Справа № 346/2668/20
Провадження № 22-ц/4808/1426/21
Головуючий у 1 інстанції Яремин М.П.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Пнівчук О.В., Томин О.О.

секретаря Капущак С.В.,

з участю представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Оліградського М.В., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Халуса А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Оліградського Мирослава Васильовича на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене суддею Яремин М.П. 26 липня 2021 року, повний текст якого виготовлено 02 серпня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 подано позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 30.06.2020 року ухвалою Коломийського міськрайонного суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.125 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрите на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Так, 07.05.2017 року внаслідок нанесених відповідачами ударів йому спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток носа, ранки спинки носа (відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень), які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

З 07.05.2017 року по 17.05.2017 року він перебував на стаціонарному лікуванні в Коломийській ЦРЛ, що підтверджується відповідною випискою від 17.05.2017 року. З 17.05.2017 року до кінця червня 2017 року згідно рекомендацій лікуючого лікаря, які містяться у вказаній виписці, продовжив лікування амбулаторно в Коломийській центральній районній поліклініці в отоларинголога, невропатолога 19.05.2017 року позичив у сусіда 400 євро (станом на 19.05.2017 року по курсу НБУ було еквівалентно 11 749,28 грн), що підтверджується відповідною розпискою від 19.05.2017 року.

04.05.2017 року позивача на невизначений термін прийнято на роботу на посаду водія трактора в повне товариство «Польтанк Сегфрієд Хансен» (с. Томашувеку 1А Славно, Республіки Польща), що підтверджується трудовим договором від 04.05.2017 року. Згідно з довідкою від 13.05.2020 року середня його зарплата за 12 місяців 2017 року становила 2 205,97 злотих.

Внаслідок нанесених відповідачами позивачу тілесних ушкоджень, останній не міг працювати згідно із вказаним трудовим договором, відповідно недоотримав дохід, який міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його права не були порушені (упущена вигода), у вигляді зарплати за 2 місяці (травень та червень 2017 року).

Оскільки, станом на 31.05.2017 року середня зарплата в розмірі 2 205,97 злотих по курсу НБУ була еквівалентна 15 552 грн, а станом на 31.06.2017 року - 15 463,49 грн. (7,01 грн. за 1 злотий), відповідно позивач недоотримав дохід в розмірі 31 051,57 грн. Таким чином, позивач вважає, що йому завдано майнову шкоду в загальному розмірі 42764,85 грн.

Крім того, в момент заподіяння тілесних ушкоджень він переніс значний моральний дискомфорт, який супроводжувався болісними відчуттями, пережив емоційний стрес, що посилювався почуттям розгубленості, образи, тривоги, страху за своє життя та здоров`я. Внаслідок протиправних дій відповідачів йому завдано моральну шкоду, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного особистого, суспільного та професійного життя та інших негативних явищ.

Просив стягнути із відповідачів на його користь 42 764,85 грн майнової шкоди, 50 000 грн моральної шкоди, вирішити питання судових витрат, понесених позивачем на оплату правової допомоги (а.с.1-4).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26 липня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди в сумі 9 689 гривень 08 копійок, а також 4 000 (гривень відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір з кожного у розмірі 840 грн 40 коп на користь держави на відповідний рахунок (а.с. 153-161).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що судом не взято до уваги обставини, наведені ним в позовній заяві, а також те, що на його утриманні перебувають дружина ОСОБА_4 , малолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та непрацездатні батько та мати, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 18.05.2010 року. На утримання своєї сім`ї та лікування він позичив 19 липня 2017 року у сусіда 400 євро, що станом на 19.05.2017 року по курсу НБУ еквівалентно 11 749 грн 28 коп.

Апелянт не погоджується з визначеним судом розміром грошового відшкодування, завданої йому моральної шкоди, оскільки такий розмір є неспівмірним із тими стражданнями, які пережив позивач, у зв`язку з приниженням честі, гідності, репутації, отриманням моральних та ушкодженням здоров`я, що полягає у порушенні його прав, інших цивільних прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми та настанні інших негативних наслідків,які проявилися після отриманих тілесних ушкоджень.

Неправильним є висновок суду в частині відмови в задоволенні витрат за надання правничої допомоги через ненадання документу, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформленого у встановленому порядку, оскільки відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката і адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, розписка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення,яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.165-169).

Заперечивши доводи апеляційної скарги представник ОСОБА_2 адвокат Халус А.Г. подав відзив на апеляційну скаргу.

Зазначає, що обґрунтовуючи розмір упущеної вигоди (31 015,57 грн) позивач не довів самого факту втрати ним матеріальної вигоди та її можливого реального розміру, що є обов`язком позивача. Наданий останнім розрахунок суперечить фактичним обставинам справи, адже позивач з власного бажання ще 07 травня 2017 року перебував на території України і об`єктивно не міг працювати у Польщі весь травень 2017 року. За трудовим договором від 04.05.2017 року позивач повинен був приступати до роботи в Польщі 04.05.2017 року,однак залишився в Україні по причині не пов`язаній з подією кримінального правопорушення, яке відбулось пізніше 07.05.2017 року. Тому факт невиконання трудового договору позивачем і невиконання ним доходу у вигляді заробітної плати за травень-червень 2017 року не перебуває у причинному зв`язку між вчиненим відповідачами кримінальним правопорушенням 07 травня 2017 року.

Вимога позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 50 000 грн за наявних обставин не відповідає принципам розумності та справедливості та пред`явлена без урахування фактичних обставин кримінального правопорушення, а також нестійкого майнового стану відповідача ОСОБА_2 та обмежених можливостей отримання заробітку, передусім з причини поширення коронавірусної інфекції.

Вимогу про стягнення витрат за надання правничої допомоги вважає необґрунтованою, оскільки позивачем не підтверджено документально і не доведено розміру понесених ним витрат, зокрема, не надано належного оформленого платіжного документа про оплату адвокату за надання правничої допомоги.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін (а.с.191-193).

Не погодившись з доводами апеляційної скарги, ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу.

Вказує, що позивачем не доведено самого факту втрати ним матеріальної вигоди та її можливого реального розміру, що свідчить лише про умовну, а не реальну можливість її отримання.

Позовна вимога про стягнення моральної шкоди в визначеному позивачем розмірі є безпідставною та такою, що не відповідає принципам розумності та справедливості.

Висновок суду про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу є правильним, оскільки позивачем не підтверджено документально і не доведено розміру понесених ним витрат, зокрема, не надано належного оформленого платіжного документу про оплату адвокату за надання правничої допомоги.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін (а.с.194-199).

У судове засідання не з`явився відповідач ОСОБА_3 , про причини неявки не повідомив, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції. Представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Гринів Я.В. подана заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із погіршенням стану здоров`я.

Вислухавши думку учасників справи щодо можливості розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_3 та його представника, приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Гринів Я.В. надавалися пояснення у судовому засіданні, тому з метою дотримання розусних строків розгляду справи колегія суддів розглянула справу у відсутності відповідача ОСОБА_3 та його представника.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Оліградського М.В., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Халуса А.Г., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 15,16, 22, 23, 1166, 1167, 1177, 1192 ЦК України, встановивши, що з 07.05.2017 року по 17.05.2017 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок неправомірних дій відповідачів, тому дійшов висновку про стягнення матеріальної шкоди, а саме витрат на лікування позивача в розмірі 5 618,80 грн та наявності підстав для стягнення з відповідачів на його користь а доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) у розмірі 4 070,28 грн. Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 50 000 грн суд, враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, ступінь вини відповідачів, принципи розумності та справедливості, дійшов висновку про визначення розміру грошового відшкодування завданої позивачу моральної шкоди в сумі 4 000 грн.

З таким висновком суду першої інстанції не в повній мірі погоджується апеляційний суд з огляду на таке.

Судом встановлено, що 07.05.2017 року близько 03:30 год відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , перебуваючи на весіллі ОСОБА_6 , яке відбувалось за адресою: АДРЕСА_1 , вчинили конфлікт з позивачем ОСОБА_1 , під час якого, відповідачі умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень, нанесли ОСОБА_1 ушкодження здоров`ю: ОСОБА_2 - удар кулаком в обличчя, а ОСОБА_3 удар ногою в обличчя. Внаслідок нанесення відповідачами ударів позивачу спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток носа, ранки спинки носа, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.06.2020 року (справа № 346/1953/20) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.125 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрите на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України (а.с. 5,6).

Відповідно до виписки Коломийської ЦРЛ № 5341 позивач з 07.05.2017 року по 17.05.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в Коломийській ЦРЛ з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійно-рвана спинка носа, відкритий перелом кісток носа, викривлення носової перетинки з порушенням функції носового дихання (операція 10.05.2017 року - ендоназальна репозиція кісток носа) (а.с. 7).

Згідно із наданими стороною позивача копіями фіскальних чеків позивачем витрачено на лікування 5 618,80 грн (а.с.61-62).

Позивачем долучено до позовної заяви копію розписки від 19.05.2017 року, в якій вказано, що він позичив у ОСОБА_7 на лікування 400 євро, а також, що ОСОБА_7 підтверджує, що ОСОБА_1 повернув йому вказані кошти 17.10.2017 року (а.с. 11).

У відповідності до копії трудового договору на невизначений строк від 04.05.2017 року, перекладеного з польської українською мовою, роботодавець оформив на роботу ОСОБА_1 на невизначений строк з 04.05.2017 року на посаду водія трактора в Повному Товаристві ОСОБА_8 з місцем розташування Томашкувеку 1А, 26-332 Славно (Республіка Польша). В п. 3 договору вказано, що заробітна плата буде складатися з: 1) базової заробітної плати 1 700 злотих; 2) одноразової суми за виконання праці 50 % та 100 % на чергуваннях - 300 злотих; 3) одноразова сума за понаднормову роботу - 50 злотих; 4) одноразова сума за роботу в нічних час - 50 злотих, разом брутто 2 100 злотих (а.с. 12-14).

Згідно з довідкою бюро перекладів № 1 від 26.07.2021 року в перекладі трудового договору щодо ОСОБА_1 в пункті 1 допущено описку, а саме має бути «роботодавець оформляє на роботу ОСОБА_9 на невизначений строк з 04.05.2017 року на посаду водія сідлового тягача (водія фури)» (а.с.144).

Згідно з довідко від 13.05.2020 року середня зарплата ОСОБА_1 за 12 місяців (травень 2017 року - квітень 2018 року) становила 2 205,97 злотих, в тому числі за липень 2017 року - 1 812,09 злотих (а.с. 14, 15).

За змістом відповідей на адвокатські запити адвоката Оліградського М.М. № 882/01-05/06 від 25.05.2020 року та № 889/01-05/06 від 21.07.2021 року адміністрація КНП «Коломийська ЦРЛ» КРР повідомила, що ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні з 18.05.2017 року по 30.05.2017 року в лікаря невропатолога з приводу: струс головного мозку. Хворому були усні надані рекомендації уникати фізичних та психоемоційних перевантажень, тривалого перебування на сонці протягом одного місяця. 17.05.2017 року ОСОБА_1 звертався до лікаря отоларинголога, діагноз: перелом кісток носа (а.с. 8, 136).

Позивачем долучено до матеріалів справи квитанції та товарні чеки, якими підтверджується придбання позивачем медикаментів на загальну суму 5618,80 грн(а.с.61, 62).

Відповідно до відмітки у паспорті громадянина України для виїзду за кордон на ім`я позивача ОСОБА_1 , він виїхав 30.06.2017 року за межі України (а.с. 63).

Згідно із ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Колегія суддів виходить з того, що за змістом ст. 22 ЦК України відшкодовуються у повному обсязі лише реально завдані збитки, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини .

Загальними умовами відповідальності за завдану шкоду є наявність шкоди. За відсутності цього не виникають і самі деліктні зобов`язання.

Наявність шкоди і її розміри доводить потерпілий - протиправність дій того, хто завдав шкоду.

За загальним правилом, шкода, заподіяна правомірними діями, відшкодуванню не підлягає, якщо інше не встановлене законом (до таких винятків відноситься, наприклад, відшкодування шкоди, заподіяної в стані крайньої необхідності); причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла. Для виникнення деліктних зобов`язань необхідний безпосередній причинний зв`язок між цими явищами, тобто протиправні дії повинні породжувати шкідливий результат ;- вина, того, хто завдав шкоду.

При цьому закон виходить із презумпції вини того, хто завдав шкоди.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

Для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. За загальними правилами судового процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог і заперечень (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Виходячи з цього, тягар доказування розподіляє наступним чином: позивач повинен довести факт спричинення збитків, та їх реальність (обґрунтувати їх розмір), довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків, а відповідач має спростувати свою вину, яка при доведеності згаданих обставин презюмується.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача матеріальної шкоди.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі №750/8676/15-ц зроблено висновок про те, що пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Отже, із матеріалів справи встановлено, що з 07 травня 2017 року по 17 травня 2017 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, а з 17 травня 2017 року по 30 травня 2017 року - на амбулаторному лікування у Коломийській центральній районній поліклініці у лікаря невропатолога. Надалі позивачу рекомендовано протягом місяця, тобто з 01.06. по 30.06.2017 року уникати фізичних та психоемоційних перевантажень, тривалого перебування на сонці.

Таким чином, помилковим є висновок суду про необґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди (упущеної вигоди) за період з 18 травня 2021 року по 30 травня 2021 року (13 днів), з огляду на те, що позивач перебував на амбулаторному лікуванні.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Халуса А.Г. про те, що позивач не пред`явив листок непрацездатності не заслуговують на увагу.

Так, у п. 1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової з втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 03.11.2004 N 532/274/136-ос/1406, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2004 р. за N 1456/10055 визначено, що листок непрацездатності - це

багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.

Оскільки позивач працював за межами України, не був застрахованою особою в Україні у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, тому листок непрацездатності йому не видавався, а суд повинен був прийняти до уваги інформацію лікарняного закладу про перебування позивача на лікуванні, в тому числі і амбулаторному, та розрахувати відшкодування упущеної вигоди з урахуванням цього періоду.

Суд вірно не взяв до уваги період з 01 по 30 червня 2017 року, оскільки рекомендації щодо умов праці (уникати фізичних та психоемоційних перевантажень, тривалого перебування на сонці) не є підставою для звільнення від роботи.

Враховуючи, що середня заробітна плата станом на 31.06.2017 рік ОСОБА_1 становила орієнтовно 1800 злотих на місяць, то розмір матеріальної шкоди з урахуванням періоду з 18 по 30 травня 2017 року (перебування на амбулаторному лікуванні) має складати 14 651,09 грн (1800/31х13х6,5731+9689 грн).

Також суд першої інстанції вірно відмовив у відшкодуванні коштів, позичених позивачем на лікування в розмірі 400 євро, оскільки ці кошти не відносяться до завданої шкодою або упущеної вигоди (збитків), а мають зовсім іншу правову природу.

За положеннями частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В пункті 9 своєї постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з вини відповідачів, які заподіяли позивачу тілесні ушкодження, останньому була завдана моральна шкода.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди. На думку колегії суддів, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому позивачем не наведено достатніх підстав, з яких саме міркувань він виходив, визначаючи відшкодування моральної шкоди саме в розмірі 50 000 грн, та якими належними, допустимими та достовірними доказами це підтверджується.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

26 травня 2021 року представником позивача подано заяву про стягнення з відповідачів майнової та моральної шкодми, а також витрат у розмірі 11600 грн за надання правничої допомоги (а.с.133-134).

Правнича допомога ОСОБА_1 надавалася адвокатом Оліградським М.В. згідно договору про надання професійної правової допомоги від 19 березня 2018 року, відповідно до якого оплата за надані послуги здійснюється на підставі актів приймання-передачі наданих послуг. Клієнт перераховує адвокату кошти згідно суми,обумовленої в акті приймання-передачі наданих послуг (п.4.4. договору). Згідно п.4.6 розрахунок за цим договором проводиться шляхом оплати коштів на поточний рахунок адвоката протягом 5 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

В акті приймання-передачі за договором про надання професійної правничої допомоги від 23.07.2021 року наведено відповідні послуги на суму 11600 грн. в суді першої інстанції. Зокрема, надання адвокатом юридичних консультацій з питань захисту інтересів клієнта у суді першої інстанції тривалістю 1 год 700 грн; проведення попереднього аналізу справи, ознайомлення, вивчення матеріалів цивільної справи та судової практики, збір інформації та документів тривалістю 3 год - 1500 грн; складання позовної заяви тривалістю 5 год 3500 грн; складання відповідей на відзив ОСОБА_3 та ОСОБА_2 тривалістю 4 год 2800 грн; складання клопотань та заяв з процесуальних питань тривалістю 1 год-700 грн; участь адвоката у судових засіданнях суду тривалістю 2 год-1400 грн; гонорар за прийняття рішення на користь клієнта 1000 грн (а.с.140).

Згідно розписки від 23.07.2021 року ОСОБА_1 оплатив ОСОБА_10 11600 грн за надання правничої допомоги у суді першої інстанції. Це підтверджено також квитанцією до прибуткового касового ордера № 2018/05-1, виданою після ухвалення рішення судом першої інстанції (а.с.141,219).

Суд помилково не прийняв до уваги розписку, надану адвокатом Оліградським М.В. про оплату послуг з надання правничої допомоги, оскільки розписка є документом, що свідчить про фактичне понесення витрат на правничу допомогу на підставі відповідного договору, не суперечить положенням ст. 59 Конституції України, ст.ст. 15, 133, 137, 141 ЦПК України і не може покладатися відповідальність на особу, якій надавалася правнича допомога, за невидачу професійним адвокатом касового розрахункового документа.

Згідно акту приймання-передачі за Договором про надання професійної правничої допомоги від 20.08.2021 року описано затрати за надання правничої допомоги у суді другої (апеляційної) інстанції, а саме: надання адвокатом юридичних консультацій з питань захисту інтересів клієнта тривалістю 1 год 700 грн; проведення попереднього аналізу справи, вивчення судової практики, збір інформації та документів тривалістю 2 год - 1000 грн; підготовка та направлення адвокатом апеляційної скарги тривалістю 5 год 3500 грн; складання клопотань та заяв з процесуальних питань тривалістю 1 год - 700 грн; участь адвоката у судових засіданнях суду тривалістю 2 год - 1400 грн; гонорар за прийняття рішення на користь клієнта 1000 грн. Всього на суму 8300 грн (а.с.218).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 19.03.2018 року ОСОБА_1 оплатив ОСОБА_10 8300 грн (а.с.220).

З урахуванням наведеного та часткового задоволення позовних вимог (на 43,61%), слід стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пропорційно до задоволених позовних вимог на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції по 2552 грн з кожного та витрати на правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі по 1826 грн з кожного.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, оскільки судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, рішення суду підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Оліградського Мирослава Васильовича задовольнити частково.

Змінити рішення Коломийського міськрайоного суду Івано-Франківської області від 26 липня 2021 року в частині відшкодування матеріальної шкоди та витрат на правничу допомогу.

В цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_4 ) солідарно матеріальну шкоду в розмірі 14 651,09 грн (чотирнадцять тисяч шістсот п`ятдесят однієї гривні нуль дев`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_4 ) витрати на правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції в розмірі 2552 грн (двох тисяч п`ятсот п`ятдесят дві гривні) та витрати на правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі 1826 грн (однієї тисячі вісімсот двадцять шість гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_4 ) витрати на правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції в розмірі 2552 грн (двох тисяч п`ятсот п`ятдесят дві гривні) та витрати на правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі 1826 грн (однієї тисячі вісімсот двадцять шість гривень нуль копійок).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 23 листопада 2021 року.