КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 359/291/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/350/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Болотова Є.В., Коцюрби О.П.

при секретарі: Гордієнко О.В.

за участю:

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області ухваленого 11 грудня 2019 року в приміщенні суду в складі судді Журавського В.В., повний текст судового рішення складений 18 грудня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Мельник Н.Ф. Є.Є. звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , в якому просила визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом від 4 серпня 2010 року, право власності на:

- 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частини земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частини земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частини права на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП Іванківське Бориспільського району Київської області розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що після смерті батька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина. Спадкоємця після смерті якого є позивач, відповідач та третя особа. За життя батько склав заповіт, відповідно до якого все своє майно в рівних частках заповів позивачу та відповідачу, а земельну ділянку площею 20 соток, яка розташована в с. с. Іванків, Бориспільського р-ну, Київської області заповів ОСОБА_3

12 травня 2012 року на підставі заяви позивача Бориспільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №52789509 (номер у нотаріуса 186/2012), після смерті ОСОБА_4 .

В подальшому позивачу стало відомо про те, що слідчим СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області здійснено виїмку з державної нотаріальної контори спадкової справи №186 за 2012 рік.

Також, вказує, що у позивач не має правовстановлюючих документів на домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, що розташована під ним, крім того у неї відсутні документи на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП Іванківське Бориспільського району Київської області розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Указані документи знаходяться у ОСОБА_1 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року відкрито провадження у даній справі та звільнено ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом - задоволено.

- Визнано за ОСОБА_2 право власності на:

- 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частини земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частини земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частини права на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП Іванківське Бориспільського району Київської області розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, крім того ним подано заперечення на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року в частині звільнення позивача від сплати судового збору.

В скарзі посилався на те, що місцевий суд неповно з`ясував обставини справи, порушив норми права. Зокрема вказує, що доводи позивача на про те, що у неї були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно є необґрунтованим, що підтверджується рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2013 року у справі №359/590/13-ц та у повторній заяві про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 та постанові про відмову в порушенні кримінального провадження, а тому скаржник вважає, що позивач зловживає своїми правами, зважаючи на відсутність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

У своїх запереченнях на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року в частині звільнення позивача від сплати судового збору скаржник вказує на те, що суд безпідставно звільнив позивача від сплати судового збору зважаючи на те, що вона має третю групу інвалідності та вона має можливість працювати і як наслідок сплачувати судовий збір.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідач підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній.

Іншій учасники справи у судове засідання не з`явились про день час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомляли.

Тому у відповідності до ст.372 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи, які не з`явились у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.5).

ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв (а.с.72 зворот -74 зворот, 101 зворот 103).

4 серпня 2010 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом він матиме право, заповів своїм дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних долях порівну. Земельну ділянку площею 0,20 га в АДРЕСА_2 заповів своєму синові ОСОБА_3 , що підтверджується копією заповіту від 04 серпня 2010 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Іванківської сільської ради Бориспільського району Чорнойван Г.М., зареєстрованого в реєстрі за №155 (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається: з домоволодіння АДРЕСА_1 ; права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Іванківське» Бориспільського району Київської області розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), а також з земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в АДРЕСА_1 . Вказані обставини підтверджуються: витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20335896 від 23 вересня 2008 року та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.8,9), копією свідоцтва про право на спадщину за законом від09 липня 2008 року, виданого державним нотаріусом Черненко Н.Б. Бориспільської районної державної нотаріальної контори (а.с.6).

12 травня 2012 року ОСОБА_2 звернулась до Бориспільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с 70).

Отже, судом вірно встановлено, що ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку. Таким чином вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Також, 23 травня до Бориспільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 70 зворот -71).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2012 року за ОСОБА_3 визнано право власності на земельну ділянку площею 0,20 га, яка знаходиться на території с. Іванків Бориспільського району Київської області, цільове призначення - для ведення підсобного господарства, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.86,87 зворот).

Також, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2013 року за ОСОБА_1 як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано право власності на: 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться в АДРЕСА_1 ; 1/2 частину права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Іванківське» Бориспільського району Київської області розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 12).

Листом №858/02-14 від 1 червня 2013 року ОСОБА_2 роз`яснено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину їй необхідно надати оригінали правовстановлюючих документів (а.с.111).

Судом першої інстанції встановлено, що при зверненні ОСОБА_2 до державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 був отриманий лист №148/02-14 від 02 лютого 2017 року. За змістом якого 11 липня 2014 року на підставі протоколу тимчасового доступу до речей і документів слідчим СВ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області П`янило В.А. здійснено виїмку в Бориспільській районній державній нотаріальній конторі спадкової справи №186/2012, заведеної щодо майна ОСОБА_4 . Нотаріусом направлялись запити від 08 серпня 2015 року, від 18 травня 2016 року, 24 листопада 2016 року слідчому про повернення оригіналу спадкової справи. Незважаючи на це, станом на час судового розгляду спадкова справа не повернута до Бориспільської районної державної нотаріальної контори (а.с.14).

Підставою для звернення із даним позовом до суду було те, що позивач не має правовстановлюючих документів на домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, що розташована під ним, крім того у неї відсутні документи на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП Іванківське Бориспільського району Київської області розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Указані документи знаходяться у ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказував, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , а також те, що частки ОСОБА_5 та позивача у спадковому майна є рівними. Проте оформити своє право на спадщину не можу, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, тому суд вважав за допустиме визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право власності на Ѕ частини спірного нерухомого майна.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого шляху для відновлення порушеного права.

Згідно ч.1 ст.1220, ст.1218 ЦК України ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи або оголошення її померлою.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

У суді апеляційної інстанції відповідач не заперечував тієї обставини, що він оспорює та не визнає право власності спадкоємця ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 . Також, ОСОБА_1 вказував, що саме він був ініціатором кримінального провадження Бориспільської МРВ ГУ МВС України в Київській області, оскільки вважав, що подані деякі документи сфальшовані.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 дійшов обґрунтованого висновку.

Щодо заперечення скаржника на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року, якою відкрито провадження у даній справі та звільнено ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання позовної заяви необхідно вказати, що судом при вирішення даного питання вірно керувався положенням ст.136 ЦПК України та ст.8 Закону України «Про судовий збір». Судом надано оцінку доказам наданим ОСОБА_2 на обґрунтування заяви про звільнення від сплати судового збору. Враховуючи викладене відсутні підстави для відмови у задоволенні в цій частині апеляційної скарги.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування, а відтак відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний тест постанови складено 22 січня 2020 року.

Головуючий суддя:

Судді: