Справа № 544/1282/20
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 січня 2021 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Киричевської В.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, редакція якого була уточнена (а.с.91-92), в обґрунтування якого вказав, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_2 27.07.2014 був укладений кредитний договір №GP-6603443, відповідно до умов якого ОСОБА_2 видано кредит у сумі 34826,29грн. 19.07.2016 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ», який є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», що підтверджується Статутом. 21.12.2018 ПАТ «ПУМБ» змінило тип товариства з публічного на акціонерне. Відповідач за кредитним договором свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 21.09.2020 має заборгованість за договором в сумі 74204,26грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 31748,36грн, заборгованості за процентами - 5296,62грн, заборгованості за комісією - 19746,12грн; штрафні санкції - 17413,16грн, які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати.

Відповідач, не погодившись з позовом банку, подав відзив на позовну заяву, в якому вказав наступне. У своєму позові ПАТ «ПУМБ» вказує на ту обставину, що 29.07.2020 між ним та ПАТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір № GP 6603443 та видано кредит у сумі 34826,29грн. Проте 29.07.2020 він ніяких договорів з ПАТ «ПУМБ» не укладав і грошових коштів не отримував. Більше того, до позову не надано позивачем жодного доказу про те, що 29.07.2020 укладався кредитний договір. А тому є підстави стверджувати, що обставини, викладені у позові, у розумінні надання відповідних належних доказів є непідтвердженими належним чином у відповідності до вимог ЦПК України. Разом з цим зазначив, що укладення кредитного договору № GP 6603443 між ним та AT «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» мало місце 06.10.2013, але там ніяким чином не фігурував ПАТ «ПУМБ». Крім цього, у поданому позові взагалі не зазначається та обставина, що ПАТ «ПУМБ» є правонаступником AT «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ». Зокрема документів, які б підтверджували передачу права грошової вимоги, зокрема, договору до позову не додано. Не додано також і договору факторингу, якщо він взагалі має місце. Тобто, у даний час невідомо, на якій підставі ПАТ «ПУМБ» звертається до суду з позовом від імені AT «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ». Крім цього, його - ОСОБА_2 , як боржника не повідомляли про ту обставину, що AT «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» відступив право грошової вимоги ПАТ «ПУМБ», хоча й чинне законодавство встановлює такий обов`язок повідомлення кредитором - боржника. У позові позивач зазначає, що ним не направлялося претензії (вимог) щодо предмету спору відповідачу, але разом з тим до позову додається письмова вимога - повідомлення від 10.04.2017 за вих.№ 085, а також додається список згрупованих поштових відправлень, згідно якого, начебто, на адресу його проживання було направлено відповідне повідомлення, але слід зазначити, що вказане повідомлення він не отримував і ознайомився з ним лише під час отримання позову з додатками. Крім цього, у позові позивач зазначає, що досудового врегулювання спору не відбувалося. Вказана обставина, також не відповідає дійсності, оскільки у квітні місяці 2020 року за місцем його роботи було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження, яка винесена на підставі виконавчого напису № 8776, здійсненого приватним нотаріусом Київського міського Нотаріального округу - Хара Н.С., від 19.04.2019 року, яким пропонується стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 57286,39грн, які є боргом за кредитним договором від 06.10.2013, укладеного між ОСОБА_2 та AT «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ». Враховуючи вищевикладену обставину він вважає, що пред`являючи позов до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ «ПУМБ» діє всупереч вимогам ст.61 Конституції України, оскільки вони скористалися своїм правом стягнення коштів за кредитним договором у позасудовому порядку, здійснивши виконавчий напис через приватного нотаріуса, тобто оспорювана сума за кредитним договором вже є частково стягнутою за виконавчим написом, а також ця ж сума стягується позивачем за пред`явленим позовом. Крім цього, звертає увагу на позовну давність за даним кредитом. З даним позовом до суду ПАТ «ПУМБ» звернувся у 2020 році, тоді як кредитний договір був укладений у 2013 році, тобто понад встановлений законом строк на звернення до суду з вказаним позовом, визначений Цивільним Кодексом України. Заяву про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог буде подано окремо від відзиву на позовну заяву. На підставі викладеного відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи в його відсутність, на позові наполягає.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов, просив у задоволенні позову відмовити. Крім того у судовому засіданні подав письмову заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

23.07.2014 між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №GP-6603443 шляхом підписання відповідачем пропозиції укласти договір (оферти) та загальних умов договорів кредитування (а.с.7-9).

Підписавши оферту та загальні умови договорів кредитування банк та відповідач визначились з усіма істотними умовами кредитного договору, а саме: валютою рахунку - українська гривня; розміром кредиту 34826,29грн; відсотковою ставкою за користування кредитом; розміром комісії; розміром щомісячних платежів шляхом складання графіку платежів; строком внесення щомісячних платежів.

Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору (а.с.10).

Відповідач зобов`язався здійснити оплату послуг позивача згідно тарифів та у строки, передбачені умовами даного договору.

Взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту відповідач ОСОБА_2 за договором від 23.07.2014 не виконує. Позивач вважає, що у зв`язку з порушенням відповідачем кредитного договору заборгованість останнього станом на 21.09.2020 становить 74204,26грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 31748,36грн, заборгованості за процентами - 5296,62грн, заборгованість за комісією - 19746,12грн, штрафні санкції - 17413,16грн (а.с.16-53).

Після встановлення зазначених обставин та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

За правилами ст. 525 - 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов`язки відповідно до договору.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів.

За умовами кредитного договору від 23.07.2014 розмір кредиту становить 34826,29грн, розмір щомісячних платежів - 1336,98грн щомісяця та 1336,50грн - останній платіж, дата платежу - до 24 числа кожного місяця, строк кредиту - 48 місяців, розмір процентної ставки - 9% річних, розмір комісії - 1,35% (а.с.7).

Із встановлених обставин убачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування.

Доводи представника відповідача в тій частині, що позивач не має права на звернення до суду з вказаним позовом, оскільки він не являється правонаступником АТ «Банк Ренесанс Капітал», не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Результат аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що в разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) відбувається вибуття кредитора.

Згідно Статуту АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» останній є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» і АТ «Банк Ренесанс Капітал» в результаті реорганізації АТ «Банк Ренесанс Капітал» шляхом приєднання до Банку АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», згідно рішення загальних зборів акціонерів Банку (протокол №68 від 14.03.2015) та згідно рішення єдиного акціонера АТ «Банк Ренесанс Капітал» (рішення №2 від 14.03.2015) (а.с.54-56).

З наведеного вбачається, що позивач АТ «ПУМБ» має право на звернення до суду з даним позовом, оскільки до нього перейшли всі права та зобов`язання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» і АТ «Банк Ренесанс Капітал» в результаті реорганізації АТ «Банк Ренесанс Капітал» шляхом приєднання до Банку АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК».

Установлено, що позичальник в порушення умов кредитного договору належним чином не виконав свої договірні зобов`язання, у встановлені строки суму кредиту та відсотки за користування кредитом не повернув.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зважаючи на наведене, для обчислення початку перебігу позовної давності у спірних правовідносинах суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), відповідно до якого якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Оскільки умовами договору від 23.07.2014 та графіком погашення кредиту встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Із наявних у матеріалах справи доказів убачається, що останній платіж за січень 2015 року позичальник здійснив 04.03.2015 та з 24.04.2015 (дата чергового платежу згідно графіка) припинив повертати борг частинами згідно графіку. З огляду на вказане саме з 25.04.2015 право кредитора є порушеним, однак до суду позивач звернувся 06.10.2020, тобто з порушенням строків позовної давності щодо чергових платежів, строк погашення яких був 24.04.2015, 24.05.2015, 24.06.2015, 24.07.2015, 24.08.2015, 24.09.2015, 24.10.2015, 24.11.2015, 24.12.2015, 24.01.2016, 24.02.2016, 24.03.2016, 24.04.2016, 24.05.2016, 24.06.2016, 24.07.2016, 24.08.2016, 24.09.2016, 24.10.2016, 24.11.2016, 24.12.2016, 24.01.2017, 24.02.2017, 24.03.2017, 24.04.2017, 24.05.2017, 24.06.2017, 24.07.2017, 24.08.2017, 24.09.2017. За таких обставин суд убачає всі підстави для застосування наслідків позовної давності до позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, яка утворилась до 30.09.2017, у зв`язку з чим стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором в межах позовної давності за останніх три роки перед зверненням до суду, що охоплює період кредитного договору з 01.10.2017 по 24.07.2018.

Як убачається з графіку повернення кредиту розмір заборгованості по кредиту за період з 01.10.2017 по 24.07.2018 становить 13368,32грн, яка складається із: 8321,75грн - заборгованість за основною сумою кредиту, 346,07грн - проценти за користування кредитом, 4701,50грн - комісія за обслуговування кредитної заборгованості. У зв`язку з чим з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 13368,32грн.

Також, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с.16-53), убачається, що позивач після 24.07.2018, тобто після закінчення строку кредитування, продовжував нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитом.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, позивачем вимог про стягнення відсотків на підставі ст. 625 ЦК України не заявлено.

Таким чином, у справі, що розглядається, вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками після 24.07.2018 (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, тому відсотки за користування кредитом за період з 25.07.2018 по 21.09.2020 стягненню з відповідача не підлягають.

Наведена позиція суду у повному обсязі узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові № 175/4753/15-ц від 06.02.2019.

Щодо вимог в частині стягнення штрафних санкцій в сумі 17413,16грн суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч.2 ст.551 ЦК України (в редакції станом на дату укладення кредитного договору) якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як свідчать умови кредитного договору, укладеного між банком та відповідачем у вигляді оферти та загальних умов договору кредитування (а.с.7-8), сторони не передбачили в договорі відповідальність за несвоєчасне погашення позичальником заборгованості за кредитним договором у вигляді права банку нараховувати штрафні санкції.

Положення п.5.3. Розділу 3 «Умови договору карткового рахунку», що зазначені в загальних умовах кредитування, відкриття та ведення рахунків, до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки вказаним пунктом передбачена відповідальність за прострочення грошових зобов`язань за договором карткового рахунку, а як встановлено судом вище, між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір (договір про надання споживчого кредиту).

За таких обставин суд уважає, що позивач безпідставно нарахував відповідачу штрафні санкції, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 17413,16грн не підлягають задоволенню з указаних підстав.

Підсумовуючи вище викладене суд зазначає, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором за період з 01.10.2017 по 24.07.2018 в наступному розмірі: 8321,75грн - заборгованість за основною сумою кредиту, 346,07грн - проценти за користування кредитом, 4701,50грн - комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Всього сума до стягнення складає 13368,32грн.

У задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, нарахованої до 30.09.2017, слід відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.

Вимоги банку про стягнення процентів після 24.04.2018 (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, тому задоволенню не підлягають.

Вимоги банку про стягнення штрафних санкцій в сумі 17413,16грн не ґрунтуються на вимогах укладеного кредитного договору, тому задоволенню також не підлягають.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимогст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 378,72грн з розрахунку: 13369,32грн х 2102грн / 74204,26грн = 378,72грн.

Керуючись ст.2-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" заборгованість за кредитним договором в сумі 13368 (тринадцять тисяч триста шістдесят вісім) гривень 32 копійки, яка складається із: 8321,75грн - заборгованість за основною сумою кредиту, 346,07грн - проценти за користування кредитом, 4701,50грн - комісія за обслуговування кредитної заборгованості, а також стягнути судові витрати в сумі 378 (триста сімдесят вісім) гривень 72 копійки, а всього стягнути 13748 (тринадцять тисяч сімсот сорок вісім) гривень 04 копійки.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22.01.2021.

Дані позивача: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", , місцезнаходження: м.Київ, вул..Андріївська, 4.

Дані відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Пирятинським РВ УМВСУ в Полтавській області 01.03.2012, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.В.Нагорна