Справа № 148/1465/21
Провадження №2/148/608/21
23 листопада 2021 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі: судді Штифурко Л.А.,
секретаря Лиженко Є.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Тульчина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником Ѕ частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в будинку з грудня 2010 року, так як йому була потрібна міська прописка, однак фактично в ньому ніколи не проживав та не проживає. В даний час сторони між свобою не спілкуються. Відповідач не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в будинку не має і взагалі ним не цікавиться та ні на що не претендує. Позивач має намір подати відповідні документи до органів соціального захисту населення для оформлення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, а реєстрація відповідача в його будинку значно збільшує розмір оплати по певних видах комунальних платежів.
Оскільки вирішити питання в добровільному порядку не вдалось, позивач, посилаючись на те, що реєстрація відповідача в належному йому будинку перешкоджає в повній мірі здійснювати право користування і розпорядження житловим будинком, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечив проти ухвалення судом заочного рішення.
Третя особа, яка не заявляє самостіних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, надіславши суду заяву, в якій вказала, що ОСОБА_2 вона не бачила і він ніколи в їх будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проживав. Тому просить позов задовольнити, розгляд справи здійснювати у її відсутність.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також йому за адресою реєстрації місця проживання надсилалась судова повістка, яка повернулась до суду не врученою адресату у звязку з відсутністю за вказаною адресою. Причину своєї неявки відповідач суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав.
За таких обставин у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач не заперечив проти такого порядку вирішення спору.
У відповідності до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.09.2021 встановлено, що право власності на Ѕ частку будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 (а.с. 28) та на Ѕ частку даного будинку - ОСОБА_3 , яка є третьої особою у справі (а.с.29).
З витягу № 57 від 08.07.2021, виданого Відділом центру надання адміністративних послуг Тульчинської міської ради, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з 17.12.2010 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).
З довідки голови квартального комітету Тульчинської міської ради від 27.05.2021 та довідки голови квартального комітету Тульчинської міської ради від 15.09.2021 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не проживав та не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 30).
З аналізу вищевикладеного суд приходить до висновку, що житловий будинок відноситься до приватного житлового фонду, користування яким регламентується нормами глави 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України.
Згідно з ч.1ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексомзвернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першоїстатті 317 ЦК Українивласникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 383 ЦК Українита статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власностібудинок частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частинами 1,2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.1 ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.150 Житлового кодексу Українигромадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Вищевказана норма чинного законодавства кореспондується з положенням ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Норми ЦК України регулюють правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян лише відносно членів сім`ї власника.
Так, відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Главою 6 ЖК України не передбачено законодавчого врегулювання порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина.
Однак, у відповідності до приписів статей 71,72 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані в судовому порядку втратившими право на житлове приміщення, якщо вони без поважних причин не проживали більше 6 місяців в житловому приміщенні.
Ані норми ЦК України, ані норми ЖК України не регулюють цивільні відносини щодо порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина, особами, які не є членами сім`ї власника.
Згідно приписів статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).
Отже, враховуючи відсутність правової норми, яка регулює спірні правовідносини, суд застосовує аналогію закону. Суд вважає, що в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення частини 2 статті 405 ЦК України (як спеціальної норми), а не ст. 72 ЖК України, на які посилається позивач в позовній заяві, оскільки спірний будинок, як установлено, є приватною власністю.
З огляду на викладені обставини, враховуючи, що в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт непроживання відповідача у спірному будинку більше одного року без поважних причин, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог та вважає можливим позов задовольнити.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору в розмірі 908,00 грн., які документально підтверджені (а.с 1).
Керуючись ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області або безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Л.А. Штифурко