Справа № 446/1923/20 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І.
Провадження № 22-ц/811/2014/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Львівської районної держаної адміністрації про визначення способу участі у вихованні дитини,

ВСТАНОВИЛА:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами до ОСОБА_2 , третьої особи Служби у справах дітей, уточнивши які просив встановити наступний спосіб його участі у вихованні дитини, а саме просить призначити йому такий час спілкування з дитиною: кожну другу суботу та неділю, а відтак протягом чотирьох вихідних днів в місяць хоче, щоб дитина повністю спілкувалася з ним. З цією метою він хоче забирати дитину зі садочку в п`ятницю і до 19 години в неділю він зобов`язується доставити особисто дочку по місцю проживання її матері; щоб дитина була з ним половину святкових та релігійних днів; також раз в тиждень відвозити дитину за її бажанням на гурток, який вона вибере сама для занять, а відтак просить встановити йому раз в тиждень день коли він буде відвозити самостійно та забирати дочку з гуртка та доставляти її після занять по місцю проживання відповідачки.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він з відповідачкою перебував у шлюбі з 13.06.2014, від якого у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Після розірвання шлюбу 20.09.2016, його дочка проживає разом з відповідачкою та її батьками по АДРЕСА_1 . Оскільки він як батько дитини має право на виховання її та розвиток, та відповідачка чинила йому перешкоди у цьому, він звернувся до служби у справах дітей щодо постановлення рішення про його участь у вихованні дитини. Розпорядженням Кам`янка-Бузької РДА встановлено спосіб та визначено йому час прийняття участі у виховані дитини. Відповідачка зазначеного розпорядження не виконує у зв`язку з чим змушений звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Львівської районної держаної адміністрації про визначення способу участі у вихованні дитини задоволено частково.

Визначено ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено їх систематичні побачення у перший та третій тиждень місяця, а саме в п`ятницю та суботу, з 14:00 до 20:00 год. за місцем проживання батька без присутності матері.

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з на користь ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 280,26 (двісті вісімдесят гривень двадцять шість копійок) сплаченого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1000 (одну тисячу гривень) витрат пов`язаних із розглядом справи та 11 333,30 (одинадцять тисяч триста тридцять три гривень тридцять копійок) витрат на правничу допомогу.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального права. Вказує на те, що суд дійшов до невірного висновку обмеження побачення лише кількома годинами в день, чотири рази на місяць. Вважає, що такий висновок суду не грунтується на обставинах справи і явно суперечить інтересам дитини. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

14.07.2021 ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу позивача.

Відповідачка зазначає, внаслідок непослідовної поведінки позивача донька не відносить батька до кола осіб, з якими бажає спілкуватися, тому на даному етапі визначений судом спосіб та час побачень позивача з донькою є достатнім для формування довірливих відносин між ними та створює передумови для налагодження стосунків з дитиною.

Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі. ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення з мотивів, викладених у відзиві на скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Судом установлено, що 13.06.2014 між сторонами зареєстрований шлюб. У подружжя народилася донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20.09.2016 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили.

Відповідно до характеристики виданої Ременівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області 07.09.2020, ОСОБА_2 ,1992 р.н., зареєстрована в АДРЕСА_1 , за час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з позитивної сторони.

Як видно з довідок №5 від 19.08.2020 та №8 від 15.10.2020, виданих Ременівським ДНЗ «Зернятко» ОСОБА_2 здійснює оплату за перебування дитини ОСОБА_3 в ЗДО «Зернятко та постійно приводить та забирає її з дитячого садочка.

07.10.2020 психологом Українського Товариства Системної та Короткотермінової Психотерапії наданий висновок за результатами психологічного обстеження ОСОБА_3 , у результаті тестування та спостереження за поведінкою дитини можна зробити висновок, що розвиток дитини відповідає віку. У ОСОБА_5 є позитивні взаємовідносини з матір`ю та іншими членами родини з якими вона проживає (дідусем, бабцею, братом мами.). Із батьком у дитини напружені взаємостосунки, які викликають у дитини тривожність. Стосунки з ним несформовані, потребують поетапного встановлення, формування в них довіри дівчинки до батька. Для формування стабільної емоційної прив`язаності між дитиною і батьком необхідна, перш за все стабільність у поведінкових проявах батька, його реальні кроки по налагодженню стосунків з дитиною, з врахуванням її потреб та психологічної вікової вразливості (а.с.129-131).

З висновку комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації від 18.09.2020 за №7/11 встановлено, що в дитини найтісніший емоційний контакт з мамою. У стосунках з батьком спостерігається напруженість, емоційна дистанція, ОСОБА_5 жодного разу не обрала його як бажану особу для взаємодії та спілкування. При згадці про батька дитина проявляє тривожність, нервовість. Комісія вирішила вважати за доцільне встановити дні спілкування ОСОБА_1 з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за її місцем проживання, за попередньою домовленістю та в присутності матері ОСОБА_2 , а саме: щонеділі з 14.00 год. до 17 год.

Згідно Розпорядження Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації від 22 вересня 2020 року за №208/01-31/20 «Про участь батька у вихованні дитини» встановлено дні спілкування батьку ОСОБА_1 з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за її місцем проживання, за попередньою домовленістю та в присутності матері ОСОБА_2 , а саме щонеділі з 14.00 год до 17.00 год.

Суд вважав за необхідне призначити батьку дитини дні та години побачення, які є мінімально шкідливими для відлучення дитини від звичного способу її життя, та прийшов до обгрунтованого висновку, що такі побачення повинні відбуватися у перший та третій тиждень місяця, а саме в п`ятницю та суботу, з 14:00 до 20:00 год. за місцем проживання батька без присутності матері.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини 1989 року в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у п. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошується у практиці Європейського суду з прав людини, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі «Neulinger and Shuruk v. Switzerland», п. 135; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року «M.S. v. Ukraine», п. 77). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Mamchur v. Ukraine», п. 100).

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування конкретних обставин справи.

На думку апеляційного суду, встановлений рішенням суду порядок участі позивача у вихованні його дочки ОСОБА_5 , якнайкраще відповідає саме інтересам дитини, враховуючи її вік та психоемоційний стан, збережено принцип рівності прав батьків у вихованні дитини.

Судова колегія вважає, що визначений судом спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою є достатнім для відновлення його порушеного права і відповідає інтересам дитини, її віку, стану здоров`я. Цей порядок забезпечує можливість батька повноцінно брати участь у вихованні дитини. Вимоги позивача про перебування дитини з батьком половини святкових днів та релігійних свят не конкретизовані. Крім того, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, позивач не позбавлений права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька.

Аналіз норм національного права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

З урахуванням викладеного вище, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог позову не спростовують, а спрямовані на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:19.11.2021.

Головуючий

Судді