Дата документу 24.11.2021 Справа № 316/704/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 316/704/21

Провадження № 22-ц/807/3730/21

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 06 вересня 2021 року у складі судді Бульби О.М. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - інваліда,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_4 , в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги діяла адвокат Цебер Олена Юріївна, звернулася до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на час встановленої інвалідності, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову.

В обґрунтування позовної заяви, зазначено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , 15.12.2001 року був зареєстрований шлюб Миколаївською сільською радою Великолепетиського району Херсонської області. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою з інвалідністю 2-ї групи з дитинства, діагноз F 70.0 розумова відсталість, G 40 (Розділ 1, пункту 1, підпункту 1,15 епілепсія «Епілептичний синдром).

Позивачу виповнилось 18 років і їй було присвоєно 3-ю групу інвалідності. Позивач навчався у Енергодарській загальноосвітній школі I-III ступенів №4 за інклюзивною формою навчання та в 2020 році була випущена зі школи. Після закінчення школи у 2020 році за інклюзивною формою навчання перед позивачкою постало питання про подальше навчання у вищому навчальному закладі або працевлаштування. У позивачки бувають часті приступи епілепсії з судомами різного характеру і під час таких приступів позивачка також потребує обов`язкової сторонньої допомоги.

Позивач проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , яка утримує її, постійно за нею доглядає. Мати працює на посаді контролера-касира 3-ї категорії ТОВ «Комбінат громадського харчування АЕС» та її середня заробітна плата за останні шість місяців складає 5272,70 грн. Позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального розвитку населення Енергодарської міської ради та отримує державну соціальну допомогу на дітей-інвалідів віком до 18 років, у розмірі 1769,00 грн. На сьогоднішній день відповідач по справі не проживає разом із донькою та дружиною і мешкає окремо, матеріально не допомагає, при цьому позивач потребує такої допомоги у зв`язку з невиліковною хворобою.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 06 вересня 2021 рокупозов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи стягнення з 31.03.2021 року на час встановленої інвалідності..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 908 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, ухваливши рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку, починаючи стягнення з 31.03.2021 та визначити кінцевий строк стягнення до 01.11.2023.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не перевірив та не врахував матеріальний стан обох батьків. Зареєстроване за відповідачем майно, а саме квартира, житловий будинок, автомобіль та мотоцикл є спільним сумісним майном відповідача та третьої особи, оскільки воно придбано під час їх шлюбних відносин.

Після припинення шлюбних відносин відповідач залишив помешкання квартиру у АДРЕСА_1 і переїхав проживати в інше місто м. Дніпрорудне. Таким чином нерухоме майно залишились в повному володінні та користуванні позивача та третьої особи.

Судом не було взято до уваги наявність у відповідача кредитних зобов`язань за договором від 05.01.2021 на суму понад 171 тис. грн., необхідність отримання якого пов`язана з переїздом та влаштуванням свого життя.

Під час розгляду справи судом також не враховано, що позивач має 3 групу інвалідності, тобто є особою зі зниженою працездатністю, має можливість працювати чи стати на облік до центру зайнятості. Останній приступ у доньки був у другій половині 2016 року. Інформації про необхідність додаткового лікування та коштовного медикаментозного забезпечення матеріали справи не містять.

Відповідач не погоджувався із стягненням аліментів «на час встановленої інвалідності» як про це вказав суд першої інстанції, зазначав, що згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії інвалідність позивача встановлена до 01.11.2023, таким чином аліменти мають бути присуджені до 01.11.2023.

Позивачем було надано відзив на апеляційну скаргу відповідно до якої, ОСОБА_5 в особі представника, адвоката Цебер О.Ю. заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування відзиву вказано, що після виповнення 18 років позивачка була переведена з 2-ї групи інвалідності на 3-ю групу інвалідності з підстав того що Медичний перелік № 454/471/516 на повнолітніх осіб не поширюється.

Позивачка має ряд обмежень у життєдіяльності, у червні місяці 2020 року закінчила дев`ять класів Енергодарської загальноосвітньої школи за інклюзивною формою навчання у віці 19 років. Як зазначала представник позивача неважливим є те яку групу інвалідності має дитина, оскільки батьки за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину.

У відзиві також зазначено, що кредитні зобов`язання відповідача не можуть впливати на розмір матеріального забезпечення повнолітньої непрацездатної дитини, проте факт придбання житла, за адресою АДРЕСА_2 підтверджує на думку представника, забезпечене матеріальне становище відповідача.

Позивачам було приєднано до матеріалів справи документи, що підтверджують інвалідність позивачки, у тому числі, і період на який така інвалідність встановлена, за вказаних обставин суд першої інстанції вірно зазначив, що аліменти стягуються з відповідача з 31.03.2021 на час встановленої інвалідності.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Згідно із ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1)справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що вказана справа є малозначною, предметом якої є стягнення аліментів та повнолітню дитину, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували 15.12.2001 шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №9, прізвище після одруження: чоловіка ОСОБА_7 , дружини ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 виданим 15.12.2001 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 15.12.2001, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , місто народження село Миколаївка, Великолепетиський район, Херсонська область, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження 15.12.2001 зроблено відповідний запис за №12, батьками зазначено: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_3 (а.с.10).

Відповідно до витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 15.05.2015 року №132/1743, ОСОБА_5 має важкі порушення опорно-рухового апарату внаслідок органічного ушкодження ЦНС, стійке порушення розумового розвитку резидуально-органічного ґенезу, рівень навчання знань та умінь низький, судомні приступи, вираженні порушення емоцій і поведінки, тобто позивач обмежена у трудовій діяльності (а.с.18).

Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 26.10.2020 ОСОБА_8 встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності: з дитинства. Вказаною довідкою визначено умови та характер праці, а саме: протипоказана важка фізична праця та праця із шкідливими умовами. Дата чергового переогляду 10.10.2023 (а.с.11).

Відповідно до довідки УПСЗН Енергодарської міської ради, за період з вересня 2020 року по лютий 2021 року, ОСОБА_4 , отримала державну соціальну допомогу у розмірі 10 443,00 грн. (а.с.21).

Відповідно до довідки №10 від 04.03.2021 року ОСОБА_3 працює в ТОВ «Комбінат громадського харчування АЕС» на посаді контролера-касира III категорії та її заробітна плата за період з вересня 2020 року по лютий 2021 року склала 31 636,18 грн. (а.с.23).

Як вбачається з довідки про заробітну плату, виданої ВП «Запорізька атомна електрична станція» від 04.06.2021, ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 01.04.1999, за період з грудня 2020 року до травня 2021 року отримав дохід у сумі 215 952,86 грн., з яких ПДФО 38 871,53 грн. та військовий збір 3 239,29 грн.

З договору купівлі-продажу від 24.11.2011, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за вказаним договором придбав двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 247279112 від 09.03.2021 вбачається, що за відповідачем з 12.11.2013 також зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 та на земельну ділянку площею 0,2082 га за цією ж адресою.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів за ОСОБА_1 зареєстровані: з 2016 року автомобіль Opel vivaro 2012 року виготовлення, та з 2018 року мопед Spark SP125C-2X 2017 року виготовлення.

Майно, яке зареєстроване за ОСОБА_1 є предметом спору у справі про поділ майна подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 що перебуває на розгляді в Енергодарському міському суді Запорізької області справа 316/529/21.

06.01.2021 відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту «Кредит Готівкою» за № CMDPI-1232257, за яким АТ «Райффайзен Банк Аваль» надало відповідачу кредит у сумі 171 592,09 грн. з фіксованою відсотковою ставкою 39,90% річних, строком до січня 2025 року. Розмір щомісячного платежу складає 7204,17 грн.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень сторін, позивач ОСОБА_8 проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_1 не мешкає за вищезазначеною адресою.

Положеннями ст. 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_1 погоджуючись із підставами стягнення аліментів на утримання непрацездатної повнолітньої доньки, не погоджувався із рішенням суду першої інстанції в частині розміру стягнутих аліментів та строку їх стягнення.

Обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки та сина покладається законом на обох батьків рівною мірою. У СК України послідовно провадиться принцип рівності прав й обов`язків матері й батька.

Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина не є продовженням обов`язку батьків по утриманню дітей до досягнення ними вісімнадцяти років, оскільки ці обов`язки виникають із різних підстав.

Стягнення аліментів на дочку, сина, які досягали повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою (абз. 4 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 p.).

Таким чином, обов`язок батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина є самостійним обов`язком.

Умовою виникнення у батьків обов`язку щодо утримання є непрацездатність повнолітніх дочки, сина.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Закон охороняє інтереси непрацездатних осіб, тому що вони є обмеженими в своїй життєдіяльності і у зв`язку з цим потребують соціального захисту.

Залежно від ступеня обмеження життєдіяльності встановлюють I, II, III групу інвалідності. Особи з інвалідністю III групи також віднесені сімейним законодавством до категорії непрацездатних осіб. Однак та обставина, що в осіб з інвалідністю III групи зберігається значний відсоток загальної працездатності, є важливою. Тому суд при визначенні розміру аліментів у кожному конкретному випадку має враховувати ступінь втрати працездатності повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема, для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні.

Як зазначалось вище, відповідач ОСОБА_1 офіційно працевлаштований та за період з грудня 2020 року по травень 2021 року включно, за місцем роботи отримав дохід за відрахуванням податків та зборів у сумі 173 842,04 грн., тобто в середньому близько 28 973 грн. на місяць.

Від вказаної суми ј частина складатиме 7 243 грн. на місяць, що більше ніж у чотири рази перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, та встановлений ч. 3 ст. 182 СК України рекомендований розмір аліментів.

Ураховуючи зміст положень ст. 198 СК України, саме право повнолітньої ОСОБА_8 на утримання від батьків базується на тому, що вона є непрацездатною.

Таким чином, встановлення ОСОБА_8 актом огляду МСЕК від 26.10.2020 третьої групи інвалідності не може враховуватись, як окрема чи додаткова підстава для збільшення розміру аліментів, передбачених законом, які стягуються з батьків на її утримання.

Ураховуючи, що позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального розвитку населення Енергодарської міської ради та отримує державну соціальну допомогу, сукупний розмір її забезпечення складатиме 9012 грн.= (1769 грн.+7243грн.), що більш ніж у півтора рази перевищує дохід матері позивача - ОСОБА_3 .

При цьому, обов`язок щодо утримання позивача ОСОБА_8 покладений Сімейним кодексом України на обох батьків в рівних частинах і ОСОБА_3 також має нести обов`язки щодо утримання непрацездатної доньки.

Отже, стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліментів у розмірі ј частини від усіх видів його доходів призведе до невиправданого перекладення одноособово на відповідача, спільних обов`язків батьків щодо утримання повнолітньої непрацездатної дитини та порушить принцип пропорційності.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не доведена потреба у стягненні коштів на її утримання саме розмірі 1/4 частини від доходів відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи квартира, в якій мешкає позивач разом із матір`ю, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за відповідачем ОСОБА_1 і була придбана ним під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 . При цьому позивач безперешкодно користується вказаним житлом, оплату комунальних послуг за яку здійснюють її батьки (а.с. 109-121).

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 661 ОСОБА_8 до виконання ІПР, вона має обмеження щодо самообслуговування, пересування, навчання та не має обмежень щодо орієнтації, спілкування, контролю за своєю поведінкою.

Позивачу в рамках вказаної програми рекомендована лікувальна фізкультура та пристосування до створення робочого місця з урахуванням особливих потреб. Потреба ОСОБА_8 в протезних виробах, спеціальному фізкультурно-спортивному обладнанні і спорядженні та виробах медичного призначення відсутня (а.с. 12-13).

Матеріали справи також не містять інформації про потребу позивача в оперативному втручанні чи придбанні вартісних медичних препаратів.

Відсутність доказів на підтвердження значних фінансових витрат позивача, виключає можливість стягнення на її користь аліментів, розмір яких, враховуючи розмір заробітної плати відповідача та її стабільність, більш ніж у чотири рази перевищує розмір мінімального прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Наведене не було враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення, в результаті чого необґрунтовано було стягнуто з відповідача аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної доньки у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів.

Ураховуючи фактичний розмір доходів відповідача, колегія суддів вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, що складатиме близько 3600 гривень.

Вказаний розмір утримання відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде достатнім для забезпечення витрат позивача, разом із тим буде співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення зазначив, про початок стягнення аліментів з 31.03.2021 «на час встановленої інвалідності».

Згідно з положеннями ст. 251, 252 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст. 7 Закону від 06.10.2005 р. № 2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (далі Закон № 2961) інвалідність і ступінь утрати здоров`я повнолітніх хворих установлює медико-соціальна експертна комісія (далі МСЕК) за результатами відповідної експертизи. Документом, що підтверджує інвалідність та містить висновок щодо умов і характеру роботи, є довідка МСЕК, яку видають за формою, затвердженою наказом МОЗ від 30.07.12 р. № 577.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 654376 позивачу ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності на строк до 01 листопада 2023 року.

Положення ч. 1,3ст. 286 ЦК України визначають, що фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні.

Фізична особа зобов`язана утримуватися від поширення інформації, зазначеної у частині першій цієї статті, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків або з інших джерел.

Ураховуючи наведені положення ЦК України, відповідач ОСОБА_1 у випадку визначення його обов`язку по сплаті аліментів «на час встановленої інвалідності», буде об`єктивно позбавлений можливості довідатись про відомості одержані при медичному обстеженні ОСОБА_8 , у тому числі про підстави продовження інвалідності чи її зняття, а відтак і про обставини припинення чи продовження свого обов`язку щодо сплати коштів на утримання доньки.

Непрацездатність позивача підтверджена довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 654376 і така довідка містить інформацію про встановлення інвалідності ОСОБА_1 до певної дати, тому колегія суддів приходить до висновку про можливість присудження аліментів саме до 01 листопада 2023 року, на термін до якого позивачу встановлено інвалідність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру задоволених позовних вимог та строку на який стягнуто аліменти.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір").

Ураховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору і збір за подання позову підлягав стягненню з відповідача, то судовий збір сплачений відповідачем за апеляційний перегляд цієї справи, частково в розмірі 454,00 грн. підлягає компенсації за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 06 вересня 2021 року в цій справі в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню та терміну до якого стягуються аліменти - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи стягнення з 31 березня 2021 року до 01 листопада 2023 року.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави частину сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2021 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова