Провадження №2-н/463/145/21
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

25 січня 2021 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С.І., розглянувши заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за фактично надані послуги водопостачання та водовідведення,

встановив:

Заявник ЛМКП «Львівводоканал» звернувся до Личаківського районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за фактично надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 в розмірі 42 939,30 грн. Згідно розрахунку, вказана заборгованість обрахована станом на листопад 2020р. включно. При цьому, станом на 01.03.2016р. розмір заборгованості становив 16476,46 грн.

Розглянувши надані матеріали, приходжу до висновку, що слід відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ.

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно даних Автоматизованої системи документообігу суду, заявник вже звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 за період з 01.01.2008 по 01.02.2017 в розмірі 27662,33 грн. (справа № 463/6068/16-ц). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27.09.2018, яке оскаржувалось і набрало законної сили, такий позов задоволено частково, і зокрема, стягнуто заборгованість за період з 01.01.2008 по 01.02.2017 в розмірі 21 343,57 грн.

Отже, питання про стягнення заборгованості за фактично надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 за період до 01.02.2017 вже вирішені згаданим вище рішенням суду, а відтак, немає необхідності додатково вирішувати те ж саме питання.

За змістом ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Вимоги які можуть бути вирішені в порядку наказного провадження перелічені у ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

При цьому, за змістом ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Системний аналіз вказаних вище правових норм свідчить про те, що положення ч. 3 ст. 165 ЦПК України підлягають застосуванню лише в тому випадку, коли заявником заявлено дві і більше вимоги, частина з яких може бути розглянута в порядку наказного провадження, а інша частина ні. Наприклад, коли заявлено вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та моральної шкоди, де перша вимога підлягає розгляду в порядку наказного провадження, а друга ні.

У справі яка розглядається як вимога про стягнення заборгованості, обрахованої до 01.02.2017, так і вимога про стягнення заборгованості обрахованої після 01.02.2017 підлягають розгляду в порядку наказного провадження, а тому, немає підстав застосовувати до спірних правовідносин положення ч. 3 ст. 165 ЦПК України.

Таким чином, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 165 ЦПК України та з урахуванням аналогії закону слід відмовити у видачі судового наказу в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 162, 165 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за фактично надані послуги водопостачання та водовідведення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя Леньо С. І.