Дата документу 23.11.2021 Справа № 323/1885/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/1885/20
Провадження №22-ц/807/3305/21
Головуючий в 1-й інстанції - Гуцал О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарБабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області в особі представника адвоката Мідяного Єгора Олександровича на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року, ухвалене у м. Оріхів (повний текст рішення складено 05 липня 2021 року) у справі за позовом Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Оріхівської райдержадміністрації, КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року Виконавчий комітет Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області у серпні 2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі по 1/4 частини всіх видів заробітку на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідач є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку із складними життєвими обставинами, у відповідача було відібрано її малолітніх дітей та поміщено до спеціалізованих закладів. Однак відповідач на зауваження та рекомендації працівників Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області та членів ради опіки та піклування не реагує, помешкання родини не приведене до належного санітарного стану, в сім`ї немає мінімального запасу продуктів харчування, відповідач ніде не працює, психоемоційний стан відповідача становить загрозу для навколишніх. Вказане позивач розцінює як ухилення матері від виховання дітей без поважних причин, свідоме нехтування батьківськими обов`язками. Відповідач фактично самоусунулась від виховання та утримання дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не здійснює лікування дітей, не спілкується з ними у тому обсязі, який є необхідним для їх нормального розвитку. Вказане є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року, в задоволенні позовної заяви Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Оріхівської райдержадміністрації, КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовлено.

Попереджено ОСОБА_6 про необхідність зміни ставлення до виховання її неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покладено контроль за виконанням ОСОБА_6 батьківських обов`язків на Виконавчий комітет Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування.

Не погоджуючись з рішенням суду, виконавчий комітет Комишуваської селищної ради в особі представника - адвоката Мідяного Єгора Олександровича, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, порушень судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог прозову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не взято до уваги покази свідка ОСОБА_9 , покази свідка ОСОБА_10 відображені не точно в частині того, що відповідачка просила останнього видати свій дім за житло відповідачки, щоб ввести комісію органу опіки в оману. За 2021 рік відповідачка жодного раз не допустила комісію до свого житлового будинку для обстеження матеріально-побутових умов, а доказів усунення раніше виявлених недоліків у матеріалах справи не має. Вказані обставини та поведінка відповідача свідчать про відсутність будь-яких перешкод у реалізації її батьківських прав та підтверджують факт ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей та належного догляду за останніми.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , виданими 18.12.2020 року Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану.

Батьком малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є ОСОБА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 17.01.2020 року № 7, затверджено висновок ради опіки та піклування від 09.01.2020 року «Про доцільність відібрання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від матері та доцільність тимчасового влаштування дітей до КНП «Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування». Згідно до змісту вказаного висновку, 09.01.2020 року за повідомленням мешканців вул. Запорізька смт Комишуваха, раді опіки та піклування при виконкомі Комишуваської селищної ради стало відомо, що за адресою: будинок АДРЕСА_1 , без догляду перебувають діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Під час обстеження було виявлено, що ОСОБА_3 разом зі своїми дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі співмешканцем ОСОБА_2 , біологічним батьком ОСОБА_11 , та своєю матір`ю ОСОБА_12 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Вдома в неадекватному стані та сильному алкогольному сп`янінні перебувала мати дітей, ОСОБА_3 . Від ОСОБА_3 тхнуло сильним перегаром та сечовиною. Малолітній ОСОБА_11 перебував в будинку брудний, голодний, на голові леп, дитина в мокрих, брудних штанях. Діти не доглянуті, брудні, не миті, в брудному одязі. Малолітня ОСОБА_13 повідомила, що цього дня вона ще нічого не їла та, що її мати більше ніж десять днів пиячить, на довгий час їх покидає самих вдома, буває в неадекватному стані, себе не контролює. Бабусі дітей не було вдома. Співмешканець був на тимчасових заробітках. Житловий будинок одноповерховий, має п`ять невеликих кімнат, з них дві житлові - зала, в якій проживає ОСОБА_3 разом з дітьми і співмешканцем, спальня, в якій проживає мати ОСОБА_12 , одна кімната, де немає взагалі меблів та в якій були розкидані дитячі іграшки, алюмінієві миски, старе брудне взуття та лежала купа одягу, дві допоміжні - кухня, коридор. В житловому будинку було газове опалення, але за несплату газ було відключено. Будинок опалюється дровами. Меблі всі старі, частково поламані. Кухонного посуду практично не має. В будинку несправна електропроводка. Майже всі кімнати освітлюються за допомогою саморобних подовжувачів, що вмикаються в електророзетки, та до яких електроізоляційною стрічкою (ізострічкою) прилаштовано електричні лампи. В кімнатах, де не має таких саморобних освітлювальних приладів, освітлення взагалі немає. На момент обстеження у помешканні були наявні порушення санітарно-гігієнічних умов проживання, а саме: пил на всіх поверхнях та вікнах, меблях, не підметена підлога, стіни в приміщенні місцями покриті тріщинами, стеля не білована. В кімнатах холодно. Температурний режим не відповідає санітарним нормам. Санітарно-гігієнічні умови проживання не задовільні. Для проживання дітей не створені умови для проживання, а саме: відсутня постільна білизна, ліжка в занедбаному стані, відсутні шафи для одягу. Місце для навчання та дозвілля дітей відсутнє.

Рішенням виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 17.01.2020 року № 8 було затверджено висновок ради опіки та піклування від 17.01.2020 року, та влаштовано ОСОБА_4 на повне державне забезпечення до КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», а ОСОБА_5 - до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради. Вказаний висновок містить зазначення тих же фактів, які зазначені у висновку від 09.01.2020 року.

Актом обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3 від 29.01.2020 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживає відповідач разом із матір`ю ОСОБА_12 . Житловий будинок одноповерховий, має п`ять кімнат, з яких дві житлові - зала, в якій проживає відповідач, та спальня, в якій проживає мати. В одній кімнаті взагалі немає меблів. В житловому будинку наявне газове опалення, але за несплату газ було відключено. Будинок опалюється дровами. Меблі всі старі, на даний час в помешканні проводиться ремонт, декілька кімнат майже відремонтовано, мебльовано, залишилися допоміжні: кухня, коридор. Запасу продуктів харчування в наявності не багато. В наявності були консервовані овочі та фрукти. Запасу дров обмаль. З підсобного господарства утримують кіз.

Рішенням виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 30.01.2020 року № 25 було затверджено висновок ради опіки та піклування від 30.01.2020 року, та винесено попередження ОСОБА_3 щодо необхідності належного виконання батьківських обов`язків стосовно малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зобов`язано ОСОБА_3 у двомісячний строк створити належні санітарно-гігієнічні умови проживання для дітей у житловому будинку за адресою проживання: АДРЕСА_1 , та у місячний строк вжити заходи щодо усунення ризику зловживання та покращення психоемоційного мікроклімату сім`ї.

30.01.2020 року ОСОБА_3 виписано попередження про необхідність належного виконання батьківських обов`язків до відношенню до її малолітніх дітей.

Актом обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3 від 27.04.2020 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживає відповідач разом із співмешканцем ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_12 . Житловий будинок одноповерховий, має п`ять кімнат, з яких дві житлові - зала, в якій проживає відповідач із співмешканцем, та спальня, в якій проживає мати. В одній кімнаті взагалі немає меблів, дві інші кімнати є допоміжними - кухня та коридор. В житловому будинку було не прибрано. ОСОБА_3 вдома не було, ОСОБА_2 працював у сусідів, але відразу з`явився. Запасу продуктів харчування в наявності не багато. З підсобного господарства утримують кіз.

Рішенням виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 15.05.2020 року № 97 було затверджено висновок ради опіки та піклування від 29.04.2020 року, та вирішено, що недоцільно повернути малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із спеціалізованих закладів в сім`ю. Зобов`язано ОСОБА_3 у двотижневий строк створити належні санітарно-гігієнічні умови для проживання дітей за адресою проживання: АДРЕСА_1 .

Актом обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3 від 15.05.2020 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживає відповідач. На момент обстеження була присутня відповідач в нетверезому стані та її подруга в сильному алкогольному сп`янінні, яка представитись не забажала. Зі слів відповідачки, її мати вже не проживає в будинку, а співмешканця ОСОБА_2 вона після сварки вигнала. Житловий будинок одноповерховий, має п`ять кімнат, з яких дві житлові - зала, в якій проживає відповідач, та спальня, в якій проживала мати. В одній кімнаті стоїть старий сервант, дві інші кімнати є допоміжними - кухня та коридор. У будинку було частково проведено ремонт. Місцями підклеєні обірвані шпалери та під біловано стелю. Підлога не застелена, давно не мита та не фарбована. Усі поверхні брудні, в пилу та не миті. На кухонному столі не прибрано, стояв брудний посуд. Електропроводка в кімнатах місцями в аварійному стані, видні сліди плавлення та горіння електропроводів та розеток. Будинок опалюється дровами, на пічці замінено дверцята, але видно сліди кіптяви від диму над ними. Рекомендовано створити належні санітарно-гігієнічні умови для проживання малолітніх дітей: здійснити вологе прибирання в усіх кімнатах, застелити підлогу, відремонтувати електропроводку та полагодити пічне опалення, зробити місячний запас продуктів харчування, усунути ризики зловживання.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3 від 30.10.2020 року, зі слів ОСОБА_3 вона мешкає за новою адресою: АДРЕСА_2 . На момент обстеження відповідач перебувала за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , та пояснила, що комісія застала її тут випадково. За адресою нового перебування ОСОБА_3 двері відчинив ОСОБА_10 , який є власником помешкання. Відповідач заявила, що в цьому будинку вона винаймає житло, але пізніше в розмові жінка розповіла, що ОСОБА_10 є її співмешканцем. Житловий будинок одноповерховий, має п`ять кімнат, з яких дві житлові - зала та спальня, допоміжні - кухня, коридор та кімната, яку господар назвав літньою кухнею. Будинок з пічним опаленням. Наявні необхідні меблі, в будинку тепло та чисто. Запас продуктів харчування в наявності. ОСОБА_3 попросили показати в цьому помешканні її особисті речі, але вона відповіла, що їх тут немає, не пояснивши причин.

Згідно до листа КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 27.05.2020 року, з 28.01.2020 року в даному закладі перебуває малолітня ОСОБА_14 , 2009 р.н. В період часу з 01.05.2020 року мати один раз телефонувала доньці на робочий телефон закладу. Зі слів дитини, у її матері телефону немає, а є у вітчима. ОСОБА_13 намагалася зв`язатися з матір`ю через вітчима, та одного разу вона додзвонилася до нього та він пообіцяв, що мати їй передзвонить, але ніхто так і не передзвонив. ОСОБА_13 сказала, що вона хотіла б повернутися додому, але їй не подобалися постійні сварки вдома та зловживання матір`ю спиртним. Зі слів дівчини, мати не належно доглядала і за молодшим братом.

Відповідно до листа КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 19.06.2020 року, в період часу з 01.06.2020 року мати жодного разу не телефонувала доньці. ОСОБА_13 самостійно намагалася зв`язатися з матір`ю через вітчима.

Згідно до листа КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» від 01.07.2020 року, малолітній ОСОБА_5 перебуває в будинку дитини з 28.01.2020 року. Мати ОСОБА_3 відвідувала свого сина 31.01.2020 року, 06.02.2020 року, 03.03.2020 року, 06.03.2020 року, 11.03.2020 року та 05.06.2020 року. Під час відвідування мати нічого не приносила, цікавилася станом здоров`я, умовами виховання.

Рішенням виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 10.07.2020 року № 127 було затверджено Висновок ради опіки та піклування від 24.06.2020 року, та вирішено, що доцільно позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до її малолітніх дітей.

Як видно із довідки Управління соціального захисту населення Оріхівської районної державної адміністрації від 21.10.2020 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні та з 01.11.2019 року по 31.01.2020 року їй була призначена допомога малозабезпеченим сім`ям: допомога одинокій матері (з 01.07.2019 року по 31.12.2019 року) та допомога при народженні дитини (з 01.08.2017 року по 31.01.2020 року).

Згідно до довідок про суми нарахованої допомоги від 11.11.2020 року, відповідач отримала допомогу на 2 дітей одиноким матерям в 2018 році на загальну суму 23535,36 грн., в 2019 році - на загальну суму 25807,20 грн., державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям в 2018 році на загальну суму 15761,30 грн., в 2019 році - на загальну суму 19577,50 грн., в 2020 році - 2119,27 грн., щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини в 2018 році на загальну суму 10320,00 грн., в 2019 році - на загальну суму 10320,00 грн., в 2020 році - 860,00 грн.

Станом на 11.11.2020 року відповідач зареєстрована в Оріхівській районній філії Запорізького обласного центру зайнятості як шукаюча роботу, про що свідчить довідка, видана 11.11.2020 року Оріхівською районною філією Запорізького обласного центру зайнятості.

Мати відповідачки, ОСОБА_12 , отримала в 2020 році орендну плату за користування її земельною ділянкою в розмірі 20902,36 грн., що підтверджується довідкою про доходи, виданою 14.12.2020 року Приватною фірмою «Інжектор».

Як видно із довідки за №113 від 09.11.2020 року, виданої директором КЗ «НВК «Джерело» Комишуваської селищної ради, відповідач ОСОБА_1 з 01.09.2019 року по 26.12.2019 року займалася вихованням доньки ОСОБА_4 (після визнання батьківства - ОСОБА_7 ). За даний період часу ОСОБА_15 відвідала батьківські збори у 5-В класі. З класним керівником контактувала, відповідала на телефонні дзвінки, контролювала відвідування занять в школі, позитивно реагувала на зауваження чи поради.

Відповідно до довідки за №16 від 09.11.2020 року, виданої директором КЗ «Комишуваський будинок дитячої та юнацької творчості», ОСОБА_14 (після визнання батьківства - ОСОБА_7 ), навчається в гуртках даного закладу протягом трьох років.

Згідно до карти профілактичних щеплень, виданої 13.10.2020 року, малолітній дитині ОСОБА_16 було проведено періодичні щеплення, останній раз - 20.12.2019.

12.11.2020 року та 13.11.2020 року відповідачем подано письмові звернення до голови Комишуваської селищної ради з приводу повернення їй дітей.

13.05.2021 року відповідачем укладено шлюб із ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу від 13.05.2021 року, прізвище відповідача після шлюбу - ОСОБА_17 .

Відповідачем надано до матеріалів справи фотографії місця проживання, однак суд не брав їх до уваги, оскільки неможливо однозначно ідентифікувати, чи дійсно вказані фотографії зроблені у помешканні відповідачки.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона була класним керівником в класі, де навчалася ОСОБА_14 . Відповідач відвідувала батьківські збори, завжди відповідала на телефонні дзвінки. У ОСОБА_13 були складні відносини із однокласниками, однак із дорослими вона спілкувалася нормально. Інколи у дитини були складнощі із домашніми завданнями, але це було не систематично. Дівчинка завжди мала із собою їжу для обіду, або таку їжу приносила мати. ОСОБА_13 була завжди чистою та була забезпечена всім необхідним.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що проживає по сусідству із відповідачем з 2000 року. Діти відповідачки завжди доглянуті. Він часто бачив, як відповідач із співмешканцем гуляли із дітьми. Відповідач просила прийти до її будинку після того, як у неї вилучили дітей, щоб подивитися, чи нормальні умови проживання. Прийшовши до будинку він побачив, що в будинку проводився ремонт, в будинку було тепло та чисто. Родина відповідачки тримає підсобне господарство, є кози. Відповідач також зверталася до нього з приводу оренди його будинку на деякий час, щоб їй повернули дітей, на що він погодився. До нього в будинок приходила комісія, щоб подивитися його умови проживання.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є старостою Щасливського старостинського округу та виконувала обов`язки голови ради опіки та піклування Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради. 09.01.2020 року до сільської ради зателефонували сусіди відповідачки та повідомили, що діти відповідачки на вулиці і плачуть. Заявники не захотіли представлятися. Поїхавши до будинку відповідачки, було виявлено двох дітей, які на той час ще не снідали, відповідач була в стані алкогольного сп`яніння та агресивно реагувала на зауваження. Відповідач намагалася вивезти дітей з будинку, щоб їх не забрали. Виявивши потім відповідачку із дітьми та її співмешканцем в селі, їй було роз`яснено, що дітей потрібно відвезти до лікарні на обстеження. Відповідач погодилася відвезти дітей до лікарні, автомобіль із працівниками органу опіки та піклування слідував за автомобілем, в якому перебувала відповідач з родиною. Співмешканець відповідачки намагався відірватися від них на автомобілі та втекти, однак їм це не вдалося. Сімейний лікар оглянула дітей та виявила ознаки простуди. Діти були брудні. ОСОБА_2 сказав, що відповідач почала вживати спиртне ще перед новим роком. При обстеженні помешкання відповідачки було виявлено несправність електропроводки, були сліди горіння та плавлення. Також були виявлені сліди сажі біля пічки, що свідчило про несправність печі. Спальних місць було не достатньо. На протязі останнього часу комісія намагалася обстежити знову житлово-побутові умови проживання відповідачки, однак двері в будинку ніхто не відкривав. Відповідач постійно погрожувала їй з приводу того, що у неї відібрали дітей.

Судом було заслухано думку малолітньої ОСОБА_7 , яка вказала, що їй хочеться жити із мамою. Пояснила, що коли жила із мамою, то у неї було все необхідне, було місце для сну та для виконання уроків, їжі було достатньо. В будинку завжди було тепло. Її брат спав із мамою і батьком, а грався у її кімнаті. Вітчим ОСОБА_2 постійно проживав із ними, працював далекобійником та вантажником. Вони всі проживали у будинку бабусі. Мама із бабусею постійно сварилися з приводу заміни старих меблів, бабуся не дозволяла це зробити. Інколи були сварки між батьками, однак вона не знає їх причини. Брата іноді залишали на неї, коли мама йшла до магазину. В школі вона навчалася нормально, відвідувала гуртки - спів, танці та художню школу. Також вона пише вірші. Мама постійно відвідувала батьківські збори. В центрі, де вона зараз перебуває, кращі умови, ніж вдома, однак вона все рівно хоче додому. Вона вже довгий час не бачила молодшого брата та сумує за ним. Мама часто приїжджає до неї в центр, купує необхідні речі. Вдома її ніхто не ображав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має постійне місце проживання в будинку матері, тримає підсобне господарство. Малолітня дитина ОСОБА_7 до її вилучення у матері постійно відвідувала школу, у класного керівника будь-які претензії до відповідача відсутні, дитина завжди була в чистому одязі, мала їжу для обіду, в наявності було необхідне шкільне приладдя, відповідач відповідала на телефонні дзвінки, відвідувала батьківські збори. Крім цього, ОСОБА_13 відвідувала гуртки та пише вірші. Малолітня дитина ОСОБА_19 вакцинований відповідно до встановленого графіку, що свідчить про відповідальне відношення відповідача до здоров`я дитини. У разі явної неблагополучності родини відповідачки, є неможливим, щоб класний керівник класу, в якому навчалася ОСОБА_7 , не помітила цього. Крім цього, факт відвідування ОСОБА_20 на протязі трьох років будинку дитячої та юнацької творчості також свідчить про небайдужість матері до розвитку творчих здібностей дитини. Виявлення дітей 09.01.2020 року в будинку голодними та в брудному вигляді, а відповідачки - у нетверезому вигляді, не можуть бути єдиними підставами для позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо системності виникнення таких ситуацій. Крім того, поведінка відповідача під час судового розгляду вказує на те, що вона не мала і не має наміру ухилятись від виконання своїх батьківських обов`язків, та дуже емоційно реагує з приводу питання повернення її дітей. Відповідачем частково виконано рекомендації органу опіки та піклування щодо приведення її житла до належного стану, а саме частково проведено ремонт, місцями підклеєні обірвані шпалери та підбіловано стелю, на пічці замінено дверцята, про що свідчить останній акт обстеження умов проживання відповідачки від 15.05.2020 року. Вказане свідчить про бажання відповідачки виконати рекомендації органу опіки та піклування та забрати дітей додому. Суд першої інстанції вважав, що відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки розлучення відповідачки з дітьми не є необхідним та буде суперечити інтересам самих дітей.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до на положення ст. 9 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Як передбачено п. 2-6 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Як передбачено ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод: «Кожен має право на повагу до його приватного i сiмейного життя, до житла і до таємницi кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здiйснення цього права iнакше ніж згiдно із законом, і коли це необхiдно в демократичному суспiльствi в iнтересах національної i громадської безпеки або економiчного добробуту країни, з метою запобiгання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралi або з метою захисту прав i свобод iнших осіб».

Згідно з усталеною прецедентною практикою ЄСПЛ, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції (див., серед інших джерел, рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen v. Norway) від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, п. 52).

Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є леґітимними згідно з пунктом 2 статті 8, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей.

Хоча основною метою статті 8 є захист особи від свавільних дій з боку органів державної влади, можуть бути додаткові позитивні зобов`язання, що є невід`ємними від ефективної «поваги» до сімейного життя. Отже, якщо встановлено існування сімейних зв`язків, держава має діяти в принципі у такий спосіб, що буде розрахований на те, аби дати можливість таким зв`язкам розвиватися, та вживати заходів, які надаватимуть можливість батькам і дитині возз`єднатися (справа «Ерікссон проти Швеції» (Eriksson v. Sweden) від 22 червня 1989 року, серія A, № 156, с. 26-27, п.71, та справа «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), №40031/98, п. 51, ECHR 2000-IX).

Межі між позитивними та негативними зобов`язаннями держави згідно з цим положенням не піддаються точному визначенню. Проте застосовні принципи є однаковими. В обох контекстах має враховуватися справедливе урівноваження конкуруючих інтересів особи та громади в цілому, в обох контекстах держава має можливість певною мірою відступити від вимог Конвенції на власний розсуд. (справа «Гаазе проти Німеччини» від 08.04.2004 заява № 11057/02).

Як вірно зазначив суд першої інстанції, встановивши в діях відповідача ОСОБА_1 порушення батьківських обов`язків відносно малолітніх ОСОБА_21 , ОСОБА_5 , позбавлення батьківських прав відповідача є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дітей (ст. 166 СК України).

Відповідно до положення п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Досліджені матеріали справи та доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що ОСОБА_1 ніколи не зможе змінити свою поведінку чи ставлення до батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей.

Підтверджена доказами та встановлена судом форма байдужої поведінки відповідача щодо забезпечення необхідного рівня безпеки та піклування за дітьми у даній справі не може бути прирівняна до винної поведінки передбаченої п. 3-6 ч. 1 ст. 164 СК України, яка може проявлятись у жорстокому поводженні з дитиною, її експлуатації, примусу до жебракування, вчиненні умисного кримінального правопорушення щодо неї і не є достатньою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей в даному випадку.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької областізалишити без задоволення.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 24 листопада 2021 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков