Справа № 263/815/21
Провадження № 2/263/1071/2021
УХВАЛА

25 січня 2021 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Шатілова Л.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», як правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 22 січня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. від 28.09.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 20964, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

Разом із позовною заявою позивачем до суду надано заява про забезпечення позову шляхом встановлення заборони Акціонерному товариству «Альфа-Банк», державному реєстратору, іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії, вчиняти дії щодо відчуження, міни, дарування, передачі в оренду, користування, внесення до статутних капіталів, розпорядження, тощо, вчиняти реєстраційні дії, пов`язані із державною реєстрацією та перереєстрацією права власності та інших речових прав щодо квартири АДРЕСА_2 , а також шляхом встановлення заборони вчиняти певні дії в межах виконавчого провадження № 62495356 до ухвалення судового рішення у справі.

В обґрунтування заяви зазначила, що 28.09.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано за № 20964, яким звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , та який перебуває на виконанні у Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням норм законодавства, а тому звернулась до суду з відповідним позовом. Крім цього зазначає, що їй стало відомо про те, що відносно квартири вчиняються дії щодо її примусового відчуження. Таким чином існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити захист або поновлення порушених прав позивача.

Відповідно до вимог ст. 153 ЦПК України сторони для розгляду заяви про забезпечення позову не викликались.

Вирішуючи питання щодо указаної заяви, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі, або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Крім того, ч. 3 ст. 150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2-х днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вимогами статті 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Як роз`яснено у п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза не виконання та утруднення можливого рішення про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Верховного Суду № 910/1040/18 від 16.08.2018 року зроблено правовий висновок про те, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Виходячи з положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

З огляду на те, що невжиття такого заходу забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, може істотно ускладнити ефективний захист оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся, суд дійшов до висновку про те, що заява позивача підлягає частковому задоволенню, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. від 28.09.2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 20964.

Щодо вимог заявника про забезпечення позову шляхом встановлення заборони Акціонерному товариству «Альфа-Банк», державному реєстратору, іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії, вчиняти дії, пов`язані із державною реєстрацією та перереєстрацією права власності та інших речових прав щодо квартири АДРЕСА_2 , а також шляхом встановлення заборони вчиняти певні дії в межах виконавчого провадження № 62495356, суд зазначає наступне.

Порядок звернення стягнення на майно боржника встановлений розділом VII Закону України «Про виконавче провадження»

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Позивач у своєму позові зазначає, що окрім виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на квартиру, належну позивачу, судом також розглядалась справа про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому на думку суду забезпечення позову шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії, пов`язані із державною реєстрацією та перереєстрацією права власності та інших речових прав щодо квартири позивача, не є співмірним із заявленими позивачем вимогами щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на предмет позовних вимог, в цьому випадку адекватним та ефективним способом забезпечення позову буде саме зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, позивачем не наведено доводів щодо недостатності такого виду забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», як правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити частково.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 62495356 на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем від 28.09.2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 20964, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , до прийняття судом остаточного рішення по справі.

В задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 , відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду, шляхом подачі її до суду апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Л.Г. Шатілова