Ухвала

21 січня 2021 року

м. Київ

справа № 204/2029/20

провадження № 61-567ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 16 433,95 доларів США, що за курсом 24,20 грн, відповідно до службового розпорядження НБУ від 20 листопада 2019 року складає 397 701,59 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 24 листопада 2005 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №DNHLGK00000456, згідно з яким Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 331 825,20 доларів США на термін до 24 листопада 2015 року. У забезпечення виконання зобов`язання за цим кредитним договором між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 20 листопада 2019 року має заборгованість за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 142 734,89 долари США, заборгованость по відсоткам за користування кредитом у розмірі 195 399,23 доларів США, заборгованость по комісії за користування кредитом у розмірі 258 89,90 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 1 213 451,16 доларів США, що в сумі становить 1 577 475,18 доларів США.

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просило стягнути з боржника та поручителя частину суми заборгованості за кредитом в розмірі 16 433,95 доларів США, що є відсотками за користування кредитом за період з 27 грудня 2013 року по 20 листопада 2019 року.

Ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 02 червня 2020 року про відкриття провадження визначено, що відповідно до статей 19, 274 ЦПК України, враховуючи, що справа є незначної складності та ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних громадян, справа може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2020, позов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNHLGK00000456 від 24 листопада 2005 року, яка виникла станом на 20 листопада 2019 року та складається із заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 4 795,92 доларів США.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судового збору.

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення повністю та передати справу на новий розгляд.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року - 2 270 грн.

Ціна позову у цій справі становить 16 433,95 доларів США, і як вказує позивач, відповідно до службового розпорядження НБУ від 20 листопада 2019 року, 1 долар США становить 24,20 грн, і в перерахунку на гривневий еквівалент складає 397 701,59 грн, і станом на 01 січня 2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270*250=567 500).

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, характер спірних правовідносин та складність зазначеної справи, а також враховано, що касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Крім того, частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються у тому числі і на касаційне провадження. Тому Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендації № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключають з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягнення таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людиниу справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувані заявником рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2020 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року ухвалені у малозначній справі, вони не підлягають касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Разом з тим, не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в судді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець