Провадження № 2/493/367/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі

головуючого-судді ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.

за участю секретаря АНТОСЮК Н.В.

представника позивача АДВОКАТА НЕЗВІСЬКОГО Д.Я.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача АДВОКАТА БУЗОВСЬКОГО О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

13.09.2019 року ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що 19.01.2018 року між нею та відповідачем був укладений шлюб.

Під час шлюбних відносин ІНФОРМАЦІЯ_1 , у них народилась донька ОСОБА_5 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.07.2016 року шлюб між нею та відповідачем розірваний.

Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації №408 від 27.07.2017 року, було визначено місце проживання дитини з матір`ю.

Під час спільного подружнього життя ОСОБА_3 постійного місця роботи та заробітку не мав, особливого інтересу до доньки не проявляв, у її вихованні практично участі не брав, донька перебувала на постійному утриманні матері, через що ОСОБА_2 була змушена звернутися до суду про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на дитину.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.12.2017 року з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на користь позивачки в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу).

Проте, відповідач аліменти сплачував не регулярно, посилаючись на те, що у нього не має роботи. Крім того, ОСОБА_3 жодного разу не відвідував навчальний заклад, в якому навчається донька, її виховним процесом не займався, натомість, цим займалась мати.

27.08.2019 року відповідач ОСОБА_3 взяв доньку на прогулянку, з його слів, на одну годину, та до цього часу не повернув, а згодом подзвонив позивачці та повідомив, що дитини вона не побачить. За даним фактом вона звернулась із заявами до правоохоронних органів про вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

ОСОБА_2 стверджує, що на даний момент донька ОСОБА_5 перебуває у сторонніх людей (друзів чоловіка), не має постійного житла, реальних умов житла, може бути психологічно збентежена, оскільки відповідач має здібності психологічного тиску на дитину.

Відповідач постійного місця роботи не має, будь які заощадження у нього відсутні, не має постійного місця проживання, веде непорядний спосіб життя, має прихильність до наркотичних засобів. Так, вироком Балтського районного суду Одеської області від 25.01.2019 року був притягнутий до кримінальної відповідальності у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України. Крім того, постійно чинить конфлікт з позивачкою, ображає її та її родину.

Позивачка в свою чергу, має постійне місце роботи та стабільний гідний дохід від роботи, за місцем роботи характеризується позитивно, самостійно здійснює повне утримання та забезпечення дитини всім необхідним для її життєдіяльності, а саме: купує продукти харчування, сезонний одяг, покриває витрати на медичний догляд, виконує всі батьківські обов`язки, займається її розвитком, вихованням та навчанням, у дитини є всі необхідні речі для розвитку та для комфортного проживання. Крім того, позивачка створила всі належні умови для своєї дитини, що підтверджується Актом обстеження квартири ОСОБА_2 та висновком опікунської ради Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації про доцільність визначення місця проживання дитини.

На підставі вище викладеного, позивачка вважає, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а його поведінка створює невідворотні наслідки для фізичного і психологічного здоров`я доньки. Тому просила суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (т.1 а.с. 2-7)

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16.09.2019 року позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.(т. 1 а.с. 48)

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.11.2019 року відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. (т. 1 а.с. 52-54)

03.02.2020 року від представника відповідача - адвоката Коротенка Є.О. надійшло пояснення, щодо позовної заяви ОСОБА_2 про позбавлення відповідача батьківських прав, на його думку зазначені позовні вимоги ОСОБА_2 не відповідають фактичним обставинам, тому позовна заява не підлягає задоволенню.

Так, щодо твердження позивачки стосовного того, що відповідач чинить дії, які носять психологічний тиск на родину позивачки та наносить непоправимі душевні травми їхній доньці ОСОБА_6 , є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Крім того, ОСОБА_2 не зазначила, як саме та яким чином відповідач це робить.

Стосовно позовних вимог про позбавлення батьківських прав, представник відповідача зазначає, що у позовній заяві ОСОБА_2 посилається на ст. 164 СК України, яка передбачає підстави для позбавлення батьківських прав відносно дитини, проте зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка не зазначила підставу, відповідно до якої відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не надано доказів, які б підтверджувати ці підстави.

Крім того, представник відповідача адвокат Коротенко Є.О. зазначив, що зі слів відповідача, у нього з донькою довірительні відносини, він багато часу проводив з нею, спілкувався, робив домашнє завдання, вони проживали в гармонії та порозумінні. Під час розмови з матір`ю, донька неодноразово говорила про те, що хоче проживати з батьком, оскільки з ним вона почувається спокійно, та не хоче з ним розлучатися.

Представник відповідача не погоджується із твердженням позивачки, стосовно того, що відповідач не сплачував своєчасно аліменти, через те, що у нього не було грошей, оскільки згідно виписки по руху картки видно, що він систематично сплачував аліменти на дитину та додаткові витрати, а також має копії чеків на покупку одягу для доньки та копії підтверджень оплат на додаткові витрати. Крім того, на даний момент відповідач являється фермером та займається самостійним обробітком земельної ділянок та паїв, тобто фактично має власний бізнес та має змогу сплачувати аліменти та додаткові витрати.

Доводи позивачки стосовного того, що відповідач жодного разу не з`являвся та не відвідував навчальний заклад дитини та виховний процес займав опосередковане місце спростовуються копіями довідок з школи та поясненнями вчителів. Згідно довідки від 25.09.2019 року № 170, ОСОБА_6 , навчалась у 2 класі НВК «Пужайківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад», та згідно характеристики зі школи, відповідач постійно цікавився навчанням дитини, телефонував та приїжджав до школи.

Крім того, посилання позивачки на те, що ОСОБА_3 має схильність до наркотичних засобів є незрозумілим, оскільки згідно вироку Балтського районного суду Одеської області від 25.01.2019 року, його було притягнуто до відповідальності за ст.. 310 КК України, проте судом достовірно було встановлено, що на участку його матері росла сама по собі конопля, яку відповідач разом з матір`ю періодично зрубують та утилізують. А також, відповідач працював тіло охоронцем та проходив час від часу медичні та фізичні огляди, жодного разу не було встановлено, що він вживав алкогольні та наркотичні препарати.

На підставі вищевикладеного просив суд надати належну оцінку обставинам та фактам викладеним у поясненні. (т. 1 а.с.88-90)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.06.2020 року позовну заяву залишено без розгляду.(т. 1 а.с.120-122)

23.06.2020 року задоволена апеляційна скарга на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09.06.2020 року у цивільній справі 755/14731/19, справу направлено до Голосіївського районного суду м. Києва для продовження розгляду. (т. 1 а.с. 125-134)

01.07.2020 року справу передано Київському апеляційному суду. (т. 1 а.с.136)

Ухвалою Київського апеляційного суду Одеської області від 03.07.2020 року відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Незвіського Д.Я. в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва. (т. 1 а.с. 141)

Постановою Київського апеляційного суду від 07.10.2020 року апеляційну скаргу задоволено, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09.06.2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.(т. 1 а.с.166-169)

09.10.2020 року цивільну справу направлено на адресу Голосіївського районного суду м. Києва.

30.06.2020 року від Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як недостатньо підстав. (т. 1 а.с. 183-185)

17.12.2020 року від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Незвіського Д.Я. надійшла заява про зміну предмету позову, згідно якої позивачка просила визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_2 до досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку. (т. 1 а.с. 195)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2021 року постановлено справу передати за підсудністю до Балтського районного суду Одеської області. (т. 1 а.с. 211-213)

31.03.2021 року матеріали даної цивільної справи надійшли на адресу Балтського районного суду Одеської області, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу розподілено на суддю Ільніцьку О.М. (т. 1 а.с. 222)

Ухвалою судді від 16.04.2021 року дану цивільну справу прийнято до провадження, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. (т. 1 а.с. 230)

09.08.2021 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Бузовського О.І. надійшла заява про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві, про визначення місця проживання дитини. (т.2 а.с. 10)

Ухвалою суду від 30.08.2021 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Бузовського О.І. задоволено, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав залишено без руху, позивачці встановлено строк для виправлення недоліків, який становив 10 днів. ( т. 2 а.с. 26-27)

21.09.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява з процесуальних питань, яка являється уточненим позовом. ( т. 2 а.с. 37-40)

19.10.2021 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Бузовського О.І. надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , згідно якого відповідач позовні вимоги, зазначені у заяві про зміну предмету позову від 17.12.2020 року та у заяві з процесуальних питані від 16.09.2021 року визнає, не заперечує проти того, щоб донька проживала з матір`ю, але позивачка в свою чергу не повинна чинити перешкод у його побаченнях з дитиною. Крім того, відповідач вживає та буде вживати всіх заходів для того, щоб його донька не була позбавлена батьківського піклування та могла з ним спілкуватись, а він міг турбуватись про неї, позитивно впливати на її життя, виховувати та підтримувати добрі стосунки. (т. 2 а.с. 63-64)

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 02.11.2021 року закрите провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. (т. 2 а.с. 75)

В судовому засідання представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, оскільки малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживає з матір`ю за адресоюАДРЕСА_1 .

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про встановлення місця проживання дитини з матір`ю визнав у повному обсязі, не заперечував проти визначення місця проживання дитини з матір`ю, однак зазначив, що хоче щоб позивачка не забороняла йому спілкуватися з дитиною, він хоче приймати участь у її вихованні та утриманні.

Представник третьої особи Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, проте при подачі висновку органу опік та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини вказав, про розгляд справи за його відсутності та в інтересах дитини.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши думки сторін, оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягаю задоволенню в повному обсязі, з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. (ч. 4 ст. 29 ЦК України)

Судом встановлено, що 19.01.2008 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 66, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 від 19.01.2008 року. (т. 1 а.с. 10)

ІНФОРМАЦІЯ_6 у сторін народилася донька ОСОБА_6 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_2 від 11.10.2011 року. (т. 1 а.с. 9)

Згідно копії рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04.07.2016 року шлюб між сторонами розірваний. (т. 1 а.с. 12)

В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 . (т. 1 а.с. 14)

Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації №408 від 27.07.2017 року, було визначено місце проживання дитини з матір`ю. ( т. 1 а.с. 23)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.12.2017 року, з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь позивачки у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та було видано виконавчий лист. ( т. 1 а.с. 17-21)

Відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, про що повідомив в судовому засіданні, та додав, що він бажає спілкуватись з дитиною, приймати участь у її вихованні, бачитися з нею, проте, бажає, аби позивачка не чинила йому перешкод.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст.157 цього Кодексу.

З висновку органу опік та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини від 04.10.2021 року № 103/8177/41/3, вбачається, що є можливим визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_2 . Крім того, у вказаному висновку зазначено, що ОСОБА_3 повідомив спеціалістам Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, що не заперечує, щоб донька проживала з матір`ю, однак він бажає постійно спілкуватись з дитиною, брати участь у її вихованні та утриманні. (т. 2 а.с. 69-70)

За змістом ст. 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування квартири, який зареєстрований за № 4279 від 13.09.2010 року, приватним нотаріусом Київського міського нотокругу Рильськорю Л.С., що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.09.2010 року, копією договору дарування квартири та копією технічного паспорту на вказану квартиру. (т. 1 а.с.28-31)

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Отже в вищевказаних норм випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Отже в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до обох батьків, вік дитини, а також те, що в даному випадку відповідач визнає позов та не заперечує щодо того, щоб дитина проживала разом з матір`ю, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 161 СК України,ст.ст. 10, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 23.11.2021 року.

СУДДЯ