РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

19.11.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Марків Ю.С.,

при секретарі судового засідання Чапля В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №1554 від 01 червня 2021 року, у вищевказаній квартирі зареєстровано п`ять осіб: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_4 (дружина позивача, співвласник), ОСОБА_5 (син позивача) та відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Проте, Відповідачі не проживають разом за вказаною адресою і ніколи не проживали, а фактично проживають в іншому місці, а саме: ОСОБА_3 проживає: в м. Москва Російської Федерації; ОСОБА_2 постійно змінює місце проживання, винаймає різні помешкання. Позивач зазначає, що ним не чинились перешкоди у користуванні вищевказаною квартирою, відповідачі не сплачують комунальних послуг, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають і взагалі квартирою не цікавляться. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в житловому приміщенні понад 15 років без поважних причин, про що складено Акти про проживаючих осіб в житловому приміщенні від 04 березня 2021 року, від 05 квітня 2021 року та від 04 червня 2021року представниками ЛКП «Львівський ліхтар» в присутності сусідів: ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ). Домовленості між сторонами щодо збереження за відповідачами права користування житлом позивача у разі їх тимчасової відсутності немає.

З урахуванням наведеного, позивач просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, відповідно до ст.128 ЦПК України. Від позивача надійшла заява до суду про те, що такий не заперечує щодо винесення заочного рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № НОМЕР_1 від 24 грудня 1996 року, квартира, яка знаходится за адресою АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Згідно з договором про визначення часток у спільній сумісній власності від 29.04.2010 року, зареєстрованого під номером 371 від 12.05.2010 року, в такому зазначено про рівний поділ часток між ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ., тобто по 1/3 частці у кожного.

Договіром купівлі-продажу 2/3 часток квартири зареєстрований в реєстрі №452 від 15.06.2010, засвідчено факт продажу ОСОБА_5 та ОСОБА_8 2/3 частини квартири ОСОБА_4 .

Таким чином, квартира за адресою АДРЕСА_3 належить позивачу та третій особі ОСОБА_4 . Відповідач права власності в даній квартирі не має.

Довідкою з місця проживання про склад сім`ї №1554 підтверджується, що в квартирі зареєстровано 5 осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Актами про проживаючих осіб в житловому приміщенні підтверджуюється фактична відсутність відповідачів від 04 березня 2021 року, від 05 квітня 2021 року та від 04 червня 2021 року представниками ЛКП «Львівський ліхтар» в присутності сусідів: ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_7 ( АДРЕСА_3 )

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , увпродовж тривалого часу.

Згідно з ст. 47 Конституції України гарантовано кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Статтею 319 ЦК України передбачено права власника майна, зокрема права володіння, користування та розпорядження таким майном.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян.

Частиною першою ст. 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до змісту норм ст. ст.1,6,9,61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності.

Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Згідно п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Також, судом не здобуто доказів того, що існують обставини для збереження за відповідачами права користування спірною житловою площею.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідачі відсутні за місцем своєї реєстрації, не проживають понад 1 рік в житловому приміщенні, яке належить позивачу на праві спільної часткової власності, судом не встановлено домовленості між ними і власником житла щодо порядку користування квартирою і залишаючись зареєстрованими у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненні його законних прав, а тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст.15, 16, 29, 405 Цивільного кодексу України ст.ст.10, 11, 141, 209, 214, 217, 218, 223, 280 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Марків Ю.С.