Справа № 128/2267/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Літневської А.Р.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, встановлення порядку користування нерухомим майном, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, встановлення порядку користування нерухомим майном, мотивуючи позовні вимоги тим, що 14.02.2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 ; від шлюбу мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем та на утримання якого відповідач має сплачувати аліменти на підставі судового наказу. В даний час позивач звернулася з окремою позовною заявою до суду про розірвання шлюбу.

Під час шлюбу, сторонами було придбано дачний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстровано на праві власності в рівних частках за сторонами, тобто по 1/2 частці за позивачем та відповідачем на підставі договору купівлі-продажу дачного будинку.

Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0276 гектари, цільове призначення: для індивідуального садівництва, кадастровий номер :01:004:0994, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності в рівних частках, тобто, по 1/2 частці за позивачем та відповідачем на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Придбаний сторонами під час шлюбу з відповідачем дачний будинок неможливо розділити в натурі, оскільки він не є відокремленим житловим приміщенням і його стіни межують з іншими котеджами (дачними будинками), а тому він не може бути переобладнаний в два окремих житлових приміщення з окремими входами, оскільки не існує технічної можливості переобладнати його в дві відокремлені квартири з окремими виходами.

Тому, найкращим варіантом поділу даного дачного будинку між подружжям є встановлення порядку користування ним, щоб кожен співвласник мав можливість користуватися своєю власністю окремо на скільки це можливо, без спірних питань.

Придбаний сторонами дачний будинок складається з трьох житлових кімнат житловою площею 48,7 кв. м та решти приміщень, які відображені в технічному паспорті.

Позивач з неповнолітнім сином постійно проживають в дачному будинку і користуються дитячою кімнатою ІІ 1-7 площею 14,9 кв. м. та кімнатою ІІ 1-8 (спальнею) площею 12,6 кв. м, які розташовані на другому поверсі дачного будинку поряд і тому, позивач вважає за доцільне, щоб у її користування були виділені саме ці дві кімнати, з урахуванням того, що з нею проживає також малолітній син, а відокремлену кімнату ІІ 1-10 площею 21,2 кв. м - вважає, що буде доцільно виділити відповідачу; решту приміщень: тамбур І 1-1 площею 2,2 кв. м, прихожу І 1-2 площею 6,7 кв. м, кухню-вітальню І 1-3 площею 35,2 кв. м, гараж І 1-4 площею 21, 6 кв. м, санвузол І 1-5 площею 2,8 кв. м, передпокій І 1-6 площею 9,6 кв. м, санвузол ІІ 1-9 площею 10,3 кв. м, терасу, а також земельну ділянку - залишити у спільному користуванні сторін.

Так, площа житлових кімнат, які позивач просить виділити з неповнолітнім сином в користування, не набагато перевищує по площі площу великої житлової кімнати (21,2 кв. м), яку вона просить виділити в користування відповідачу (дві кімнати площею 14,9 кв. м. + 12,6 кв. м= 27,5 кв. м. ).

Так, житлова площа дачного будинку складає 48,7 кв. м , тобто в ідеалі частки кожному співвласнику 1/2 частки у праві власності має бути виділено по 24,35 кв. м.

Однак, в даному випадку, так як поділити це майно в натурі неможливо, позивач просить встановити порядок користування зазначеним нерухомим майном.

Крім того, під час шлюбу сторони також набули: автомобіль VOLVO FH 12, 2002 року випуску, вантажний сідловий тягач-Е, номер шасі НОМЕР_1 , що зареєстрований за відповідачем; спеціалізований напівпричіп WIELTON NW, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , що зареєстрований за відповідачем; напівпричіп SCHMITZ SKO 24, 2003 року випуску - напівпричіп Н/ПР-РЕФРИЖЕРАТОР-Е, номер шасі НОМЕР_3 , що зареєстрований за відповідачем.

Позивач вважає, що автомобілі та причіпи можливо поділити між сторонами в натурі, враховуючи їхню вартість, яка визначена на підставі звіту про ринкову вартість.

Так, позивач вважає за доцільне в порядку поділу в натурі майна подружжя виділити в натурі відповідачу дорожчий спеціалізований напівпричіп WIELTON NW, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , а їй виділити в натурі: автомобіль VOLVO FH 12, 2002 року випуску, вантажний сідловий тягач-Е, напівпричіп SCHMITZ SKO 24, 2003 року випуску - напівпричіп Н/ПР-РЕФРИЖЕРАТОР-Е, номер шасі НОМЕР_3 ,

На виплату компенсації за свою частку у спільній сумісній власності позивач не претендує, а тому не просить стягнути на її користь з відповідача різницю у вартості майна, яке просить виділити їй в натурі (245513 грн. - 217 823 грн. = 27690 грн.), а саме: 27690 грн.

Оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо поділу спільного майна, позивач звертається до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким поділити в натурі майно, що набуте під час шлюбу і належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності подружжя, і в порядку поділу майна, визнати за нею право власності на: автомобіль VOLVO FH 12, 2002 року випуску, вантажний сідловий тягач-Е, номер шасі НОМЕР_1 , вартістю 106 491 грн. (сто шість тисяч чотириста одна гривня), напівпричіп SCHMITZ SKO 24, 2003 року випуску та напівпричіп Н/ПР-РЕФРИЖЕРАТОР-Е, номер шасі НОМЕР_3 , вартістю 111332 грн. (сто одинадцять тисяч триста тридцять дві гривні), на загальну суму 217 823 грн. (двісті сімнадцять тисяч вісімсот двадцять три гривень); у власності відповідача залишити спеціалізований напівпричіп WIELTON NW, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , вартістю 245513 грн. (двісті сорок п`ять тисяч п`ятсот тринадцять гривень); право спільної сумісної власності подружжя з моменту поділу майна припинити; встановити порядок користування дачним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельною ділянкою площею 0,0276 гектари, цільове призначення: для індивідуального садівництва, кадастровий номер :01:004:0994, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши їй у користування в дачному будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 : кімнату ІІ 1-7 площею 14,9 кв. м. та кімнату ІІ 1-8 (спальню) площею 12,6 кв. м, а кімнату ІІ 1-10 площею 21,2 кв. м - виділити у користування відповідачу, а решту приміщень: тамбур І 1-1 площею 2,2 кв. м, прихожу І 1-2 площею 6,7 кв. м, кухню-вітальню І 1-3 площею 35,2 кв. м, гараж І 1-4 площею 21, 6 кв. м, санвузол І 1-5 площею 2,8 кв. м, передпокій І 1-6 площею 9,6 кв. м, санвузол ІІ 1-9 площею 10,3 кв. м, терасу, а також земельну ділянку площею 0,0276 гектари, цільове призначення: для індивідуального садівництва, кадастровий номер :01:004:0994, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , залишити у спільному користуванні; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22.11.2021 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, встановлення порядку користування нерухомим майном, в частині встановлення порядку користування дачним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельною ділянкою площею 0,0276 гектари, цільове призначення: для індивідуального садівництва, кадастровий номер :01:004:0994, розташована за адресою: АДРЕСА_1 залишена без розгляду.

В підготовче судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Галіцина В.В. надала суду заяву, в якій зазначила, що позов своєї довірительки підтримує повністю, просить його задоволити та вирішити питання щодо розподілу судових витрат; на технічній фіксації судового засідання не наполягала.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Саушкін В.В. в підготовче судове засідання надав заяву, в якій просив судове засідання не фіксувати технічними засобами, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає та не заперечує щодо їх задоволення.

Відзив на позовну заяву позивача відповідачем у встановлений судом строк не подавався, а тому відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

14.02.2017 року я зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 11).

В шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Під час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було придбано, в тому числі, автомобіль VOLVO FH 12, 2002 року випуску, вантажний сідловий тягач-Е, номер шасі НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва НОМЕР_4 від 06.02.2018 року (а.с. 34); спеціалізований напівпричіп WIELTON NW, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва НОМЕР_5 від 31.03.2018 року (а.с. 32); напівпричіп SCHMITZ SKO 24, 2003 року випуску - напівпричіп Н/ПР-РЕФРИЖЕРАТОР-Е, номер шасі НОМЕР_3 , що зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва НОМЕР_6 від 06.02.2018 року (а.с. 33).

Згідно ч.1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності.

Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що дані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 69 СК України установлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 ч. 1 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між: ними або шлюбним договором.

Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ст. 70 ч. 3 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно норм ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності .

Відповідно до ч.1 ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 25 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення законодавства щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі, коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального розподілу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

На виплату компенсації за свою частку у спільній сумісній власності позивач не претендує, а тому не просить стягнути на її користь з відповідача різницю вартості майна.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що транспортні засоби є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбані під час шлюбу подружжя, а тому позовні ОСОБА_1 є обгрнутованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в загальному розмірі 3086 грн. 00 коп., що підтверджено документально (а.с. 1).

Враховуючи, повне задоволення вимог позивача, той факт, що ухвалою суду позовна вимога немайнового характеру залишена без розгляду, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2178 грн. 00 коп.

Інших доказів на підтвердження понесення судових витрат, зокрема, як зазначено в позовній заяві, на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн., позивачем не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60 63, 69, 70, 73 СК України, ст. ст. 358, 372 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 133, 141, 200, 247, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України ,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Поділити в натурі майно, що набуте під час шлюбу і належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_7 право власності на:

автомобіль VOLVO FH 12, 2002 року випуску, вантажний сідловий тягач-Е, номер шасі НОМЕР_1 , вартістю 106 491 грн. (сто шість тисяч чотириста одна гривня);

напівпричіп SCHMITZ SKO 24, 2003 року випуску - напівпричіп Н/ПР-РЕФРИЖЕРАТОР-Е, номер шасі НОМЕР_3 , вартістю 111332 грн. (сто одинадцять тисяч триста тридцять дві гривні), на загальну суму 217 823 грн. (двісті сімнадцять тисяч вісімсот двадцять три гривень).

У власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_8 залишити спеціалізований напівпричіп WIELTON NW, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , вартістю 245513 грн. (двісті сорок п`ять тисяч п`ятсот тринадцять гривень).

Право спільної сумісної власності подружжя з моменту поділу майна припинити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_8 , жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_7 , жительки АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 2178 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.І. Бондаренко