Єдиний унікальний номер 727/9566/20
Номер провадження 2/725/1008/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2021 року м.Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Войтуна О.Б.,

при секретарі Бідней А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнання права постійного користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права постійного користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2 з 15 квітня 2005 року вони спільно з його мамою ОСОБА_3 проживали у буд. АДРЕСА_1 з січня 2004 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_4 .

Зазначала, що 16.09.2009 року шлюб між ними було розірвано, однак через деякий час вони примирились, однак, шлюб повторно не зареєстрували і з цього часу продовжили проживати однією сім`єю без шлюбу.

Проживаючи разом в буд. АДРЕСА_1 , вони з ОСОБА_2 вели спільне господарство, спільно несли всі витрати на утримання вказаного будинку, його ремонт. Всі кошти, які позивачка заробляла, вона витрачала на родину та утримання вказаного житлового будинку.

Вказувала, що за час їхнього спільного проживання, вона з дитиною були прописані за іншою адресою, оскільки, будинок АДРЕСА_1 був не приватизований, а головним квартиронаймачем була мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка з незрозумілих причин, не бажала реєструвати її з дочкою за місцем їхнього постійного проживання.

Після смерті своєї матері, її чоловік, намагався зареєструвати їх з дочкою за місцем їхнього проживання, розпочав процедуру реєстрації і навіть 10.08.2020 року отримав дозвіл від Чернівецької міської ради на реєстрацію по АДРЕСА_1 їхньої неповнолітньої дочки, однак, раптово помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до завершення процедури їхньої реєстрації в будинку.

Після смерті чоловіка вона звернулась в Департамент житлово-комунального господарства по питанню її реєстрації в будинку АДРЕСА_1 , однак, їй пояснили, що у зв`язку із смертю головного квартиронаймача ОСОБА_2 , зареєструвати її в будинку не можуть.

Враховуючи викладене з посиланням на норми матеріального та процесуального права просила визнати за нею право постійного користування житловим будинком, загальною площею 57,10 кв. м., який складається з двох житлових кімнат житловою площею 25,7 кв. м., розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивачка не з`явилась. Від її представника подано заяву про розгляд справи без їх участі. Позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Від їх представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Проти позову не заперечують.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 47 Конституції України та ст.9 ЖК України гарантовано право громадянина на житло. Ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Згідно ст.63 ЖК Української РСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

У відповідності до ст.64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.04.2015 року у якому у них народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка ОСОБА_4 (а.с.6-7).

16.09.2009 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.9).

Попри розірвання шлюбу вони через деякий час примирились та проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 16.09.2009 року (а.с.15).

Житловий будинок АДРЕСА_1 був заселений на підставі Ордера №47 від 12.02.1970 року ОСОБА_3 та її сім`єю (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, відповідно до копії Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Таким чином статусу основного квартиронаймача житлового будинку АДРЕСА_1 набув син померлої - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11,12).

Відповідно до ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному встановлені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4-6, 76-81, 95, 206, 247, 258-259, 263-265, 280, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 право постійного користування житловим будинком, загальною площею 57,10 кв. м., який складається з двох житлових кімнат житловою площею 25,7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі, до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун