Справа № 456/4883/20 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/811/3102/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м.Львів

Справа № 456/4883/20

Провадження № 22ц/811/3102/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Левика Я.А., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Будівельно-монтажна фірма «Стрийбуд» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Стрию 25 травня 2021 року у складі судді Янів Н.М., у справі за позовом ОСОБА_3 до ТзДВ «Будівельно-монтажна фірма «Стрийбуд» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

24 листопада 2020 року ОСОБА_3 звернувся з цим позовом. Просить стягнути відповідача у її користь заборгованість у розмірі 416 064,04 грн. та штрафні санкції у розмірі 31 468,57 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 30 січня 2019 року між нею та ТОВ «Будівельно-монтажна фірма Стрийбуд» укладено договір купівлі - продажу майнових прав № 35/01.2019 щодо майнових прав на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , площею 72,05 кв.м. Згідно умов договору вона повинна була сплатити 260 677 грн. до 4 лютого 2019 року, 211 798 грн.- до 7 липня 2019 року та 212 000 грн. - до 5 січня 2020 року. Вказує, що 30 січня 2019 року нею (позивачем) сплачено на рахунок відповідача 111 000 грн. та 1 лютого 2019 року - 149 677 грн., разом: 260 677 грн. Зазначає, що на вимогу керівника відповідача нею ( ОСОБА_3 ) передано 5 480 доларів США, що стверджується розпискою із підписом керівника та печаткою підприємства. Станом на 23 листопада 2020 року гривневий еквівалент 5 480 доларів США за курсом НБУ становив 155 387,04 грн. Вказує, що протягом тривалого часу будівництво будинку, у якому вона мала намір придбати квартиру, не розпочиналось. 17 липня 2020 року між нею та відповідачем досягнуто домовленості про розірвання договору та повернення коштів у тому числі тих, які сплачені готівкою у іноземній валюті, про що укладено додаткову угоду про розірвання договору, умовами якої передбачалось повернення 260 677 грн. протягом 30 робочих днів з дати підписання угоди. Стверджує, що кошти їй не повернуто. Додаткова угода повинна була бути виконана до 22 вересня 2020 року так, як і усна домовленість про повернення 5 480 доларів США. Зобов`язання не виконанні у вказаний строк, тому з відповідача належить стягнути за період з 22 вересня 2020 року по 6 лютого 2021 року пеню у розмірі 18 853,60 грн., 7 905,22 грн. - індекс інфляції та 4 709,75 грн. - 3 % річних від простроченої суми заборгованості. Просить позов задовольнити.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2021 року позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 447 532, 61 грн. заборгованості, з яких: 416 064,04 грн. заборгованість за основним боргом, 18 853,60 грн. - пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, 7 905,22 грн. - інфляційні, 4 709,75 грн. - 3 % річних від простроченої суми заборгованості. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржує ТОВ «Будівельно-монтажна фірма Стрийбуд». Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати в частині стягнення 155 587, 04 грн. основного боргу, 18 853, 60 грн. пені; 1 967, 28 грн. - 3% річних, 2 952, 36 грн. - інфляційних втрат, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у стягненні цих сум відмовити. Позовні вимоги визнає частково, а саме: в частині суми основного боргу у розмірі 260 677 грн. Заперечує щодо боргу в розмірі 5 480 доларів США, оскільки ТОВ «Будівельно-монтажна фірма «Стрийбуд» не є належним відповідачем за таким зобов`язанням, оскільки така форма розрахунку як вручення фізичною особою - покупцем готівкових коштів представникові юридичної особи - продавця під розписку, серед нормативно встановлених актів відсутня. Діюче нормативне регулювання порядку розрахунків фізичних осіб з юридичними особам за товари, роботи послуги чітко регламентує форми таких розрахунків, обмежуючи їх здійсненням безготівкових переказів грошових коштів на поточні банківські рахунки отримувачів та внесенням готівкових коштів до каси підприємства. У зв`язку з цим відповідач не може бути відповідальний перед позивачем за зобов`язаннями третіх осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що 30 січня 2019 року між сторонами укладено договір купівлі - продажу майнових прав № 35/01.2019. Предметом цього договору є майнові права на об`єкт нерухомого майна, визначений у договорі, надалі - об`єкт нерухомості, а саме: № 14 загальною площею 72,05 кв.м в об`єкті будівництва - багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_2 .

Згідно з п. 5 договору строком закінчення будівництва об`єкта будівництва та прийняття його у експлуатацію зазначено 31 грудня 2020 року.

У відповідності до п. 15 договору загальна вартість майнових прав, що є предметом купівлі - продажу за цим договором, становить 684 475 грн. Оплата покупцем договірної ціни здійснюється у наступному порядку: 260 677 грн. сплачуються до 4 лютого 2019 року, 211 798 грн. - до 7 липня 2019 року, 212 000 грн. до 5 січня 2020 року.

30 січня 2019 року позивачем на рахунок відповідача сплачено 111 000 грн. з зазначенням призначення - часткова оплата згідно договору купівлі - продажу №35/01.2019, 1 лютого 2019 року - 149 677 грн., що стверджується квитанціями №12 від 30 січня 2019 року та № 1 від 1 лютого 2019 року.

З розписки, підписаної директором ТОВ «Будівельно-монтажна фірма Стрийбуд» Лобойком О.П., з відбитком печатки товариства, вбачається, що ТОВ ««Будівельно-монтажна фірма Стрийбуд»» підтверджує отримання від ОСОБА_3 5 480 доларів США, що на час отримання становило 149 833 грн., в якості завдатку за договором купівлі - продажу майнових прав від 30 січня 2019 року.

17 серпня 2020 року між сторонами укладено додаток № 1 до договору купівлі - продажу майнових прав, а саме: додаткову угоду про розірвання договору. Згідно умов цієї угоди сторони погодили достроково припинити дію договору шляхом його розірвання та здійснити повернення покупцеві сплаченої нею за договором частини вартості предмета продажу у сумі 260 677 грн. шляхом безготівкового перерахування продавцем коштів на банківський рахунок покупця протягом 30 робочих днів з дати оформлення цієї додаткової угоди.

Розпискою від 30 січня 2019 року підтверджується факт отримання відповідачем від ОСОБА_3 15 000 доларів США, як завдаток за купівлю квартири на АДРЕСА_3 .

Встановлено, що на момент звернення позивача до суду зобов`язання за додатковою угодою про розірвання договору виконанні не були, 260 677 грн. позивачу не повернуто.

Кошти в сумі 5 480 доларів США були отримані директором ОСОБА_4 , як посадовою особою підприємства, згідно розписки, як завдаток на виконання договору купівлі - продажу майнових прав № 35/01.2019, до компетенції якого відноситься вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, за винятком питань, що відносяться до виняткової компетенції загальних зборів учасників і наглядової ради товариства (у випадку створення).

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» директор товариства повинен діяти добросовісно і розумно в інтересах товариства. Окрім того, директор несе відповідальність перед товариством за збитки, заподіяні товариству його винними діями або бездіяльністю.

Оскільки у розписці зазначено, що таку підписав керівник відповідача, розписка скріплена печаткою відповідача, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що кошти були передані відповідачу, а не особисто фізичній особі - ОСОБА_4 .

Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 570 цього Кодексу завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає способом платежу, способом забезпечення виконання зобов`язання обома його сторонами, а також доказом факту укладення договору. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу нерухомості.

Суд першої інстанції виходив з того, що для визнання факту, що сплачена стороною сума є завдатком між сторонами має існувати перш за все укладений письмовий договір про завдаток, яким передбачаються зобов`язання сторін (сплата коштів боржником та передання майна, надання послуг, тощо кредитором). Тобто це не може бути попередній договір, про укладення в майбутньому основного договору, це має бути саме основний договір, може бути пункт в основному договорі, окремий договір про завдаток, розписка або товарний чек. В інакшому випадку сплачена сума коштів вважається авансом. Форма домовленості про сплату завдатку має бути письмова. Сторони можуть укласти окремо договір завдатку або передбачити його умови в основному договорі. В цьому договорі (розписці або товарному чеку) має бути вказано, що внесена сума є саме завдатком. В іншому випадку це буде не завдаток, а аванс. Завдаток є способом забезпечення реального зобов`язання. Спочатку має існувати саме зобов`язання, а вже потім завдаток, який його забезпечує. Іншими словами завдаток не є самостійним зобов`язанням. Він є тільки способом забезпечення іншого зобов`язання і повністю від нього залежить. Таким чином, за умови відсутності хоча б одного з трьох вище наведених критеріїв відмінності передані однією стороною другій стороні грошові суми у рахунок належних за договором платежів є не завдатком, а авансом.

На аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той хто отримав аванс повинен його повернути.

Статтею 571 ЦК України передбачено правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Судом встановлено, що між сторонами існували договірні відносини купівлі- продажу майнових прав, укладений договір № 35/01.2019, який за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону. Передані ОСОБА_3 посадовій особі відповідача (директору ОСОБА_4 ) кошти в розмірі 5 480 доларів США, суд першої інстанції вірно розцінив як завдаток, про що безпосередньо зазначено у розписці.

У зв`язку із невиконанням основного зобов`язання за договором та припиненням такого шляхом його розірвання з вини кредитора сума завдатку, еквівалентна 5 480 доларам США, повинна бути повернута позивачу.

На підставі встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 416 064,04 грн.

Згідно із ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Я кщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Я кщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.( ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Встановлено, що відповідач свої зобов`язання за додатковою угодою про розірвання договору від 17 серпня 2019 року, яка є додатком № 1 до договору № 35/01.2019, не виконав, не перерахував позивачу 260 777 грн. протягом 30 робочих днів з дати оформлення цієї додаткової угоди. Також не були повернуті кошти на першу вимогу позивача у порядку передбаченому ст. 530 ЦК України, які були передані як завдаток по договору купівлі - продажу майнових прав.

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Ч астина 1 ст. 546 ЦК України визначає види забезпечення виконання зобов`язання: неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток, право довірчої власності.

Згідно із ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

П енею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

У зв`язку з тим, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, стягненню на користь позивача підлягають пеня у розмірі 18 853,60 грн., 7 905,22 грн. - інфляційні втрати, оскільки заборгованість розрахована у національній валюті,- 4 709,75 грн. - 3 % річних від простроченої суми заборгованості.

Позивачем надано суду розрахунок щодо заборгованості відповідача, який не спростовано належними та допустимими доказами.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позову на підставі встановлених обставин, які відповідають наявним у справі доказам.

З висновками суду, які відповідають обставинам справи, не спростовані доводами апеляційної інстанції, належить погодитися. Підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись: ст. ст. 141, 142, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Будівельно-монтажна фірма «Стрийбуд» залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Будівельно-монтажна фірма «Стрийбуд» (код в , 82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Ленковського, 5 а, офіс 52) в користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 2000 (дві тисячі) грн. витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Постанову складено і підписано 16 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді