Постанова

Іменем України

22 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 2-2572/07

провадження № 61-13407св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року в складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю., Деркач Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з окремими позовами до ОСОБА_2 та ОСОБА_7 про визнання дійсними договорів купівлі-продажу квартири та визнання права власності на частину квартири.

Вказані позови об`єднані в одне провадження і проведена заміна неналежного відповідача ОСОБА_7 на належних - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 20 червня 2003 року між ним та ОСОБА_7 у простій письмовій формі укладений договір купівлі-продажу ј частини квартири АДРЕСА_1 . Договір не посвідчений нотаріально з вини продавця ОСОБА_7 , який не надав для цього необхідні документи. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, спадкоємцями майна останнього є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

21 березня 2007 року між ним та ОСОБА_2 у простій письмовій формі укладений договір купівлі-продажу ј частини квартири АДРЕСА_1 . Договір не посвідчений нотаріально з вини продавця ОСОБА_2 , який не надав для цього необхідні документи.

Ураховуючи наведене, позивач просив визнати дійсними договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладені 20 червня 2003 року та 21 березня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 і ОСОБА_2 . Визнати за ОСОБА_5 право власності на вказані частини квартири на підставі укладених правочинів.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 07 червня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволені.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу ј частини квартири АДРЕСА_1 , укладений 21 березня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_5 право власності на ј частини вказаної квартири на підставі визнаного дійсним договору купівлі-продажу від 21 березня 2007 року.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу ј частини квартири АДРЕСА_1 , укладений 20 червня 2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Визнано за ОСОБА_5 право власності на ј частини вказаної квартири на підставі визнаного дійсним договору купівлі-продажу від 20 червня 2003 року.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, ОСОБА_8 як особа, яку не було залучено до участі в справі, у серпні 2019 року звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення зазначеним рішенням його прав та обов`язків, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано та в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвалюючи рішення про задоволення заявлених ОСОБА_5 позовних вимог, суд першої інстанції не вирішив питання про склад осіб, які беруть участь у справі, а саме, не з`ясував усіх співвласників спірної квартири та не залучив їх до участі в даній справі, хоча у цій справі вирішується питання про їх права та обов`язки. На стадії апеляційного розгляду справи правила щодо заміни чи залучення відповідача не можуть бути застосовані, оскільки заміна неналежного відповідача чи залучення іншого відповідача передбачає розгляд справи спочатку судом першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

03 вересня2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 4 частини другої статті 389, пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України, зокрема заявник вказує на те, що він не був належним чином повідомлений апеляційним судом про дату, час і місце розгляду справи, а також був позбавлений можливості подати відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статтею 360 ЦПК України.

Заперечення (відзив) на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходили

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У грудні 2020 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

20 червня 2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у простій письмовій формі укладений договір купівлі-продажу ј частини квартири АДРЕСА_1 . Договір не посвідчений нотаріально.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, спадкоємцями майна останнього є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

21 березня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у простій письмовій формі укладений договір купівлі-продажу ј частини квартири АДРЕСА_1 . Договір не посвідчений нотаріально.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 28 жовтня 1998 року ОСОБА_8 є співвласником квартири АДРЕСА_1 .

Тобто рішенням суду першої інстанції, яким за позивачем визнано право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , вирішені права та законні інтереси ОСОБА_8 як співвласника спірного нерухомого майна, проте його не було залучено до участі в справі.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місцем судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставою відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Частинами п`ятою-восьмою, одинадцятою статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Відповідно до пункту 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, із змінами та доповненнями, рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (частина перша статті 131 ЦПК України).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 07 червня 2007 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року справу призначено до апеляційного розгляду на 22 квітня 2020 року з повідомленням про час і місце судового засідання осіб, які беруть участь у справі.

В судове засідання, призначене на 22 квітня 2020 року сторони не з`явилися та суд розглянув справу в їх відсутність.

У матеріалах справи міститься судова повістка від 04 лютого 2020 року із зазначенням в ній всіх учасників процесу, в тому числі й позивача ОСОБА_5 .

Проте у справі немає доказів належного повідомлення ОСОБА_5 про розгляд справи, призначений на 22 квітня 2020 року, зокрема, відсутні докази направлення йому судової повістки та як наслідок її отримання. Наявне в справі оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України, не свідчить про належне повідомлення позивача про розгляд справи, оскільки правила такого повідомлення не розповсюджуються на позивача відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України.

Таким чином, позивач у справі не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що суперечить статтям 7, 128, частині третій статті 368 ЦПК України.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та безумовною підставою для скасування судового рішення.

Зазначене порушення позбавило позивача права мати реальну можливість представляти свої інтереси як учасника справи в умовах, які передбачені процесуальним законодавством, зокрема, в умовах відкритого та публічного судового розгляду. Вказане, у свою чергу, перешкодило стороні належним чином користуватися передбаченими статтею 43 ЦПК України процесуальними правами.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною четвертою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 5 частини першої, частини четвертої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки заявник обґрунтовує свою касаційну скаргу тим, що апеляційний суд не повідомив його про розгляд справи, і ця обставина підтверджується матеріалами справи, то постанова апеляційного суду підлягає обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 411, 416 ЦПК УкраїниВерховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук