ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1666/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю стягувача ОСОБА_1 ,

представниці стягувача ОСОБА_2 ,

представниці боржниці ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на рішення начальника відділу державної виконавчої служби та державного виконавця за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 6 вересня 2021 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

У липні 2021 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на рішення начальника Першого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Загребельського О.П. (далі начальник Відділу ДВС) та старшого державного виконавця цього відділу Загородної Г.Л. (далі державний виконавець).

ОСОБА_4 зазначила, що 24 листопада 2016 року Апеляційним судом Хмельницької області ухвалено рішення про визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 шляхом систематичних побачень з дитиною кожного вівторка та четверга з 17 до 20 години, щосуботи з 10 до 20 години, влітку 30 днів (підряд чи частинами) для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з урахуванням часу такого ж відпочинку матері з сином, стану здоров`я дитини, графіку роботи та режиму виховного процесу в навчальному закладі.

На підставі цього рішення 13 серпня 2019 року ОСОБА_1 отримав виконавчий лист, який перебував у Першому відділі державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі Відділ ДВС) на примусовому виконанні (виконавче провадження №59813350).

9 вересня 2019 року це виконавче провадження закінчено у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду.

Постановою начальника Відділу ДВС від 13 липня 2021 року скасовано постанову головного державного виконавця Перепелюк О.П. від 9 вересня 2019 року про закінчення виконавчого провадження №59813350 і зобов`язано державного виконавця відновити виконавче провадження.

На підставі цієї постанови державний виконавець постановою від 14 липня 2021 року відновила виконавче провадження з виконання виконавчого листа №686/11238/16-ц від 13 серпня 2019 року.

Вказані постанови начальника Відділу ДВС та державного виконавця не відповідають вимогам закону, оскільки заявниця сумлінно виконувала та виконує рішення суду щодо участі ОСОБА_1 у вихованні дитини, внаслідок чого підстави для відновлення виконавчого провадження та примусового виконання судового рішення відсутні. Крім того начальник Відділу ДВС не вправі був здійснювати перевірку законності закінченого виконавчого провадження з власної ініціативи та допустив порушення процедури цієї перевірки, а державний виконавець неправомірно відновила виконавче провадження на підставі незаконного рішення начальника відділу.

За таких обставин ОСОБА_4 просила суд визнати незаконними та скасувати постанову начальника Відділу ДВС про результати перевірки законності виконавчого провадження від 13 липня 2021 року та постанову державного виконавця про відновлення виконавчого провадження від 14 липня 2021 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 6 вересня 2021 року скаргу задоволено.

Визнано незаконною та скасовано постанову начальника Відділу ДВС про результати перевірки законності виконавчого провадження від 13 липня 2021 року.

Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця про відновлення виконавчого провадження від 14 липня 2021 року.

Суд керувався тим, що після закінчення виконавчого провадження процедура здійснення контролю начальником відділу за рішеннями, діями державного виконавця, який йому безпосередньо підпорядкований, не передбачена. У зв`язку з цим, начальник Відділу ДВС не мав повноважень на скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, а державний виконавець на відновлення цього провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду про визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 залишається невиконаним, оскільки ОСОБА_4 чинить перешкоди у його зустрічах з дитиною. Не зважаючи на це, державний виконавець Перепелюк О.П. постановою від 9 вересня 2019 року закінчила виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. В порядку контролю за законністю виконавчого провадження начальник відділу ДВС скасував цю постанову, після чого державний виконавець відновила виконавче провадження. Оскаржувані постанови були прийняті відповідно до закону, в межах повноважень начальника Відділу ДВС і державного виконавця, внаслідок чого підстави для їх скасування відсутні.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_4 і Відділ ДВС не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися вимоги скарги та заперечення щодо неї, не застосував положення статті 64-1 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VІІІ) та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за №2832/5; далі Інструкція), неправильно витлумачив норми статей 39, 74 Закону №1404-VІІІ та не дотримався приписів статті 451 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 24 листопада 2016 року первісний позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом систематичних побачень з дитиною кожного вівторка та четверга з 17 до 20 години, щосуботи з 10 до 20 години, влітку 30 днів (підряд чи частинами) для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з урахуванням часу такого ж відпочинку матері з сином, стану здоров`я дитини, графіку роботи та режиму виховного процесу в навчальному закладі.

На підставі цього рішення 13 серпня 2019 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав виконавчий лист №686/11283/16-ц, який перебував у Відділі ДВС на примусовому виконанні (виконавче провадження №59813350).

Постановою головного державного виконавця Перепелюк О.П. від 9 вересня 2019 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №686/11238/16-ц від 13 серпня 2019 року у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VІІІ).

5 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Відділу ДВС з заявою про відновлення виконавчого провадження та проведення виконавчих дій посилаючись на те, що боржник ОСОБА_4 не виконує рішення суду добровільно, а державний виконавець не вживає заходів, передбачених ст. 64-1 Закону №1404-VІІІ, для його примусового виконання.

Постановою начальника Відділу ДВС про результати перевірки законності виконавчого провадження від 13 липня 2021 року визнано дії головного державного виконавця Перепелюк О.П. такими, що суперечать вимогам Закону №1404-VІІІ, скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 9 вересня 2019 року та зобов`язано державного виконавця відновити виконавче провадження №59813350.

Постановою державного виконавця від 14 липня 2021 року відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №686/11238/16-ц від 13 серпня 2019 року.

Застосовані норми права

Статтею 1 Закону №1404-VІІІ встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб і в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом ст. 64-1 Закону №1404-VIII виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

В силу п. 9 ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону №1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Із положень ч. 3 ст. 74 Закону №1404-VIII слідує, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Як передбачено п.п. 1, 2, 6, 7 розділу ХІІ Інструкції, перевірити законність виконавчого провадження мають право, в тому числі, начальник відділу державної виконавчої служби виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Посадові особи, зазначені у пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

Перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

Про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки; у мотивувальній частині номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону; у резолютивній частині висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація. Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, встановленими законом.

Порядок виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною та усунення перешкод у побаченні з дитиною визначений ст. 64-1 Закону №1404-VIII.

Так, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням. Якщо боржник не виконує рішення, то державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на нього штрафу у визначеному законом розмірі. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, вживає обмежувальні заходи та заходи примусового виконання рішення. Якщо рішення суду виконується боржником, то державний виконавець складає відповідний акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Підставою для закінчення виконавчого провадження є реальне та фактичне виконання рішення боржником.

Контроль за виконанням судових рішень здійснюється як судом, що ухвалив це рішення, так і посадовими особами органів державної виконавчої служби відповідно до наданих їм повноважень.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, вправі за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби чи з власної ініціативи провести перевірку законності як діючого, так і закінченого виконавчого провадження.

У разі виявлення невідповідності рішень або дій державного виконавця вимогам закону начальник відділу має право своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ державного виконавця та зобов`язати його провести відповідні виконавчі дії.

Якщо начальником відділу скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження, то державний виконавець зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня винести постанову про відновлення виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Відділі ДВС знаходився виконавчий лист суду про визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина шляхом систематичних побачень з дитиною кожного вівторка та четверга з 17 до 20 години, щосуботи з 10 до 20 години, влітку 30 днів (підряд чи частинами) для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з урахуванням часу такого ж відпочинку матері з сином, стану здоров`я дитини, графіку роботи та режиму виховного процесу в навчальному закладі.

Не зважаючи на те, що виконавче провадження містить ряд заяв ОСОБА_1 про невиконання судового рішення, 9 вересня 2019 року (понеділок) головний державний виконавець Перепелюк О.П. склала акт (лише у присутності боржника ОСОБА_4 ), в якому зазначила, що рішення виконується, ОСОБА_4 не чинить перешкод і виконує рішення у повному обсязі. На підставі цього акта головний державний виконавець Перепелюк О.П. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження від 9 вересня 2019 року.

Відповідно до звернення ОСОБА_1 щодо бездіяльності головного державного виконавця Перепелюк О.П. начальник Відділу ДВС провів перевірку законності закінченого виконавчого провадження.

Встановивши, що головний державний виконавець Перепелюк О.П. не вчинила всіх, передбачених Законом №1404-VIII, заходів щодо примусового виконання рішення суду, начальник Відділу ДВС правомірно скасував постанову про закінчення виконавчого провадження, після чого за його вказівкою державний виконавець відновила виконавче провадження.

У даному випадку начальник Відділу ДВС і державний виконавець діяли відповідно до своїх дискреційних повноважень, а їх рішення відповідають вимогам закону.

Суд першої інстанції не звернув уваги на це та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних постанов начальника Відділу ДВС і державного виконавця.

При цьому наведені ОСОБА_4 у скарзі доводи про добровільне виконання нею рішення суду та незаконність оскаржуваних рішень, у тому числі про відсутність у начальника Відділу ДВС повноважень на здійснення перевірки підпорядкованого йому державного виконавця та порушення процедури цієї перевірки, не відповідають фактичним обставинам справи на нормам чинного законодавства.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши вказаних обставин і норм чинного законодавства, суд першої інстанції помилково виходив з того, що скарга ОСОБА_4 на рішення начальника Відділу ДВС і державного виконавця є обґрунтованою, тому постановлену ним ухвалу слід скасувати.

Оскаржувані рішення начальника Відділу ДВС і державного виконавця вчинені відповідно до закону та в межах наданих їм повноважень, у зв`язку з чим скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 452 ЦПК України, згідно якої судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на рішення начальника Відділу ДВС і державного виконавця відмовлено, внаслідок чого сплачений ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 454 грн має бути покладений на заявника.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390, 451, 452 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 6 вересня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на рішення начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Хмельницький) Загребельського Олександра Петровича та старшого державного виконавця цього відділу Загородної Ганни Леонідівни.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 454 гривні судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2021 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Мазурок О.В.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 48