Справа № 236/3732/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючої судді - Шаньшиної М.В.

за участю секретаря - Грицай Н.І.

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Косик Я.І. ,

розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Лиманської міської ради про визнання незаконним в частині рішення Лиманської міської ради від 21.02.2019 року та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 04.11.2020 року звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області із позовом до Лиманської міської ради Донецької області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, поданих 18.11.2020 року, просила визнати рішення Лиманської міської ради від 21.02.2019 року в частині включення її ділянки № НОМЕР_1 , яка перебувала в оренді, незаконним та стягнути на її користь з Лиманської міської ради Донецької області моральну шкоду у розмірі 15000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що є спадкоємицею всього майна свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадщини входив цінний папір - сертифікат серії ДН № 0040011, який чоловік отримав по заповіту від батька у 1999 році. ОСОБА_4 був членом КСП «Дружба», яке на сертифікати своїх членів за державним актом отримав у колективну власність землі. У 2002 році за загальною технічною документацією на всю колективну власність - землю було складено за кошти КСП «Дружба» технічну документацію, землю поділено на земельні ділянки, кожен член КСП на свій сертифікат отримав ділянку з номером і площею. Позивачці відомо, що з 10.03.2000 року до 2018 року її земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 5,1173 га «рейдив» депутат Лиманської міської ради ОСОБА_5 . У січні 2018 року останній почав просити позивачку укласти з ним договір оренди, проте ОСОБА_1 уклала договір оренди на 7 років з ф/г «Провінція», договір було зареєстровано в Лиманській міській раді 10.04.2018 року за №02. Чотири роки позивачка намагалася отримати від відповідача рішення на дозвіл виготовити на її ділянку технічну документацію, але отримувала відмову. 21.02.2019 року відповідачем прийнято рішення про надання ОСОБА_5 дозволу на розроблення технічної документації в т.ч. на земельну ділянку позивачки № НОМЕР_1 . Вважає це неправомірним, оскільки станом на дату прийняття такого рішення щодо ділянки № НОМЕР_1 ще не було скасовано через суд договір оренди від 22.08.2013 року № 01, крім того, було зареєстровано договір від 10.04.2018 року № 02. Також зазначає, що надане ОСОБА_5 до Лиманської міської ради викопіювання земельної ділянки № НОМЕР_1 насправді Держгеокадастром не видавалося. Завдану моральну шкоду обґрунтовує тим, що має слабке здоров`я, бо до цього призвели дії відповідача з 2015 року, 06.05.2019 року отримала нервовий струс від повідомлення землевпорядника про те, що ОСОБА_5 зробив на її ділянку технічну документацію.

Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 05.11.2020 року провадження у справі відкрито, справу призначено до підготовчого засідання.

17.11.2020 року представник відповідача Лиманської міської ради Донецької області, надала суду відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. 18.01.2019 року голова фермерського господарства «Меркурій» Кряжев І.Б. звернувся з клопотанням до Лиманської міської ради про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 151,00 га відповідно до додатку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з подальшою передачею їх в оренду строком на 15 років на території Лиманської міської ради, землі колишнього КСП «Дружба». У вказаному клопотанні серед іншого, зазначено земельну ділянку за № НОМЕР_1 та у додатку - викопіюванні зі схеми землеустрою та техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Рубцівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, - позначено місце розташування земельної ділянки № НОМЕР_1 . Нанесені межі земельної ділянки № НОМЕР_1 , відповідно до викопіювання, визначені як межі невитребуваних земельних часток (паїв). Станом на 21.02.2019 року, тобто на момент прийняття спірного рішення, вказана земельна ділянка була невитребуваною, оскільки державна реєстрація речового права на нерухоме майно на земельну ділянку (за даними державного земельного кадастру) з кадастровим номером :07:000:0652 (колишня земельна ділянка (пай) № НОМЕР_1 ) відбулась 04.09.2019 року. Оскільки фермерським господарством «Меркурій» було дотримано вимоги законодавства щодо клопотання та доданих до нього документів, перелік яких є вичерпним (ст. 123 ЗК України), у Лиманської міської ради були відсутні підстави для відмови ФГ «Меркурій» у наданні дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо земельних ділянок, зазначених у клопотанні. Такі обставини на думку представника відповідача спростовують доводи позивача щодо незаконності дій Лиманської міської ради під час прийняття оспорюваного рішення. Також представник позивача зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду). Так, 18.04.2019 року рішенням Лиманської міської ради Донецької області № 7/63-3327 позивачу було надано дозвіл на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 5.1173 га для ведення товарного сільського господарського виробництва на території Лиманської міської ради, землі колишнього КСП «Дружба». 24.04.2019 року ФГ «Меркурій» звернулося до Лиманської міської ради з клопотанням про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лиманської міської ради. У клопотанні ФГ "Меркурій" перелічена 31 земельна ділянка, в тому числі й пай № НОМЕР_1 , який позначено як земельна ділянка з кадастровим номером :07:000:0652 загальною площею 5,1170 га. Проте, рішенням Лиманської міської ради від 21.06.2019 №7/65-3671 затверджено технічні документації із землеустрою щодо встановлення відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) фермерському господарству «Меркурій» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лиманської міської ради відповідно до переліку, наведеного у додатку до рішення. Так, у Переліку земельних ділянок (додаток до рішення Лиманської міської ради від 21.06.2019 №7/65-3671), зазначено 30 земельних ділянок, серед яких пай № НОМЕР_1 з кадастровим номером :07:000:0652 загальною площею 5,1170 га, відсутній, тобто технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки з вказаним кадастровим номером затверджена не була. За таких обставин представник відповідача вважає, що будь-яких порушень прав або інтересів позивача рішення Лиманської міської ради від 21.02.2019 року № 7/61-2982 не спричинило. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди зазначає, що згідно з довідками, наданими позивачкою, її стан погіршився з березня 2019 року, що пов`язано з психо-емоційним перенапруженням, в той час, як про оскаржуване рішення вона дізналася 06.05.2019 року. За таких обставин вважає, що погіршення стану здоров`я не може перебувати в причинно- наслідковому зв`язку з фактом прийняття Лиманською міською радою рішення від 21.02.2019 року № 7/61-2982.

Підготовчі судові засідання у справі відкладалися за клопотаннями позивачки 18.11.2020 року для надання часу на ознайомлення з відзивом на позовну заяву, 03.12.2020 року для витребування додаткових доказів, 17.12.2020 року та 23.12.2020 року у зв`язку із хворобою позивачки, у зв`язку з чим ухвалою суду від 23.12.2020 року було продовжено строк підготовчого провадження у справі до 12.01.2021 року.

12.01.2021 року ОСОБА_1 подала до суду заперечення на відзив представника відповідача, у якому додатково повідомила, що до повноважень відповідача відносяться тільки землі комунальної власності, а її земельна ділянка знаходиться на землях приватної власності, отриманої за державним актом. Вважає некоректним посилання представника на ч. 1 та 2 ст. 123 Земельного кодексу України, оскільки вони стосуються державної, комунальної власності. Вважає, що відповідач неправомірно прийняв клопотання ОСОБА_5 від 24.04.2019 року та повинен був повернути таке клопотання. Зазначила, що після отримання оскаржуваного рішення ОСОБА_5 почав «рейдити» ділянку № НОМЕР_1 , не підписав договір суборенди з орендарем позивачки, оскільки був впевнений, що орендодавцем земельної ділянки тепер буде відповідач. Таким чином позивачка втратила орендну плату за 2019 та 2020 рік.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 12.01.2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 19.01.2021 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені нею вимоги, просила їх задовольнити, надала пояснення, які відповідають змісту позовної заяви. Наголосила на тому, що вважає рішення Лиманської міської ради від 21.02.2019 року було прийнято позивачем з перевищенням повноважень, оскільки міська рада може надавати дозволи на розроблення технічних документацій із землеустрою лише щодо земель комунальної власності, в той час, як земельна ділянка № НОМЕР_1 перебувала в її приватній власності, була надана нею в оренду ф/г «Провінція», про що відповідачу було відомо. Наголошувала, що викопіювання, додане до клопотання ФГ «Меркурій» про надання дозволу на розроблення технічних документацій насправді органом Держгеокадастру не виготовлялось та містить неправдиву інформацію про те, що зазначена на ньому земельна ділянка № НОМЕР_1 є невитребуваною.

Представник відповідача Лиманської міської ради Донецької області Косик Я.І., повноваження якої підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та наказом про призначення на посаду головного спеціаліста виконавчого комітету Лиманської міської ради, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, просила в їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, зазначає наступне.

ОСОБА_4 , як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба», 26.06.1997 було видано сертифікат серії ДН № 0040011 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» с. Рубці Краснолиманського району Донецької області, розміром 4,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі рішення Краснолиманської міської ради народних депутатів від 11.06.1997 № 278. Сертифікат зареєстрований 26.06.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 4777. 26.05.2015 до Сертифікату серії ДН № 0040011 на право на земельну частку (пай) внесені зміни у зв`язку з передачею права на земельну частку (пай) ОСОБА_1 (а.с.6).

Рішенням Краснолиманської міської ради від 17.05.2013 року №6/23-2348 «Про передачу в оренду гр. ОСОБА_5 не витребуваних земельних часток (паїв) для ведення фермерського господарства на території Рубцівської сільської ради» для ведення фермерського господарства в оренду строком на 20 років передані не витребувані земельні частки (паї) загальною площею 101,1400 умовних кадастрових га, з них рілля - 77, 1400 умовних кадастрових га; пасовища - 24,0000 умовних кадастрових га на території Рубцівської сільської ради (за межами населених пунктів) за наступних умов: укладання договорів оренди з Рубцівською сільською радою на невитребувані земельні частки (паї) для ведення фермерського господарства на території Рубцівської сільської ради; повернення не витребуваних земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) громадянам та їх правонаступникам, котрі виявлять бажання отримати відповідні документи та використовувати земельні ділянки на власний розсуд (а.с.10). На підставі вищевказаного рішення 22.08.2013 року між розпорядником (на строк до моменту отримання власниками не витребуваних земельних частко (паїв) документів на право власності на земельну ділянку) - Рубцівською сільською радою (Орендодавцем) та гр. ОСОБА_5 укладений договір оренди частки (паю) на 20 років, предметом якого є передача в оренду не витребуваних земельних часток (паїв) загальною площею 101,1400 умовних кадастрових га, з них ріллі 77,1400 умовних кадастрових га, пасовища - 24,0000 умовних кадастрових га на території Рубцівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, за межами населених пунктів (а.с.11).

Відповідно до п. 2.3 вказаного договору в разі отримання власниками земельних паїв документів на право власності на земельну ділянку, договір припиняє свою дію в частині витребуваних паїв з моменту державної реєстрації документів на право власності на земельні ділянки.

Рішенням Краснолиманської міської ради від 23.07.2015 року №6/44-3461 «Про добровільне об`єднання територіальних громад» Краснолиманська міська рада об`єдналася з територіальними громадами селищ, сіл Краснолиманського району, в тому числі з селами Рубці, Лозове, Вовчий Яр Рубцівської сільської ради в Краснолиманську об`єднану територіальну громаду з центром в м. Красний Лиман. Правонаступником активів та пасивів (зобов`язань) міської ради визначено Краснолиманську міську раду, утворену внаслідок добровільного об`єднання (а.с.12).

Позивачка зверталася з приводу надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою оформлення права власності на неї до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Лиманської міської ради. Проте її звернення були залишені без задоволення (а. с. 13,16).

Відповідно до частини одинадцятої статті 118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Проте, вказані результати розгляду її звернень ОСОБА_1 в судовому порядку не оскаржувала.

06.04.2018 року між ОСОБА_1 та ФГ «Провінція» укладено договір оренди земельної частки (паю), предметом якого є земельна частка (пай) площею 4,92 умовних кадастрових га, місце розташування якої визначено згідно схеми розподілу між власниками земельних часток (паїв) земель колективної власності КСП «Дружба» (а.с. 14-15).

18.01.2019 року Голова ФГ «Меркурій» Кряжев І.І. звернувся до Лиманської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та подальшого надання в оренду строком на 15 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва невитребувані земельні частки (паї) орієнтовною площею 151 га, серед яких ділянка № НОМЕР_1 орієнтовною площею 4,2 га (а.с. 20). До вказаної заяви серед іншого додано викопіювання зі схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Рубцівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області (а.с. 21). На вказаному викопіюванні ділянка № НОМЕР_1 позначена невитребуваною. Документ містить печатку Відділу в Лиманському районі головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

За результатом розгляду вказаного клопотання 21.02.2019 року Лиманською міською радою Донецької області прийнято рішення № 7/61-2982 про надання фермерському господарству «Меркурій» дозволу на розробку технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з подальшою передачею їх в оренду на території Лиманської міської ради, землі колишнього КСП «Дружба». Серед інших, у вказаному рішенні зазначено земельну ділянку № НОМЕР_1 . Позивачка не погоджується із включенням її земельної ділянки у вказане рішення та оскаржує його в цій частині.

За інформацією, наданою позивачці 30.09.2020 року Відділом в Лиманському районі головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, ФГ «Меркурій» до відділу офіційно не зверталось (а.с. 23).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 21.03.2019 року (а.с. 57), 18.04.2019 року Лиманська міська рада Донцької області своїм рішенням №7/63-3327 надала ОСОБА_1 дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 5.1173га для ведення товарного сільського господарського виробництва на території Лиманської міської ради, землі колишнього КСП «Дружба» (а.с.56).

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку державна реєстрація земельної ділянки кадастровий номер :07:000:0652 відбулася 24.04.2019 (а.с.28).

Також 24.04.2019 року до Лиманської міської ради звернувся директор ФГ «Меркурій» Кряжев І.І. із клопотанням про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не витребуваних часток паїв, розташованих на території Лиманської міської ради у кількості 31 ділянки, в. т.ч. ділянка № НОМЕР_1 кадастровим номером :07:000:0652 (а.с. 63).

Рішенням Лиманської міської ради Донецької області від 21.06.2019 року №7/65-3671 затверджено технічні документації із землеустрою щодо встановлення відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) фермерському господарству «Меркурій» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лиманської міської ради відповідно до переліку, наведеного у додатку до рішення. У переліку земельних ділянок (додаток до рішення Лиманської міської ради від 21.06.2019 №7/65-3671), зазначено 30 земельних ділянок, серед яких пай № НОМЕР_1 з кадастровим номером :07:000:0652 загальною площею 5,1170 га, відсутній (а.с.61-62).

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.17 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0040011, зареєстрований 26.06.1997 за № 4777, посвідчує право позивачки ОСОБА_1 як спадкоємиці на земельну частку (пай), а саме землю, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» с. Рубці Краснолиманського району Донецької області, розміром 4,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Свідоцтво про право на спадщину позивачка отримала 08.05.2015.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) а також порядок обміну цими земельними ділянками визначає Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 №899-IV (далі - Закон №899-IV).

Частиною 2 статті 3 ЗУ №899-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 13 ЗУ №899-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Чинна редакція статті 13 ЗУ №899-IV містить визначення нерозподіленої та не витребуваної земельної ділянки. Так, нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження.

Згідно ч. 1,2 ст. 116 ЗК України (в редакції закону, що діяв на час прийняття оскаржуваного рішення), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За змістом положень ст. 122 Земельного кодексу України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений ст. 123 Земельного кодексу України та передбачає певні етапи.

За ч.1 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України).

За ч.4 ст. 123 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч.6 ст. 123 ЗК України).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництв.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що саме по собі отримання ФГ «Меркурій» дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання зазначеної земельної ділянки у користування (оренду), а тому у ФГ «Меркурій» не виникло право на її отримання лише з цих підстав.

Крім того, в подальшому технічну документацію щодо земельної ділянки № НОМЕР_1 за клопотанням ФГ «Меркурій» затверджено не було, в оренду вказаному фермерському господарству вказана ділянка не передавалася.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 153 Земельного кодексу України визначені способи захисту прав на земельні ділянки.

Частиною 2 ст. 153 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За ч.3 ст. 153 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

В судовому засіданні позивачка пояснила, що оскаржуваним рішенням було порушено її права, оскільки після його прийняття, особа, якій було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки почала вважати земельну ділянку такою, що їй належить.

Суд не погоджується з такими доводами позивачки, оскільки наявність дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки свідчить про наявність в особи права на здійснення передбаченого законодавством комплексу дій, спрямованих на набуття права власності або права користування земельної ділянки і жодним чином не свідчить про виникнення в особи будь-якого права, в тому числі користування, на цю земельну ділянку.

Таким чином, сам факт надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки третій особі без подальшого його затвердження та надання земельної ділянки в оренду жодним чином не змінює правовідносин позивача та не порушує її прав.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ця норма пов`язує право на звернення до суду із захистом прав, свобод чи інтересів саме особи яка звернулась до суду.

В ході судового розгляду судом не встановлено факту порушення прав позивачки, як власника сертифікату на земельну ділянку. З огляду на це, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивачки щодо визнання рішення Лиманської міської ради Донецької області від 21.02.2019 року в частині включення її ділянки № НОМЕР_1 , яка перебувала в оренді, незаконним.

Оскільки вимога позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 15000 грн. є похідною та безпосередньо пов`язаною із вимогою про визнання рішення незаконним, то суд, відмовляючи у задоволенні першої вимоги вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні другої вимоги про стягнення моральної шкоди.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лиманської міської ради про визнання незаконним в частині рішення Лиманської міської ради від 21.02.2019 року та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення виготовлено 26.01.2021 року.

Головуюча суддя -