22-ц/812/68/21Провадження №22-ц/812/68/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого -Бондаренко Т.З.,

суддів- Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Цуркан І.І.,

за участі: позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №489/2887/20 за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 23 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Кирильчука О.І. в приміщенні того ж суду, за позовом

ОСОБА_1

до Інгульського районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення неправильності запису в акті цивільного стану,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Інгульського районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення неправильності запису в акті цивільного стану.

Позивачка зазначала, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , дата її народження, як ОСОБА_1 , зазначена « ІНФОРМАЦІЯ_1 », актовий запис №5 від 26 лютого 1953 року. В паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 04 січня 2001 року Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, позивачем є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У картці платника податків від 08 травня 2001 року, дата народження позивача також зазначена « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Згідно витягу №1 з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, вбачається, що 26 лютого 1953 року Виконавчим комітетом Українківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області складено актовий запис №5 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , батько ОСОБА_4 . Вказаний актовий запис зареєстровано у Реєстрі 27 травня 2011 року за №9 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області. Згідно отриманої судом копії запису акта про народження №5, складеного 26 лютого 1953 року комітетом Українківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, дата народження ОСОБА_1 зазначена « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Посилаючись на вказане, позивачка просила встановити факт неправильності актового запису №5 ОСОБА_1 , складеного 26 лютого 1953 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області, встановивши, що вірною датою народження є « ІНФОРМАЦІЯ_1 » замість зазначеного « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису №5 від 26 лютого 1953 року про народження ОСОБА_1 зазначивши дату народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » замість зазначеного « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Оскільки виникла необхідність заміни паспорта громадянина України, проте у зв`язку із вказаними розбіжностями це зробити неможливо

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 23 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано недоведеністю факту неправильності актового запису про народження позивачки в частині визначення дати народження.

Не погоджуючись з рішенням суду позивачка подала апеляційну скаргу в якій посилались на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні її вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про її народження, дата народження зазначена вірно, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як в актовому записі підтвердити правильність дати народження є неможливим, через сплив строку зберігання довідки фельдшерсько-акушерського пункту у с. Пузирі, на підставі якої здійснено запис щодо дати народження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (ч.1, 2, 3 ст.49 Цивільного кодексу (далі - ЦК України).

Згідно ч.1 ст.9 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, тобто дій/подій, що впливають на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ч.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

У пункті 2.13 Правил зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

Так, з матеріалів справи, вбачається, що в паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 04 січня 2001 року Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, позивачки ОСОБА_1 дата народження вказана « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

У картці платника податків від 08 травня 2001 року, дата народження позивача також зазначена « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 06 серпня 1977 року, зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Звенигородської районної Ради депутатів трудящих Черкаської області, актовий запис №157, також дата народження ОСОБА_1 , зазначена « ІНФОРМАЦІЯ_1 », після укладення шлюбу присвоєне прізвище дружині « ОСОБА_1 ».

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , дата народження ОСОБА_1 , зазначена та ж сама дата « ІНФОРМАЦІЯ_1 », актовий запис № 5 від 26 лютого 1953 року.

Судом першої інстанції отримано витяг № 1 з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження з якого вбачається, що 26 лютого 1953 року Виконавчим комітетом Українківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області складено актовий запис № 5 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 . Вказаний актовий запис зареєстровано у Реєстрі 27 травня 2011 року за №9 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області.

Такі ж дані містяться в наданій районному суду копії запису акта про народження №5, складеного 26 лютого 1953 року комітетом Українківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, де дата народження ОСОБА_1 зазначена « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та в повному витягу № 2 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 11 липня 2020 року дата народження позивачки ОСОБА_1 зазначена як « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про що Виконавчим комітетом Українківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області 26 лютого 1953 року складено актовий запис №5. Також відповідно до повного витягу з актового запису, у графі «Відомості про дитину» міститься посилання на документ, що підтверджує факт народження дитини, яким зазначено довідку від 20 лютого 1953 року, фельдшерсько-акушерський пункт Пузирі (а.с.28-28а).

Згідно висновку про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 13 липня 2019 року, установлено, що неможливо внести зміни до актового запису про народження заявниці №5 від 26 лютого 1953 року, складеного виконавчим комітетом Українківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, змінивши дату народження народженої « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в зв`язку із відсутністю підстав для внесення змін, згідно пункту 3 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5.

Відповідно до п. 6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст.80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, позивачкою заявлені вимоги про встановлення факту неправильності актового запису № 5, складеного 26 лютого 1953 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області, зазначаючи, що неправильність полягає у визначенні її дати народження як « ІНФОРМАЦІЯ_1 » тоді як вірною датою народження є « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

На підтвердження вказаної неправильності актового запису позивачка посилається на розбіжність зазначеної дати народження в свідоцтві про народження, де на її думку правильно вказано дату народження як « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також у інших документах виданих на підставі її свідоцтва про народження, що не співпадає з самим актовим записом від 26 лютого 1953 року про її народження, де її дата народження зареєстрована як « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Районний суд в оскаржуваному рішенні дійшов правильного висновку про те, що свідоцтво про народження позивачки, яким на її думку підтверджується вірна дата її народження, не є належним доказом дати народження, оскільки свідоцтво про народження є похідним документом, який видано на підставі актового запису № 5 від ІНФОРМАЦІЯ_1.

Так, вказаний актовий запис є первинний документ, який в графі 15 якого «які пред`явлені документи про народження» містить посилання на довідку від 20 лютого 1953 року, фельдшерсько-акушерський пункт Пузирі , на підставі якої зазначено день народження позивачки.

На спростування даних про народження зазначених в цій довідці доказів не надано, як зазначає позивачка таке не є можливим через збіг строку зберігання такого документу.

Інших будь-яких доказів, які б підтверджували саме неправильність актового запису суду не надано.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимога заявника про встановлення факту неправильності в актовому записі про народження позивачки є необґрунтована та задоволенню не підлягає, оскільки дата народження при реєстрації визначена на підставі довідки саме від 20 лютого 1953 року, виданої фельдшерсько-акушерським пунктом позивачкою не спростована належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Також є правильним висновок суду про відсутність правових підстав для покладення обов`язку на Інгульського районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації атів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо внесення зміни в актовий запис, оскільки такі вимоги є похідними від вимог про встановлення неправильності актового запису, а рішення суду про таке відсутнє.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 23 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 25 січня 2021 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова