526, 626, 638, 641, 644,1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 4, 12,13, 76-81, 209, 258, 259, 263- 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва