ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року

м.Суми

Справа №591/4650/21

Номер провадження 22-ц/816/1663/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.

у присутності:

приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича,

представника стягувача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Герасима Кондратьєва 127/2» - Павленко Любов Дмитрівни

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Герасима Кондратьєва 127/2» на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 вересня 2021 року, постановлену у складі судді Северинової А.С. у м. Суми, повне судове рішення виготовлено 29 вересня 2021 року,

за поданням приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича, стягувач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Герасима Кондратьєва 127/2», боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л. звернувся до суду з поданням про визначення частки майна боржника в спільній сумісній власності.

Обґрунтовуючи вимоги подання, приватний виконавець посилався на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. перебуває виконавче провадження № 64138349, відкрите 14 січня 2021 року з примусового виконання виконавчого листа № 591/5295/19, виданого 12 січня 2021 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення із ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Герасима Кондратьєва 127/2» заборгованості по сплаті внесків і платежів за період з грудня 2018 року по вересень 2019 року у сумі 71 270 грн 18 коп., 3 % річних в розмірі 1504 грн 47 коп., інфляційних збитків в розмірі 1963 грн 32 коп. та 1921 грн 00 коп. в рахунок відшкодування судових витрат. Залишок боргу на момент звернення з поданням становить 78489 грн 33 коп.

Вказує, що згідно з даними МВС за боржником зареєстровано на праві власності легковий автомобіль CHEVROLET NIVA, державний номерний знак НОМЕР_1 .

29 березня 2021 року від боржника ОСОБА_1 надійшла заява з пропозицією звернути стягнення на майно, а саме на автомобіль CHEVROLET NIVA, державний номерний знак НОМЕР_1 .

19 квітня 2021 року державним виконавцем здійснено опис вказаного автомобіля. Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ринкова вартість транспортного засобу становить 121 870 грн.

01 липня 2021 року від боржника ОСОБА_1 надійшла заява, у якій він повідомив, що описане та арештоване майно, а саме легковий автомобіль CHEVROLET NIVA, державний номерний знак НОМЕР_1 було ним придбано у шлюбі з ОСОБА_2 , тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З метою звернення стягнення на легковий автомобіль CHEVROLET NIVA, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виникла необхідність визначення належної боржнику частки у праві спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 вересня 2021 року подання приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. задоволено.

Визначено частку майна боржника ОСОБА_1 у розмірі 1/2 частки у майні автомобіля легкового CHEVROLET NIVA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , яким він володіє спільно з ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСББ «Герасима Кондратьєва 127/2», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні подання.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з діями приватного виконавця, а саме його зверненням до суду з поданням про визначення належної боржнику частки у праві спільної сумісної власності подружжя. Вважає безпідставним посилання приватного виконавця на норми статей 366, 371 ЦК України, якими врегульовані права кредитора, а не боржника. Стверджує, що правом ініціювати питання про визначення частки боржника у майні наділений саме кредитор, боржник таким правом не наділений. Вважає, що не могло бути предметом подання вирішення питання про виділ майна, якщо таке питання ставив боржник. Дане питання могло бути розглянуто в позовному провадженні в разі виникнення спору про право між співвласниками, а не за поданням приватного виконавця, при цьому посилається на правові позиці висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі №2-24/494-2009.

Письмових відзивів на апеляційну скаргу інші учасники справи в установлений судом строк до апеляційного суду не надали.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Герасима Кондратьєва 127/2» - Павленко Л.Д., яка підтримала доводи апеляційної скарги, поясненняприватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л., який при вирішенні апеляційної скарги покладався на розсуд суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав:

У справі, яка переглядається, суд встановив, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. перебуває виконавче провадження №64138349 з виконання виконавчого листа № 591/5295/19, виданого 12 січня 2021 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Герасима Кондратьєва 127/2» заборгованості по сплаті внесків і платежів за період з грудня 2018 року по вересень 2019 року у сумі 71 270 грн 18 коп., 3% річних в розмірі 1504 грн 47 коп., інфляційних збитків в розмірі 1963 грн 32 коп. та 1921 грн 00 коп. в рахунок відшкодування судових витрат (а.с. 4, 5).

14 січня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника та постанову про арешт коштів боржника (а.с. 6, 74).

Постанова про арешт коштів боржника АТ КБ «ПриватБанк» виконана частково, АТ «Універсал Банк», АТ «ОКСІ банк», АТ «ТАСкомбанк», ПАТ КБ «Індустріалбанк», ПАТ «Банк Восток», АТ «ПроКредит Банк», АТ «Сбербанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Альфа-Банк» повернута без виконання (а.с. 75, 77, 78, 80, 81).

25 березня 2021 року боржник ОСОБА_1 подав приватному виконавцю декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи, у якій вказав, що йому на праві власності належить квартира та нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 та автомобілі ВАЗ «Chevrolet Niva, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та «Toyota Highlander», реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 73).

26 березня 2021 року від боржника ОСОБА_1 надійшла заява з пропозицією звернути стягнення на належне йому майно, а саме на автомобіль ВАЗ «Chevrolet Niva», державний номер НОМЕР_1 (а.с. 8).

19 квітня 2021 року державним виконавцем здійснено опис та арешт вказаного автомобіля (а.с. 10).

Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ринкова вартість транспортного засобу становить 121 870 грн (а.с. 11-13).

01 липня 2021 року від боржника ОСОБА_1 надійшла заява, у якій він повідомив, що описане та арештоване майно, а саме легковий автомобіль «Chevrolet Niva», реєстраційний номер НОМЕР_1 було ним придбано у шлюбі з ОСОБА_2 , тому вказаний транспортний засіб є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (а.с. 14).

За даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, 21 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб (а.с. 15).

За інформацією Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області від 03 серпня 2021 року за № 31/18-1819 згідно з обліковими даними ЄДР МВС 22 серпня 2012 року транспортний засіб CHEVROLET NIVA, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі довідки-рахунку № ДПІ597708, укладеній в ТОВ «Автотрейд-Суми» (а.с. 87).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частин п`ятої-шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення містить і стаття 368 ЦК України.

За змістом частини 2 статті 372 ЦК України частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до частини першої статті 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Задовольняючи подання приватного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що боржник у добровільному порядку рішення суду не виконав, заборгованість за виконавчим листом не погасив, коштів достатніх для погашення заборгованості в ході здійснення виконавчих дій виконавцем у боржника не виявлено, тому виконання рішення можливо за рахунок іншого майна боржника, зокрема автомобіля CHEVROLET NIVA, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому та його дружині ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності. Співвласники не заперечували, що транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя, тому суд першої інстанції визначив за ОСОБА_1 частку в указаному майні у розмірі Ѕ.

Вказаний висновок місцевого суду є обґрунтованим, оскільки матеріалами справи підтверджується, що 21 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб (а.с. 15).

Згідно з обліковими даними ЄДР МВС транспортний засіб CHEVROLET NIVA, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 22 серпня 2012 року, тобто під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. 87).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не оспорювали належність їм автомобіля на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди стягувача з діями приватного виконавця, а саме звернення до суду з поданням про визначення частки боржника не спростовують висновків суду по суті заявленого подання та не впливають на законність оскаржуваного судового рішення, оскільки звертаючись до суду виконавець керувався нормами чинного Закону України «Про виконавче провадження», а також вимогами статті 443 ЦПК України.

При цьому, колегія судів зауважує, що вчиняючи дії з примусового виконання судового рішення виконавець керується чинним законодавством, а не побажаннями сторін виконавчого провадження.

Твердження заявника апеляційної скарги про безпідставність обґрунтування приватним виконавцем подання нормами статей 366, 371 ЦК України, якими врегульовані права кредитора, також не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення заявником конкретної правової норми на обґрунтування подання не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом потрібно керуватися для вирішення справи.

З`ясувавши, що норми статей 366, 371 ЦК України не підлягають до застосування при вирішення подання приватного виконавця, суд першої інстанції обґрунтовано керувався положеннями Цивільного кодексу та Сімейного кодексу України, в частині визначення правового статусу майна, набутого подружжям під час шлюбу, при цьому врахував положення Закону України «Про виконавче провадження» та ЦПК України, які надають приватному виконавцю право звернення до суду з таким поданням.

Посилання стягувача на постанову від 06 жовтня 2020 року у господарській справі №2-24/494-2009, у якій Великою Палатою Верховного Суду висловлена правова позицію щодо юрисдикційності спору про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, на висновки суду у даній справі не впливає, оскільки обставини у справах не є подібними.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не міститьвагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Герасима Кондратьєва 127/2»залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 вересня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 24 листопада 2021 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук