20.01.2021 227/3117/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі

Головуючого судді Левченка А.М.,

за участі

секретаря судового засідання Коверченкової М.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ

13 серпня 2020 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_3 з позовною заявою до ОСОБА_4 , про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позивач просив зобов`язати відповідача спростувати недостовірну інформацію, а саме: визначення того, що ОСОБА_3 надані до Тендерного комітету КП «Лиманський «Зеленбуд» підроблені документи на трактор Беларус-82П, 2007 р.в., заводський номер НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_2 та направити офіційні листи зі спростуванням вказаних фактів до Тендерного комітету КП «Лиманський «Зеленбуд» і постійно діючої Адміністративної колегії Антимонопольного комітету України.

Судове засідання по вказаній справі було призначено на 20 січня 2021 року о 10.30 годині.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 зазначив, що вказана справа не підсудна Добропільському міськрайонному суду Донецької області, оскільки спірні відносини виникли між фізичними особами-підприємцями в сфері господарювання, а тому вказану справу повинен розглядати господарський суд.

Представник позивача ОСОБА_1 заперечував проти заяви представника позивача та вказував, що справа підсудна саме Добропільському міськрайонному суду Донецької області, як спір у цивільних правовідносинах, оскільки предметом спору є захист честі, гідності та ділової репутації.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.20-23, 78, 79) судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є фізичними особами-підприємцями.

Вивчаючи позовну заяву, суд приходить до висновку, що спір між сторонами виник у зв`язку з веденням господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 , оскільки нібито недостовірна інформація була поширена саме ФОП ОСОБА_4 , у вигляді вимоги фізичної особи-підприємця до Тендерного комітету КП «Лиманський «Зеленбуд» та скарги на дії замовника до Антимонопольного комітету України на дії ФОП ОСОБА_3 , як на дії фізичної особи-підприємця, які здійснювались останнім в процесі проведення відкритих торгів щодо предмету закупівлі.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до статті 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до останнього абзацу роз`яснень Міністерства юстиції України від 14.01.2011 року, щодо проблем застосування законодавства до статусу фізичної особи-підприємця, зроблено висновок про те, що фізична особа - підприємець в цивільно-господарських відносинах є різностороннім учасником. Принципи здійснення ним підприємницької діяльності роблять його подібним до юридичних осіб, тоді як в приватних відносинах, незважаючи на будь-які зміни в його статусі, він залишається бути громадянином - фізичною особою. А тому, слід чітко розмежовувати ці різні сфери відносин. Вбачається, що на підставі правила, встановленого у статті 51 Цивільного кодексу України (435-15), до фізичних осіб - підприємців слід застосовувати норми спеціального (господарського) законодавства, якщо предметом регулювання безпосередньо є їх підприємницька діяльність. Натомість, слід брати до уваги норми цивільного законодавства, якщо предмет регулювання виходить за межі підприємницької діяльності, зачіпаючи приватні інтереси суб`єкта, та в повній мірі врегульовується нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.51 ЦК України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Як зазначено в п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року, з урахуванням положень статті 15 ЦПК та положень статей 1, 12 ГПК справи про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим, незалежно від суб`єктного складу, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб`єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються у порядку господарського судочинства.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, її подано ОСОБА_3 , як фізичною особою-підприємцем суб`єктом підприємницької діяльності у сфері господарювання і спір щодо захисту честі, гідності та ділової репутації стосується саме процедури проведення відкритих торгів, щодо предмету закупівлі, який виник у зв`язку зі здійсненням підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 .

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представником позивача не надано доказів того, що спір виник не на підставі здійснення підприємницької діяльності у сфері господарювання, а тому суд приходить до висновку, що даний спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, що прямо передбачено чинним ГПК України, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 3, 19, 255, 260 ЦПК України, ст.ст. 4, 20 ГПК України, ст.ст.3, 128 ГК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, закрити.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 22 січня 2021 року.

Суддя А.М. Левченко