Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2064/20

номер провадження 2/695/374/21

19 листопада 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Середи Л.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Біліченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ПРАЙМ АЛЬЯНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов Олександр Олександрович, про захист прав споживачів - визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ПРАЙМ АЛЬЯНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов Олександр Олександрович, про захист прав споживачів - визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим Олександром Олександровичем від 13.03.2020, зареєстрованого в реєстрі за №107, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ПРАЙМ АЛЬЯНС» заборгованості в сумі 55914.45 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 13.11.2013р. між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір про надання споживчого кредиту №, відповідно до умов якого позивачу був наданий кредит в сумі 48158 грн. строком на 60 місяців, тобто до 13.11.2018р.

13.03.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим Олександром Олександровичем був вчинений виконавчий напис за №107, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ПРАЙМ АЛЬЯНС» заборгованості в сумі 55914.45 грн. за кредитним договором №.

Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис, вчинений з численними грубими порушеннями норм ЦК України та ЗУ «Про нотаріат», зокрема вказаний виконавчий напис вчинено на користь особи, із якою у позивача не булло укладено жодних кредитних договорів, крім того виконавчий напис вчинено без належної перевірки безспірності заборгованості та з пропуском трирічного строку, встановленого нормами ст.. 88 ЗУ «Про нотаріат». Також позивач зазначає про те, що кредитний договір не був посвідчений нотаріально, отже не був тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку.

Наведені обставини, на думку позивача, свідчать про суттєве порушення норм чинного законодавства при вчиненні вказаного виконавчого напису нотаріусом, а тому останній має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 16.10.2020 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Від ТОВ «Фінансова компанія ПРАЙМ АЛЬЯНС» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що дійсно 13.11.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № , у відповідності до якого остання отримала кошти у розмірі 48158 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 15% і річних. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору утворилася кредитна заборгованість. 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року, відповідно з якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора, в тому числі відповідних прав до позивача за Кредитним договором № від 13.11.2013 року. В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до позивача за кредитним договором № від 13.11.2013 року. На підставі зазначеного договору, 01 березня 2019 року позивачу було направлено цінним листом з описом вкладення повідомлення про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань та вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № . Отже, з вищезазначеного слідує висновок, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 13.11.2013 року.

Щодо аргументів позивача на вчинення виконавчого напису поза межами трирічного строку зазначає, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягненая боргу (п. 3.3 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України), тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено. Оскільки позивачем не виконувалися умови кредитного договору, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» 01.03.2019 року надіслало вимогу, якою повідомляло позивача про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань та про наявну заборгованість, відповідно до кредитного договору і про необхідність у її погашенні протягом 30-ти календарних днів. Також даною вимогою було проінформовано позивача про наміри ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернутися до нотаріуса з метою стягнення безспірної заборгованості у позасудовому порядку, шляхом вчинення виконавчого напису, якщо протягом встановленого строку вимога залишиться без задоволення.

Таким чином вважає, що момент з якого у ТОВ «ФК «Прайм Альянс» виникло право примусового стягнення, обчислюється з дня направлення вимоги про погашення кредиту, тобто з 01.03.2019 року.

За таких обставин відповідач вважає, що позивач необгрунтовано заперечує розмір заборгованості за кредитним договором та не надає жодного доказу, що підтверджували б протилежне, а тому позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає виконанню.

Позивач та її представник, адвокат Сизько Б.Б. в судове засідання не з`явилися, однак останній скерував до суду клопотання у якому просив розгляд справи проводити за їх відсутності на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак скерував до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову заперечував.

Третя особа по справі, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов Олександр Олександрович в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву чи заперечень до суду не надав, хоча про час та місце розгляду справи, а також суть позовних вимог був належним чином повідомлений, а тому мав у повному обсязі можливість реалізувати свої процесуальні права надані Законом на заперечення для спростування аргументів позовної заяви. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності останнього.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» 13.11.2013 року було укладено договір споживчого кредиту №, відповідно до умов якого позивачу був наданий кредит в сумі 48158 грн. строком на 60 місяців, тобто до 13.11.2018р.

13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора, в тому числі відповідних прав до позивача за Кредитним договором № від 13.11.2013 року. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до позивача за кредитним договором № від 13.11.2013 року.

Як вбачається із наданої відповідачем заяви про вчинення виконавчого напису та копії виконавчого напису, 13.03.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Кравцов О.О. видав виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі №107) про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» за кредитним договором № від 13.11.2013 року, за період з 29.01.2019р. по 28.02.2020р. в розмірі 55914,45 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату в сумі 400 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стятувача, отже загальна сума, що підлягає стягненню становить 56314.45 грн..

16.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Бурмагою Є.А. відкрито виконавче провадження №62590984 щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс».

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1.3 Глави 16 розділу II Порядку).

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним.

При цьому суд зауважує, що заміна сторін у зобов`язанні, відповідно до статті 262 ЦК України, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тобто після укладення 13 червня 2016 року первісним і новим кредитором договору факторингу за кредитними договорами, а в послідуючому договору факторингу від 29 січня 2019 року, для ТОВ «ФК «ПРАЙМ АЛЬЯНС» строки звернення підлягають обчисленню так само, як і для ПАТ «ОТП Банк».

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права викладена в постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 553/3288/15-ц (провадження № 61- 45324св18).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно- правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог позивача вказує, що він належно звернувся до нотаріуса надавши весь перелік документів, що вказують розмір заборгованості.

Однак жодних доказів розміру такої заборгованості, порядку її нарахування, періоду за який вона виникла, тощо матеріали справи не містять та відповідачем надані не були.

З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «ФК «ПРАЙМ АЛЬЯНС» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887пс17 від 05 липня 2017 року.

Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат`та Порядку вчинення нотаріальних дій.

З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат`та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку).

10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення,

Отже на день вчинення виконавчого напису існувала можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса лише за нотаріально посвідченими договорами.

Такий правовий висновок міститься у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду: від 21.10.2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61- 16749св19), від 12.03.2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61- 12629св19), від 15.04.2020 року в справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18).

21 вересня 2021 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 910/10374/17, вказала, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. А порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд також виходить з того, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 27 березня 2019 року в справі №137/1666/16-ц.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року всправі №6-887цс17 та постанові Верховного Суду в справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність. і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та належними, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

При цьому, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зазначив, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

У Постанові Верховного Суду від 17.03.2021 у справі №361/1488/19 сформульована правова позиція про те, що безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або висловити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Відповідно до правових висновків у Постанову КЦС ВС від 19.03.2021 у справі №750/3781/20, у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач не надав суду доказів наявності безспірної заборгованості у позивача на час вчинення виконавчого напису; документів, що стали підставою для вчинення спірного виконавчого напису; підтвердження отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, які необхідні для вчинення виконавчого напису та головне - нотаріального посвідчення договору позики.

Відповідно до положень ст., ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Враховуючи вказані вище обставини в їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем доведено та відповідачем не спростовано порушення встановленої законом процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а при зверненні до суду позивачем не сплачений судовий збір, на підставі ст.. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.02.2021р. в рамках вказаної справи були вжиті заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.,ст. 12,13,81,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ПРАЙМ АЛЬЯНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов Олександр Олександрович, про захист прав споживачів - визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравцова Олександра Олександровича від 13.03.2020 року, який зареєстровано в реєстрі за № 107, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ПРАЙМ АЛЬЯНС» суми заборгованості за кредитним договором № в розмірі 55914.45 грн. та коштів за вчинення виконавчого напису нотаріуса в сумі 400 грн., загальною сумою в розмірі 56314.45 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ПРАЙМ АЛЬЯНС» на користь держави судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн.. 80 коп..

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Код отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів 22030106.

Заходи забезпечення позову продовжують діяти відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: Л.В. Середа