САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/148/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2021 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретареві Биковій Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бірюса», третя особа Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 ,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Горбатової Т.Л., -

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2020 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Бірюса», АТ «ДТЕК Дніпаровські електромережі» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком. В обґрунтування своїх вимог посилається він є власником земельної ділянки та житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Через вказану земельну ділянку проходить відгалуження опори №8 повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 1152 у напрямку трансформаторної підстанції 6123, що знаходиться у власності ТОВ «Бірюса». Проектування спірної лінії електропередач жодним чином не здійснювалося. Йому було надано гарантію, що спірна лінія електропередач буде перенесена за межі його земельної ділянки № НОМЕР_1 після оформлення всіх необхідних документів. Згодом земельній ділянці № НОМЕР_1 було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 . Розміщення зазначеної лінії електропередач становить загрозу житлу, здоров`ю позивача та членів його сім`ї, внаслідок негативного електромагнітного випромінювання, яке призвело до хвороб його дружини та доньки. Він більше 25 разів звертався до відповідача з усними вимогами перемістити вищевказану лінію електропередач. Одного разу між директором відповідача ОСОБА_4 та ним у 1999 році виник конфлікт в результаті чого він переніс інсульт. Він є пенсіонером, втратив працездатність та продовжує страждати на ряд захворювань. Він звертався до відповідача з претензією про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, однак жодної відповіді від відповідача на претензію не надходило. Він не надавав відповідачу жодного сервітуту. Лінія електропередач, частина якої пролягає над його земельною ділянкою, збільшила розмір охоронної зони, а відтак у нього, як власника земельної ділянки утворились обмеження у її повноцінному використанні. Розміщення відповідачем повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 1152 у напрямку трансформаторної підстанції 6123 здійснено з порушенням правил енергобезпеки і санітарних норм, створюють перешкоди йому, як власнику земельної ділянки та житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком. Наявність моральної шкоди він обґрунтовує душевними стражданнями, пережитими ним у зв`язку із самим фактом проходження повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 1152 над земельною ділянкою і будинком, що знаходяться у його власності, а отже і обмеження його права користування такою; душевними стражданнями, пережитими ним у зв`язку з повним ігноруванням відповідачем його проблем та страждань внаслідок проходження повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 1152 над його земельною ділянкою та будинком та електромагнітного випромінювання від такої; душевними стражданнями, пережитими ним у зв`язку з хворобами доньки та дружини, що виникли внаслідок електромагнітного випромінювання від повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 1152; його душевними стражданням у зв`язку з усвідомленням ризику отримання нових захворювань ним та його родичами, зокрема онуками, внаслідок електромагнітного випромінювання від повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 1152. Просить зобов`язати ТОВ «Бірюса» усунути перешкоди у користуванні належними йому земельною ділянкою 0,1018 га та житловим будинком, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом перенесення за власний рахунок повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 1152 у напрямку трансформаторної підстанції 6123 на відстань, що унеможливлює накладення охоронної зони вздовж повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 1152 у напрямку трансформаторної підстанції 6123 на житловий будинком та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з ТОВ «Бірюса» на його користь моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

22 січня 2020 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.45-48).

31 січня 2020 року на виконання ухвали суду від 22 січня 2020 року позивачем долучено до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору (а.с.52).

31 січня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.53-54).

23 вересня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він не визнає обставини викладені в позові та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, стягнути з позивача на користь ТОВ «Бірюса» витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 12000 грн. (а.с.87-99).

21 жовтня 2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він просить зазначає, що відповідач у відзив не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.192-194).

21 жовтня 2020 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.210).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що рішенням Самарського виконкому йому було виділено земельну ділянку для будівництва, вручено акт на будівництво житла, також було надано гарантійний лист на те, що ЛЕП будуть перенесені. Отримавши всі дозвільні документи, він розпочав будівництво будинку, вичистив ділянку, збудував будинок на 1 кімнату, туалет і ванну кімнату, у 1995 році заклав фундамент 9*12 під будівництво житлового будинку, звертався до всіх установ. У 1999 році у нього був інсульт та з того часу на протязі 3 років був нерухомий. Поки він хворів, будівництво припинилося. Просив надати йому документи, коли було побудовано ЛЕП та на яких підставах, коли було видано наказ на передачу ЛЕП, коли був відповідний проект на будівництво ЛЕП, всі ці документи він не може отримати. Чому ТОВ «Бірюса» прийняв ЛЕП йому не відомо. Над його будинком приходять високовольтні дроти, жодного рішення з цього приводу він не може добитися. Електромагнітні хвилі, які йдуть від ЛЕП складають 650 Вт, а дозволено до 45 Вт. У нього хворіла донька, дружина, у них були ракові захворювання, їм робили операції, вони живі, але стан їх поганий. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що земельна ділянка дійсно перебуває у власності позивача, а вказана електроопора зведена з порушенням вимог, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позову та пояснив, що домоволодіння позивача побудоване вже у охоронній зоні, над будинком проходить дві електролінії, обидві лінії вже існували на момент будівництва будинку і на момент виділення земельної ділянки для будівництва. Були порушені заборони на використання електроліній, відповідач немає жодного відношення до цих кабельних ліній, які не знаходяться і ніколи не знаходилися на балансі відповідача, хоча він під`єднаний до них і користується електроенергією, але це не його власність. Є гарантійний лист підприємства, яке гарантувало перенесення ліній. Саме позивач повинен ініціювати перенесення ліній за власний кошт, якщо вони йому заважають. Також заперечував проти задоволення позову в частині моральної шкоди тому, що відповідач немає жодного відношення до вказаних ліній електропередач. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що власником спірної повітряної лінії є АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі».

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено, позивачу ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів №3017 від 23.11.2000, 11.12.2000 видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ІІІ-ДП №097918, відповідно до якого він є власником земельної ділянки із цільовим призначенням 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,0018 га ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :09:455:0096 (а.с.8, 57).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2012, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1922 від 25.12.2012, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказане домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_1 , 28.02.2013 в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №413537 (а.с.5-7, 10-14).

Згідно копії архівного гарантійного листа, учбове господарство «Самарський» Дніпропетровського СХІ дає гарантію на перенесення електроліній, що проходять над земельною ділянкою АДРЕСА_2 (а.с.17).

Будинку № НОМЕР_1 на підставі розпорядження Виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів №374р від 12.04.1993, присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1 (а.с.19-21).

Державне підприємство навчально-дослідного господарства «Самарський» Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Олександрівка, вул. Колгоспна, 1 (), ліквідовано ухвалою Господарського сулу від 17.11.2016 у справі №5005/3388/2011 (а.с.138-148).

Між ТОВ «Бірюса» та ПАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» 11.04.2012, було укладено договір №734 про спільне використання технологічних мереж (а.с.152-155).

Листом від 25.04.17, АТ «ДТЕК Дніпрообленерго» повідомлено ТОВ «Бірюса» про надання договору нового номеру (з 17.04.2017), у зв`язку з чим по тексту договору, в усіх додаткових угодах до договору, укладених раніше, №734 змінено на №07161-00 (а.с.156).

Згідно листа АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» №68847/1001 від 18.10.2018, за договором про постачання електричної енергії №002498 від 03.11.2009 між ПАТ «Енергоспостачальна компанія «Дніпрообленерго», а нині АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі» та ТОВ «Бірюса», згідно Додатку №2 Акту про розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, встановлено межі відповідальності на ізоляторах оп №8 повітряної лінії напрямку РП76 КТП 1122/ КТП 1152. Таким чином ділянка повітряної лінії ПЛ 10 кВ від оп. №8 у напрямку ТП 6123 не є у власності АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» (а.с.15, 122-137, 157-169).

Відповідно до листа АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» №82717/1001 від 04.12.2018, відгалуження від опори №8 повітряної лінії 10 кВ РП 76 КТП 1122/КТП 1152 у напрямку КТП 6123 знаходиться у власності ТОВ «Бірюса» та рішення про виконання реконструкції лінії приймається власником (а.с.16).

Згідно листа КТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» №35294/1001 від 18.09.2020, повітряна лінія 10 кВ знаходиться на балансі Дніпровського РЕМ. Лінія побудована у 1978 році. Вздовж вул. Академіка Корольова приходить ПЛ - 35 кВ диспетчерське найменування Л-398, яка знаходиться на балансі та обслуговуванні Дніпровських ВЕМ. (а.с.151, 170-173).

Довідкою від 07.09.2020 ТОВ «Бірюса» повідомляє, що на балансі підприємства з 2012 року по наступний час не перебувають повітряні лінії електропередач, опори ліній електропередач та високовольтні лінії електропередач (а.с.176).

Власником повітряної лінії 10 Кв РП 76 КТП 1122/КТП 1152 є АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив із наступних висновків.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень частин другої ст.386 Цивільного кодексу України власник, який має право передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Звертаючись із позовною заявою позивач ОСОБА_1 , стверджує, що повітряна лінія 10 Кв РП 76 КТП 1122/КТП 1152, розташована на земельній ділянці, що належить йому на праві власності, у зв`язку з чим, вона створює йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком.

Враховуючи вищенаведені відомості, повітряна лінія 10 Кв РП 76 КТП 1122/КТП 1152, була побудована та введена в експлуатацію в 1978 році, тобто до набуття позивачем ОСОБА_1 , права власності на спірні земельну ділянку та житловий будинок.

Незаконність встановлення повітряної лінії 10 Кв РП 76 КТП 1122/КТП 1152 позивачем ОСОБА_1 , належними та допустимими доказами не доведено.

Згідно з ч.18 ст. 21 Закону України «Про ринок електричної енергії» (який набрав чинності з 11.06.2017), у разі якщо замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об`єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики, послуги з перенесення електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики надаються оператором системи передачі та/або операторами систем розподілу у порядку, визначеному кодексом системи передачі та кодексом систем розподілу. Плата за надані послуги визначається згідно з кошторисом, який є невід`ємною частиною відповідної проектної документації, розробленої замовником.

Тобто, законодавцем передбачено, що у разі наміру спорудити, реконструювати будівлі, що потребує перенесення відповідних елементів електричних мереж, замовник має право на перенесення відповідних елементів електромереж оператором системи розподілу за плату, визначену згідно з проектно-кошторисною документацією за рахунок замовника.

Згідно з п.56 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії», оператор системи розподілу це юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

Згідно з п.78 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії», розподіл електричної енергії (далі - розподіл) транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії.

Отже, АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» є оператором системи розподілу у значенні згідно із Законом України «Про ринок електричної енергії».

Згідно з п.1.1 Кодексу систем розподілу: «Цей Кодекс визначає вимоги та правила, які регулюють взаємовідносини оператора систем розподілу (далі - ОСР), Користувачів системи розподілу (далі - Користувачі) та замовників послуги з приєднання щодо оперативного та технологічного управління системою розподілу, її розвитку та експлуатації, забезпечення доступу та приєднання електроустановок.».

Тобто, для визначення оператора системи розподілу у Кодексі систем розподілу застосовується абревіатура «ОСР».

Згідно з п.1.2 розд.І Кодексу систем розподілу, Кодекс встановлює базові системні вимоги, спрямовані на забезпечення надійного функціонування і розвитку системи розподілу.

Згідно з п.1.3 розд. І Кодексу систем розподілу, ОСР та Користувачі, що мають у власності та/або експлуатують електроустановки, приєднані до системи розподілу, мають створити та підтримувати в належному стані технічні та технологічні системи експлуатації своїх електроустановок, а також структуру управління цими системами відповідно до вимог цього Кодексу, інших нормативно-технічних документів та вимог технічної документації заводів-виробників.

Згідно з п.2.1 розд. II Кодексу систем розподілу, замовник послуги з приєднання (замовник) - фізична або юридична особа, яка письмово або іншим способом, визначеним цим Кодексом, повідомила ОСР про намір приєднати до електричних мереж новозбудовані електроустановки або змінити технічні параметри діючих електроустановок внаслідок реконструкції чи технічного переоснащення.

Так, 05.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Бірюса» із претензією усунути перешкоди у користуванні належними йому земельною ділянкою 0,1018 га та житловим будинком, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом перенесення ТОВ «Бірюса» за власний рахунок повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 1152 у напрямку трансформаторної підстанції 6123 на відстань, що унеможливлює накладення охоронної зони вздовж повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 1152 у напрямку трансформаторної підстанції 6123 на житловий будинком та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.33-35).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є замовником у розмінні Кодексу систем розподілу.

Згідно з п.4.1.37. п.4.1 роз. IV Кодексу систем розподілу: «Якщо Замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об`єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики, Замовник має звернутися до ОСР із відповідною заявою. До заяви додається ситуаційний план об`єкта забудови. ОСР має надати вихідні дані та технічні вимоги для проектування перенесення належних йому об`єктів.

Замовник має розробити проект, у тому числі здійснити заходи в межах чинного законодавства з метою вирішення питань щодо відведення на користь ОСР земельних ділянок для розташування об`єктів електроенергетики, а ОСР узгодити наданий Замовником проект з оформленням технічного рішення.

ОСР на договірних засадах надає Замовнику послугу з перенесення визначених проектом об`єктів енергетики, вартість якої визначається згідно з кошторисом, який є невід`ємною частиною відповідної проектної документації.

Вартість проектної документації, що передається замовником ОСР, ураховується в загальній сумі вартості послуги з перенесення об`єктів електроенергетики.».

Тобто, на підставі приписів ч.18 ст.21 Закону України «Про ринок електричної енергії» Кодексом систем розподілу визначено, що винесення об`єктів електричних мереж може здійснюватися після відповідного звернення замовника до оператора системи розподілу з додаванням до такого звернення ситуаційного плану забудови, видачі ОСР технічних умов та вихідних даних для проектування перенесення належних йому об`єктів, розроблення замовником на підставі виданих ОСР технічних умов та вихідних даних відповідного проекту, в т.ч. здійснити заходи з відведення земельних ділянок потрібних ОСР для розташування винесених об`єктів електричних мереж, ОСР має погодити такий проект і оформити відповідне технічне рішення.

Тобто, законодавством чітко визначено процедуру і порядок винесення об`єктів електричних мереж за рахунок замовника, якщо таке потрібне для мети замовника будівництва чи реконструкції будівель чи споруд, інших об`єктів архітектури.

Встановлено, що зазначеної процедури позивач ОСОБА_1 не дотримався і не звертався до оператора системи розподілу АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» із заявою щодо винесення об`єктів електричних мереж з додаванням відповідного ситуаційного плану забудови.

До прийняття Закону України «Про ринок електричної енергії», діяли відповідні правові норми Закону України «Про електроенергетику», згідно з ч.4 ст.18 якого, у разі спорудження або реконструкції будівель, доріг, мостів, інших об`єктів архітектури роботи з перенесення повітряних і підземних електричних мереж, теплових мереж та інших об`єктів електроенергетики виконуються власником цих об`єктів електроенергетики за рахунок замовників будівництва або реконструкції будівель, доріг, мостів, інших об`єктів архітектури відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації.

Тобто, як на даний час, так і на момент набуття позивачем ОСОБА_1 , права власності на земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , діяли правові норми, які передбачали, що фінансування винесення відповідних об`єктів електричних мереж для потреб замовників будівництва здійснюється за кошти останніх.

Відповідно до ч.1 ст.110 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення права власності позивача на земельну ділянку) на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження.

Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб. Перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встановлених обмежень, обтяжень.

Згідно з ч.1 ст.111 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення права власності позивача на земельну ділянку) обтяження прав на земельну ділянку встановлюється законом або актом уповноваженого на це органу державної влади, посадової особи, або договором шляхом встановлення заборони на користування та/або розпорядження, у тому числі шляхом її відчуження.

Згідно з ч.3, 4 ст.111 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення права власності позивача на земельну ділянку) обтяження прав на земельні ділянки (крім обтяжень, безпосередньо встановлених законом) підлягають державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у порядку, встановленому законом.

Обмеження у використанні земель (крім обмежень, безпосередньо встановлених законом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами) підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі у порядку, встановленому законом, і є чинними з моменту державної реєстрації.

Обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, є чинними з моменту набрання чинності нормативно-правовими актами, якими вони були встановлені.

Відповідно до ч.5 ст.111 ЗК України відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, кадастрових планах земельних ділянок, іншій документації із землеустрою. Відомості про такі обмеження вносяться до Державного земельного кадастру.

Згідно з її. «б» ч.1 ст.12 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення права власності позивача на земельну ділянку) охоронні зони створюються уздовж ліній зв`язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти.

У відповідності до норм ст.25 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» (в редакції чинній на дату видачі державного акту) Спеціальні зони об`єктів енергетики зазначаються у схемах землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектах землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань, проектах землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, спеціальних тематичних картах і атласах стану земель та їх використання, проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, іншій документації із землеустрою та кадастрових планах.

Межі спеціальних зон об`єктів енергетики зазначаються у документації із землеустрою з часу надання земельної ділянки для будівництва відповідного об`єкта та, у разі необхідності, встановлюються в натурі (на місцевості) і позначаються відповідними попереджувальними знаками.

Власникам і користувачам земельних ділянок, на які встановлено обмеження та обтяження, видається кадастровий план їх земельних ділянок з нанесеними межами спеціальних зон, а також письмовий перелік обмежень та обтяжень щодо використання земель у цих зонах.

Власники і користувачі земельних ділянок, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, що експлуатують об`єкти енергетики, повинні вживати заходів щодо охорони об`єктів енергетики та дотримання встановлених обмежень та обтяжень у використанні земель у межах спеціальних зон, передбачених документацією із землеустрою.

Особи, на користь яких встановлені обмеження щодо використання земель у межах охоронних та інших зон об`єктів енергетики, повинні вимагати від власників і користувачів земельних ділянок дотримання таких обмежень та обтяжень.

Слід зазначити, що в порушення вимог земельного законодавства в т.ч. ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», суб`єктами, які розробляли документацію із землеустрою щодо земельної ділянки, що на праві приватної власності належить позивачу, не було зазначено про обмеження у використанні такої земельної ділянки, що пов`язані із розташуванням повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 1152, у зв`язку з чим, таке не відображено в Державному акті на право власності на земельну ділянку Серії ІІІ-ДП №097918 від 11.12.2000, незважаючи на те, що фактичне розташування вказаного об`єкта передачі електричної енергії на земельній ділянці позивача останнім не заперечується.

Не зважаючи на відсутність встановлених обмежень охоронної зони в державному акті на право власності на земельну ділянку позивача, обмеження на використання земельною ділянкою позивача встановлені законом.

Варто зазначити, що законодавство використовує терміни «обмеження» земельної ділянки та «обтяження» земельної ділянки, як наприклад встановлення сервітутів, що не є тотожними.

Так, поняття «обтяжень» земельних ділянок врегульовано чинним законодавством України, зокрема ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в п.5 ч. 1 ст. 2 якого визначено, що обтяження - це заборона розпоряджатися та (або) користуватися нерухомими майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

В даному Законі, зокрема в ст.4, наведено перелік прав та обтяжень, що підлягають державній реєстрації, до яких зокрема відносяться і сервітути.

Одночасно, чинним законодавством України не врегульовано процедуру встановлення саме «обмежень» щодо нерухомого майна, зокрема, земельних ділянок, хоч воно і використовує такий термін.

Тобто, іншими словами чинним законодавством України не передбачено обов`язкової державної реєстрації саме обмежень нерухомого майна, зокрема, земельних ділянок як-то в розумінні ЗУ «Про ринок електричної енергії», ч.4 ст.27 якого передбачає, що в охоронних зонах електричних мереж, а також інших особливо важливих об`єктів електроенергетики діють обмеження, передбачені Законом України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів".

Отже, можна зробити висновок, що дія таких обмежень виникає не з моменту їх державної реєстрації, оскільки обов`язкова державна реєстрація саме обмежень нерухомого майна, зокрема, в розумінні ст. 27 ЗУ «Про ринок електричної енергії», чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не передбачена.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» (далі - Закон) об`єкти передачі електричної енергії - повітряні та кабельні лінії електропередачі, трансформаторні підстанції, розподільні пункти та пристрої.

Так, відповідно до ст.14 Закону об`єкти передачі електричної енергії можуть розміщуватися на земельних ділянках усіх категорій земель без зміни їх цільового призначення.

Згідно із ст.18 Закону для забезпечення надійної експлуатації та охорони енергогенеруючих об`єктів і об`єктів передачі електричної та теплової енергії, а також безпеки населення і охорони навколишнього природного середовища встановлюються спеціальні зони об`єктів енергетики, зокрема охоронні зони об`єктів енергетики.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» земельні ділянки в межах спеціальних зон об`єктів енергетики не вилучаються (викупляються) у власників чи користувачів земельних ділянок, а використовуються з обмеженнями (крім випадків, коли встановлення спеціальних зон призводить до неможливості використання земельних ділянок за цільовим призначенням).

У разі якщо встановлення спеціальних зон об`єктів енергетики призводить до неможливості раціонального використання земельної ділянки за цільовим призначенням, власник чи користувач земельної ділянки має право вимагати вилучення (викупу) всієї земельної ділянки для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а орендар такої земельної ділянки має право вимагати в односторонньому порядку розірвання договору оренди земельної ділянки та відшкодування завданих цим збитків.

Спеціальні зони об`єктів енергетики встановлюються на землях всіх категорій.

Відповідно до ст.22 Закону охоронні зони електричних станцій і підстанцій, струмопроводів та пристроїв встановлюються на певній відстані за периметром земельної ділянки, на якій ці об`єкти розміщені.

Згідно із ст.24 Закону розміри охоронних та санітарно-захисних зон об`єктів енергетики залежно від їх конструкції та напруги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п.5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 209 від 04.03.1997 (далі - Правила охорони електричних мереж), охоронні зони електричних мереж встановлюються за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв - на відстані 3 метрів від огорожі або споруди.

Враховуючи вищенаведене за периметром повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 1152, проходить охоронна зона, що є обмеженням земельної ділянки позивача і час встановлення такого обмеження слід пов`язувати з часом встановлення і введення в експлуатацію повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 1152, оскільки одночасно з її встановленням та введенням в експлуатацію за периметром на відступ 3 метрів від такої відповідно до вимог Правил охорони електричних мереж було встановлено охоронну зону даного об`єкта передачі електричної енергії.

Так, охоронна зона за периметром повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 1152, у розумінні вищенаведених приписів є обмеженням, яке встановлено в силу Закону.

Отримуючи в 2000 році Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ІІІ-ДП №097918 від 11.12.2000, позивач ОСОБА_1 , повинен був знати про наявність на земельній ділянці повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 115 та обумовленими у зв`язку з цим обмеженнями, тому права позивача не можуть вважатися порушеними.

Крім цього, відповідно до п. «е» ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Згідно ст.112 Земельного кодексу України, охоронні зони створюються уздовж ліній зв`язку, електропередачі для забезпечення нормальних умов їх експлуатації.

За нормою ст.19 Закону України «Про електроенергетику», на об`єктах енергетики встановлюється особливий режим допуску, а в охоронних зонах електромереж діють обмеження.

Відповідно до ч.4 ст.27 ЗУ «Про ринок електричної енергії» в охоронних зонах електричних мереж, а також інших особливо важливих об`єктів електроенергетики діють обмеження, передбачені Законом України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів".

Згідно із ст.32 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» у межах охоронних зон об`єктів енергетики забороняється будувати житлові будинки, будинки громадського призначення; розміщати споруди іншого призначення на меншій відстані від елементів електричних мереж, ніж встановлена нормами; складати будь-які матеріали, розпалювати вогнища, влаштовувати звалища; саджати дерева, крім кущів та саджанців з висотою перспективного росту не більше двох метрів та ін.

Відповідно до п.8 Правил охорони електричних мереж забороняється в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв виконувати будь-які дії, що можуть порушити нормальну роботу електричних мереж, спричинити їх пошкодження або нещасні випадки, зокрема будувати житлові, громадські та дачні будинки; саджати дерева та інші багаторічні насадження, крім випадків створення плантацій новорічних ялинок та ін.

Пунктом 9 Правил охорони електричних мереж передбачено, що у межах охоронних зон повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв без письмової згоди енергопідприємств, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника забороняється:будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, знесення будівель і споруд; здійснення усіх видів гірничих, вантажно-розвантажувальних, землечерпальних, підривних, меліоративних, днопоглиблювальних робіт, вирубання дерев, розташування польових станів, загонів для худоби, установлення дротяного загородження, шпалер для виноградників і садів, а також поливання сільськогосподарських культур та ін.

Оскільки земельна ділянка на якій розташована повітряна лінія 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 115 містить охоронну зону електричних мереж, на неї поширюються обмеження, встановлені вищевикладеними приписами чинного законодавства. В такому випадку використання власником земельної ділянки можливе з обмеженнями, встановленими ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів та Правилами охорони електричних мереж.

Недотримання відповідних законодавчих приписів здатне поставити під загрозу нормальні умови експлуатації повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 115 та повітряних ліній, що відходять від неї, що в свою чергу загрожує припиненням електропостачання великій кількості споживачів.

Зазначене відповідає передбаченому абз.5 ч.1 ст. З Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», принципу пріоритету потреб суспільної необхідності на землі енергетики над потребами приватної власності на землю інших осіб, який є одним з основних принципів регулювання відносин на землях енергетики та землях спеціальних зон об`єктів енергетики.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», його основними завданнями є:

- визначення особливостей надання та використання земель під об`єктами енергетики, їх спеціальних зон з метою дотримання правового режиму використання, встановлення обмежень на провадження певних видів господарської та іншої діяльності щодо будівництва та забезпечення їх безпечної експлуатації і запобігання та ліквідації аварій;

- захист населення, земель та навколишнього природного середовища від несприятливої дії об`єктів енергетики, а також забезпечення їх безпечної експлуатації і запобігання та ліквідації аварій;

- визначення обмежень для власників і користувачів земельних ділянок у спеціальних зонах об`єктів енергетики;

- визначення підстав та порядку відшкодування збитків власникам та користувачам земельних ділянок внаслідок обмеження їх прав, погіршення якості земель або приведення їх у стан, непридатний для використання за цільовим призначенням.

Отже, як зазначалося вище, оскільки відповідно до ч.18 ст.21 ЗУ «Про ринок електричної енергії» у разі якщо замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об`єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики, послуги з перенесення електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики надаються оператором системи і (передачі та/або операторами систем розподілу у порядку, визначеному кодексом системи передачі та кодексом систем розподілу. Плата за надані послуги визначається згідно з кошторисом, який є невід`ємною частиною відповідної проектної документації, розробленої замовником.

Згідно з п.4.1.37 КСР якщо Замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об`єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики, Замовник має звернутися до ОСР із відповідною заявою. До заяви додається ситуаційний план об`єкта забудови. ОСР має надати вихідні дані та технічні вимоги для проектування перенесення належних йому об`єктів.

Замовник має розробити проект, у тому числі здійснити заходи в межах чинного законодавства з метою вирішення питань щодо відведення на користь ОСР земельних ділянок для розташування об`єктів електроенергетики, а ОСР - узгодити наданий Замовником проект з оформленням технічного рішення.

ОСР на договірних засадах надає Замовнику послугу з перенесення визначених проектом об`єктів енергетики, вартість якої визначається згідно з кошторисом, який є невід`ємною частиною відповідної проектної документації.

Вартість проектної документації, що передається замовником ОСР, ураховується в загальній сумі вартості послуги з перенесення об`єктів електроенергетики.

Тобто, на підставі приписів ч.18 ст.21 ЗУ «Про ринок електричної енергії», КСР, з метою забезпечення інших споживачів електроенергією та не порушення їх прав на безперебійне отримання електроенергії, підтримання конструктивних елементів обладнання повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 115 у безпечному стані, перенесення вказаної повітряної лінії можливе лише за умови дотримання вищевказаної встановленої процедури.

За змістом ст.18 Закону України «Про електроенергетику» демонтаж і перенесення спірної електроопори можливе лише за заявою і за рахунок замовника, однак відповідач не врегульовував цей спір із позивачем у позасудовому порядку із врахуванням цієї норми права.

У відповідності до норм ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові від 25.07.2018 у справі №501/6154/14-ц, постанові від 14.08.2019 у справі №235/457/17 Верховним Судом вказано на те, що для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав, позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном.

Верховний Суд України у своїй постанові від 20.03.2018 у справі №910/1016/17, у постанові від 17.04.2018 у справі №914/1521/17, постанові від 04.09.2018 у справі №915/1284/17, постанові від 08.08.2019 у справі №910/21468/17 вказує на те, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначені способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст.77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Виходячи з викладеного, суд вважає не доведеним той факт, що при розміщенні спірної повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 115 власником вказаної лінії не дотримано норм спеціального законодавства, яке регулює питання розміщення об`єктів передачі електричної енергії.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Визнаючи право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном, стаття 1 Першого Протоколу за своєю суттю є гарантією права власності, право користуватися та розпоряджатися своїм майном - це загальний та принциповий аспект права власності.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного й сімейного життя.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

На позивача покладений обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів.

В силу ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у справі співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача змінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згоден, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Як вбачається зі змісту п.8 Постанови Пленуму ВСУ "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 №2, пред`явлення позову до неналежного відповідача та відсутності подальшого залучення належного відповідача має наслідком відмову у задоволенні позову.

Відповідно до роз`яснень, викладених у абз.1 п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 №9, особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Як вбачається зі змісту та предмету позовної заяви, позивачем пред`явлено позов про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком до ТОВ «Бірюса», яке не є власником спірної повітряної лінії 10 Кв РП 76-КТП 1122/КТП 115, а отже є неналежним відповідачем у справі.

Від позивача клопотань про залучення до участі у справі АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» до якого фактично пред`явлені позовні вимоги, в якості співвідповідача або клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем в порядку ст.51 ЦПК України не надходило. Представник позивача та позивач у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, що були заявлені до ТОВ «Бірюса».

Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини викладені позивачем не знайшли свого обґрунтованого підтвердження в судовому засіданні, разом з тим зазначений позов пред`явлено до неналежного відповідача, за цих та вищезазначених обставин у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Бірюса», слід відмовити у повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.15, 16, 23, 319, 386, 1163, 1164, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст.39,91, 110, 112 Земельного кодексу України, ст.ст.18, 19 Закону України «Про електроенергетику», ст.ст.2, 14, 15,16 Закон України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних обєктів`Правилами охорони електричних мереж, затверджених Постановою KM України від 4 березня 1997 року №209 ст.ст. 12, 13, 48, 51, 76-89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бірюса» (Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Олександрівка, вул. Колгоспна, буд.1, ), третя особа Акціонерне товарисвтво «ДТЕК Дніпровські електромережі» (м. Дніпро, вул. шосе Запорізьке, буд.22) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 січня 2021 року.

Суддя О.П.Румянцев