Житомирський апеляційний суд
Справа №758/56/20 Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 72 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О. Ю. суддів Григорусь Н.Й.

Галацевич О.М.

при секретарі Бірюченко Д.А.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Житомирі справу № 758/56/20

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: служба у справах дітей Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації) про позбавлення батьківських прав

за апеляційною скаргою адвоката Степанова Олександра Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 17 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Сіренко Н.С. у м.Радомишль,

встановив:

06.01.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову зазначила, що з 31.01.2015 по 14.12.2016 перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, відповідач залишив сім`ю і проживає з іншою жінкою, не проявляє будь-якої турботи про сина, не цікавиться його життям та здоров`ям, не бере участі у його вихованні, аліменти не сплачує, отже не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.11.2019 становить 91547,83 грн.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 17 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Степанов О.Л., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати рішення суду і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд відмовив у клопотанні про допит свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які могли підтвердити, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. ОСОБА_2 не цікавиться життям сина, не бере участь у його вихованні, не сплачує аліменти, відповідно утворилася заборгованість, має іншу сім`ю, вихованням дитини займається мати.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони з 31.01.2015 по 14.12.2016 перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення суду з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно. Станом на 01.11.2019 заборгованість складала 91547,83 грн., станом на 11.11.2020 - 36143,67 грн.

Згідно мотивованого висновку органу опіки та піклування - Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.02.2021 за №104-1397З недоцільно позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав.

Із змісту довідки, виданої 20.01.2020 дошкільним навчальним закладом №664 м. Києва ОСОБА_2 в садочку не з`являвся.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 у березні 2020 року звертався до правоохоронних органів із заявою про встановлення фактичного місця знаходження його сина ОСОБА_3 , у липні 2020 року звернувся до суду із позовом про визначення способу участі у вихованні сина.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснено у п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача і свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок, що сам факт наявності заборгованості по аліментах та невідвідування відповідачем дошкільного закладу, не може бути розцінений як ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому відсутні підстави для застосування до ОСОБА_2 крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Задоволення або незадоволення клопотань, зокрема, про допит свідків, згідно положень ст.214 ЦПК України є дискрецією головуючого у судовому засіданні. Відмова головуючого в суді першої інстанції в задоволенні клопотання позивачки про допит свідків здійснена з дотриманням процесуального порядку. В апеляційній інстанції апелянт та її представник адвокат Степанов О.Л. не подавали клопотань про допит свідків.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Степанова Олександра Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Змінити рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 17 травня 2021 року, доповнивши його резолютивну частину абзацем наступного змісту: «Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: