К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 листопада 2021 року місто Київ

справа № 757/13760/19-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/13083/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Мазур О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій на рішення Печерського районного суду міста Києва у складі судді Остапчук Т.В. від 12 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтований тим, що з 4 січня 1998 року ОСОБА_1 працювала на посаді провідного фахівця відділу охорони заповідної території Державного історико-архітектурного заповідника "Стародавній Київ" в Київському науково-методичному центрі по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій.

Наказом відповідача від 6 листопада 2018 року № 231-п ОСОБА_1 оголошено догану, яку вона оскаржувала перед керівництвом в усному порядку.

Наказом Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій від 20 лютого 2019 року № 40-к позивача було звільнено з займаної посади на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, а саме за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором.

Позивач вважала наказ про звільнення незаконним, оскільки протягом усього періоду її трудової діяльності вона належним чином виконувала покладені на неї обов`язки і неодноразово отримувала нагороди за особистий внесок та активну участь у справі охорони культурної спадщини України. Дійсною підставою для її звільнення стали неприязні стосунки з керівництвом, яке чинило на неї тиск з метою звільнення з посади.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати наказ про звільнення незаконним та поновити її на роботі; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій від 20 лютого 2019 року № 40-к. Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного фахівця відділу охорони заповідної території Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій з 20 лютого 2019 року. Стягнуто з Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 104 814 грн. 09 коп. Стягнуто з Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій на користь держави судовий збір в розмірі 1 048 грн. 14 коп. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах одного місяця в розмірі 3 059 грн. 68 коп. допущено до негайного виконання.

Рішення суду мотивовано тим, що звільнення позивача на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України відбулося з порушенням трудового законодавства, оскільки дисциплінарне стягнення було застосовано до позивача з порушенням, відповідачем не доведено наявність проступку в діях ОСОБА_1 на момент її звільнення, який відповідно до частини 3 статті 149 КЗпП України може бути підставою для припинення трудових відносин; не встановлено, що при обранні виду стягнення враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Оскільки відповідачем було незаконно звільнено ОСОБА_1 , то на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі Київський науково-методичний центр по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволення позову.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінку систематичному невиконанню ОСОБА_1 без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором, а також застосуванню раніше до працівника заходу дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а саме наказом Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій від 6 листопада 2018 року № 231-п, яке не знято та не скасовано.

Крім того, суд помилково вважав, що застосування дисциплінарного стягнення на підставі доповідної записки від 6 лютого 2019 року щодо невиконання позивачем окремого доручення є передчасним у зв`язку з ненастанням строку його виконання, оскільки вказаний строк настав 5 лютого 2019 року, а не 8 лютого 2019 року.

Також суд належним чином не оцінив надані відповідачем докази, зокрема наказ про притягнення позивача до відповідальності (догани) від 9 червня 2016 року № 130-п; окремі доручення ОСОБА_1 , які не були виконані вчасно; доповідні та службові записки щодо неналежного виконання ОСОБА_1 окремих доручень; службової записки заступника генерального директора Шмагалової О.І. щодо доцільності звільнення позивача; акти виконаних доручень ОСОБА_1 з численними помилками та інші.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що у відповідача не було підстав для її звільнення на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, а тому суд дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій - Левченкова О.А. в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити.

ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що з 4 січня 1998 року ОСОБА_1 працювала в Київському науково-методичному центрі по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій на посаді провідного фахівця відділу охорони заповідної території Державного історико-архітектурного заповідника "Стародавній Київ" (а.с.6-8).

30 жовтня 2018 року завідувач відділу охорони заповідної території Шмагалова О.І. написала доповідну записку на ім`я генерального директора Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій Груздо С.М. про неналежне виконання ОСОБА_1 окремого доручення щодо обстеження об`єктів культурної спадщини із складанням відповідних актів (а.с.50).

Наказом від 6 листопада 2018 року № 231-п ОСОБА_1 оголошено догану за неналежне виконання окремого доручення завідувача відділу охорони заповідної території Шмагалової О.І. (а.с.49).

21 січня 2019 року тимчасово виконуючою обов`язки завідувача відділу Недопака-Никитенко Н.О. видано окреме доручення ОСОБА_1 щодо виконання перевірки об`єктів культурної спадщини та підготовки відповідних актів за адресою: вулиця Андріївська, 19 (комплекс) ; термін виконання - 25 січня 2019 року. З вказаним дорученням ОСОБА_1 ознайомлена 31 січня 2019 року (а.с.58).

Окремим дорученням від 25 січня 2019 року термін виконання вищевказаного доручення перенесено з 28 січня 2019 року по 1 лютого 2019 року (а.с.59).

4 лютого 2019 року тимчасово виконуючою обов`язки завідувача відділу Недопака-Никитенко Н.О. видано окреме доручення ОСОБА_1 про перенесення терміну виконання доручення по перевірці об`єктів культурної спадщини та підготовки відповідних актів за адресою: вулиця Андріївська, 19 (комплекс) з 4 лютого 2019 року по 8 лютого 2019 року. Також надано нову роботу з перевірки об`єктів та підготовки відповідних актів за адресами: Андріївський узвіз, 11А ; Андріївський узвіз, 15 ; Андріївський узвіз, 19А,Б (а.с.67).

В цей же день тимчасово виконуючою обов`язки завідувача відділу Недопака-Никитенко Н.О. складено доповідну на ім`я заступника генерального директора Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій Шмагалової О.І. про неякісне та несвоєчасне виконання ОСОБА_1 завдань керівництва, небажання виправляти помилки у складених актах та постійні образи співробітників з її боку (а.с.68).

6 лютого 2019 року ОСОБА_1 складено службову записку на ім`я тимчасово виконуючої обов`язки завідувача відділу Недопака-Никитенко Н.О. про виконання доручення від 4 лютого 2019 року № 060/51-10 (з) по візуальному огляду об`єкта за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.72).

В цей же день тимчасово виконуюча обов`язки завідувача відділу Недопака-Никитенко Н.О. та заступник генерального директора Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій Шмагалова О.І. склали службові записки про часткове виконання ОСОБА_1 доручення № 060/51-10 та необхідності застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді звільнення за систематичне невиконання доручень керівництва та наявності дисциплінарного стягнення (а.с.70,71).

Наказом тимчасово виконуючої обов`язки генерального директора Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій Загорулько Т.В. від 6 лютого 2019 року № 29-к ОСОБА_1 звільнено на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, через систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором (а.с.69).

Наказом генерального директора Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій С. Груздо від 20 лютого 2019 року № 40-к скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 від 6 лютого 2019 року № 29-к у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю у день звільнення. Звільнено ОСОБА_1 з займаної посади 20 лютого 2019 року на підставі пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором (а.с.76).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 43 Конституції України гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

У частині 1 статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення.

Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Як роз`яснено у пунктах 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (зі змінами та доповненнями), у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини 1 статті 40, пунктом 1 частини 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Виходячи з норм чинного законодавства, для розірвання трудового договору за підставою, що міститься у пункті 3 частини 1 статті 40 КЗпП України, необхідними є такі умови: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; невиконання трудових обов`язків мало систематичний характер; до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення.

Для застосування цієї підстави розірвання трудового договору важливим є невиконання працівником обов`язків, передбачених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. При цьому не може вважатися порушенням трудової дисципліни невиконання обов`язків, які виходять за межі трудових або не випливають з трудового договору. Цю підставу не можна застосовувати до працівника, який відмовився виконати незаконне розпорядження роботодавця, або за відмову виконання роботи, яка не входить до кола його посадових обов`язків, а також за дії, що не пов`язані з виконанням службових обов`язків.

Зі змісту наказу про звільнення ОСОБА_1 убачається, що підставою для її звільнення стала наявність дисциплінарного стягнення у виді догани від 6 листопада 2018 року, а також службові записки тимчасово виконуючої обов`язки завідувача відділу Недопака-Никитенко Н.О. та заступника генерального директора Шмагалової О.І. про часткове виконання ОСОБА_1 доручення № 060/51-10, що свідчить про систематичне невиконання доручень керівництва.

Разом з тим з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 виконувала доручені їй завдання щодо обстеження об`єктів культурної спадщини. Наявність у складених нею актах певних помилок не може свідчити про невиконання їх в цілому і однозначно не може слугувати підставою для звільнення у зв`язку із систематичним невиконанням трудових обов`язків (а.с.60-65).

При цьому, станом на момент складення (6 лютого 2019 року) службових записок про невиконання ОСОБА_1 окремих доручень, термін їх виконання не настав, оскільки був встановлений до 8 лютого 2019 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наявний в матеріалах справи протокол від 29 січня 2019 року № 1 "щодо виникнення конфліктної ситуації у відділі охорони заповідної території та вжиття дисциплінарних заходів впливу на провідного фахівця ОСОБА_1 за неодноразове невиконання поставлених завдань" з якого убачається, що ОСОБА_1 було надано термін на спілкування з керівниками структурних підрозділів та прийняття рішення щодо можливості переведення до іншого структурного підрозділу або звільнення до 31 січня 2019 року (а.с.54-55).

Зміст даного документа дає підстави для висновку про те, що перед позивачем дійсно були поставлені умови про переведення до іншого відділу або її звільнення, що у певній мірі є примусом і як наслідок порушенням трудового законодавства.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що звільнення позивача відбулось із порушенням трудових прав працівника, оскільки відповідачем не доведено наявність обґрунтованих для того підстав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів відхиляє посилання у апеляційній скарзі на те, що до позивача вже застосовувалося дисциплінарне стягнення у виді догани за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором (наказ від 6 листопада 2018 року № 231-п), оскільки наявність догани саме по собі не може слугувати підставою для висновку про систематичне невиконання позивачем її обов`язків.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не виконала у повному обсязі доручення від 4 лютого № 060/51-10 по візуальному огляду об`єкта за адресою: АДРЕСА_4 у термін до 5 лютого 2019 року є необґрунтованими, оскільки у матеріалах справи взагалі відсутнє відповідне доручення, а тому суд позбавлений можливості перевірити цю обставину. Складені тимчасово виконуючою обов`язки завідувача відділу Недопака-Никитенко Н.О. та заступником генерального директора Шмагалової О.І. службові записки від 6 лютого 2019 року про невиконання доручення не розкривають його змісту.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд належним чином не оцінив надані відповідачем докази на підтвердження правомірності звільнення позивача не відповідають обставинам справи, оскільки судом оцінені докази у їх сукупності, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді: