Справа № 509/4770/21
15 листопада 2021 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кириченко П.Л.,
при секретарі Осадченко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У вересні 2021 року позивачка звернулася до суду з зазначеним вище позовом, в якому зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В цій квартирі зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 , але вона ніколи не проживала в ній. На даний час у позивачки виникла необхідність здійснити відчуження (продаж) вказаної вище квартири, але потенційний покупець не бажає купувати цю квартиру, оскільки в ній зареєстрована стороння особа відповідачка. І при цьому, відповідачка добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку з вказаної квартири.
З цих підстав позивачка просила суд, усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність.
Відповідачка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачці на праві особистої приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Право власності на вказане вище нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23 червня 2018 року, яке видане приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л.М. та Витягом з державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно.
В цій квартирі зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Той факт, що відповідачка не проживала в цій квартирі, підтверджується актом депутата Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Дубовицької І.М. від 31 серпня 2021 року, зареєстрований Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області 08 вересня 2021 р. за № 865.
При цьому, відповідачка добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку з вказаної квартири.
Реєстрація відповідачки у цій квартирі перешкоджає позивачці в повній мірі реалізовувати її права, як власника квартири (володіти, користуватися, розпоряджатися). На даний час у неї виникла необхідність здійснити відчуження (продаж) вказаної вище квартири, але потенційний покупець не бажає купувати цю квартиру, оскільки в ній зареєстрована стороння особа відповідачка.
Позивачка зверталася до Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області з метою зняти відповідачку ОСОБА_2 , з реєстраційного обліку з вказаної вище квартири, але їй там порекомендували з цим питанням звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України: власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою вчинення певних дій для запобігання такого порушення.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Згідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 26 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 р.: зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
У відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
За вказаних обставин, суд вважає, що слід задовільнити позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст. 3-7, 10-13, 18, 76-83, 95, 133, 174, 213, 228, 229, 241-246, 258, 259, 263-268, 272, 273 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 71, 72, 116 ЖК України, п.п. 33, 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовільнити.
Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржене до палати по цивільним справам Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Кириченко П.Л.