Головуючий у І інстанції Луценко О.М.
Провадження № 22-ц/824/2084/2021 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Поливач Л.Д., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВ-ДОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ТОВ «УПРАВ-ДОМ» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в сумі 11 417,25 грн., 3% річних в сумі 412,64 грн., втрати від інфляції у сумі 655,59 грн., судові витрати в сумі 2 102,00 грн. та витрати на правничу допомогу.

Обгрунтовуючи вимоги, позивач посилався на те, що 23.12.2010 року між ТОВ «УПРАВ-ДОМ» та ОСОБА_1 було укладено договір про утримання будинків і споруд та прибудинкової території, згідно умов якого ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Починаючи з серпня 2017 року, у відповідача почала накопичуватись заборгованість по витратам на утримання будинку та прибудинкової території, оскільки останній, не зважаючи на неодноразове збільшення тарифу, продовжував сплачувати кошти за старими тарифами, в зв`язку із чим позивач і звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВ-ДОМ» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 11 417 грн. 25 коп., 3% річних у розмірі 412 грн. 64 коп., інфляційні втрати у розмірі 655 грн. 59 коп. та сплачений судовий збір в сумі 2 102,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову. Обгрунтовуючи скаргу, відповідач посилався на те, що свої обов`язки за договором виконував належним чином, натомість про зміну тарифу позивач його належним чином не повідомив, тому, на його думку, він правомірно сплачував за тарифами, передбаченими умовами договору.

У відзиві на апеляційну скаргу, підписаному директором ТОВ «УПРАВ-ДОМ» ОСОБА_2., останній проти задоволення скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (12 485 грн. 48 коп.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 23.12.2010 року між ТОВ «УПРАВ-ДОМ» та ОСОБА_1 , як власником квартири АДРЕСА_2 , укладено договір про утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Згідно пункту 3 Договору, розмір щомісячної плати за надані послуги становить 3,50 грн. за один квадратний метр загальної площі.

Пунктом 4 Договору встановлено розрахунковий період - календарний місяць. Оплата спожитих послуг проводиться щомісячно та вноситься не пізніше ніж до 15 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 9 передбачений обов`язок Споживача оплачувати послуги в установлений цим договором строк.

Пункт 12 Договору передбачає відповідальність Споживача за несвоєчасне внесення платежів з послуги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської Ради (КМДА) від 03.04.2017 року №386 «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим», розмір щомісячної плати було збільшено до 6,05 грн. за один кв.м. загальної площі квартири.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської Ради (КМДА) від 07.03.2018 року №371 «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим», розмір щомісячної плати було збільшено до 8,81 грн. за один кв.м. загальної площі квартири.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону України №1875-IV від 24 червня 2004 року) комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 23.12.2010 року укладено договір про утримання будинку та прибудинкової території, згідно умов якого позивач надає відповідачу, як власнику квартири в багатоповерховому будинку, вищевказані послуги, а відповідач оплачує їх.

З наявного у справі розрахунку позивача, неспростованого відповідачем, вбачається, що у відповідача існує заборгованість по наданим йому житлово-комунальним послугам, розмір якої станом на 25.05.2020 року становить 11 417,25 грн. (а.с.5).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки наявними у матеріалах справи належними, допустимими та достовірними доказами підтверджується факт існування у ОСОБА_1 заборгованості по наданим йому ТОВ «УПРАВ-ДОМ» послугам з утримання будинку та прибудинкової території, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про стягнення цієї заборгованості з відповідача на користь позивача.

Правильним є і висновок суду про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 412 грн. 64 коп. та інфляційних втрат у розмірі 655 грн. 59 коп., оскільки між сторонами існує грошове зобов`язання, яке виникло з договірного обов`язку відповідача оплачувати позивачу надані йому житлово-комунальні послуги, а відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Тому, вимога позивача про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних відповідає діючому закону та обґрунтовано задоволена судом.

Доводи апеляційної скарги про незгоду з розрахунком заборгованості законності та обґрунтованості висновків суду не спростовують, оскільки відповідачем на спростування даного розрахунку суду не було надано жодних доказів, а згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позову.

Відхиляються колегією суддів і доводи скарги відповідача про невиконання умов договору позивачем, оскільки ці доводи не були предметом дослідження в суді першої інстанції, зважаючи на те, що ОСОБА_1 самостійних вимог про невиконання умов договору ТОВ «УПРАВ-ДОМ» в рамках даної справи не заявляв.

Необгрунтованими є і доводи скарги про те, що позивач не повідомив відповідача про зміну тарифів, виходячи з наступного.

Пункт 5 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 02.09.2011 року) визначає, що у разі зміни вартості житлово-комунальних послуг виконавець не пізніше ніж за 30 днів повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів.

На виконання вимог зазначеної статті позивачем були розміщені оголошення про збільшення тарифу в офіційному друкованому органі Київської міської ради - газеті «Хрещатик».

Так, у травні 2016 року, після підвищення вартості електроенергії, позивачем, за участі КП ГІОЦ, було проведено повний перерахунок тарифу. Інформацію про заплановане підвищення тарифу було розміщено у газеті «Хрещатик» від 02 вересня 2016 року № 93.

Розпорядженням КМДА від 03.04.2017 року № 386 «Про внесення змін до Тарифів та структуру тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків зі споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця що настає за розрахунковим» було затверджено новий тариф у сумі 6,05 грн. Текст розпорядження про збільшення тарифу було опубліковано в офіційному виданні Київської міської ради «Хрещатик» від 26 квітня 2017 року № 46.

У січні 2018 року в Україні збільшився розмір мінімальної заробітної плати, зросла вартість послуг, які надаються підрядними організаціями (обслуговування ліфтів, системи пожежної сигналізації, вивезення та утилізація сміття, дератизація, тощо). Позивачем, за участі КП ГІОЦ, було проведено повний перерахунок тарифу. Інформацію про заплановане підвищення тарифу було розміщено у газеті «Хрещатик» від 15 вересня 2017 року № 96.

Розпорядженням КМДА від 07.03.2018 року №371 «Про внесення змін до Тарифів та структуру тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків зі споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця що настає за розрахунковим» було затверджено новий тариф у сумі 8,81грн. Текст розпорядження про збільшення тарифу було опубліковано в офіційному виданні Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06 квітня 2018 року № 38.

Такий спосіб повідомлення споживачів про збільшення тарифів, як публікація у друкованих засобах масової інформації, передбачений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.07.2012 року №390 «Про затвердження Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад», в зв`язку із чим необґрунтованими є посилання ОСОБА_1 на те, що його не було належним чином повідомлено про зміну тарифів.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення суду лише, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин справи, підтверджених доказами, перевіреними судом.

Інші аргументи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки. При цьому,докази та обставини, на які посилається відповідач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 3 153 грн. 00 коп. відстроченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: