ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участю секретарів судового засідання Кушнір М.В.,Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах, та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області про визнання особи такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах, та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області про визнання особи такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником 4/5 частин квартири АДРЕСА_1 , а ОСОБА_5 - власником 1/5 її частини. В квартирі позивач проживає сам, проте зареєстрованими залишаються відповідачі - донька ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 . Також, коли у онуки ОСОБА_3 народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то вона також, зареєструвала його в даній квартирі. З 2011 року відповідачі в належній позивачеві квартирі не проживають, належних їм речей в квартирі немає. Проте знятись з реєстрації в добровільному порядку вони не бажають, ще й зареєстрували малолітню дитину, яка взагалі там не проживала.

Всі витрати, пов`язані з утриманням та обслуговуванням квартири, сплатою комунальних платежів і податків покладені тільки на позивача, а так як він є пенсіонером, має поганий стан здоров`я, має статус «дитини війни», то грошові витрати є для нього є суттєвими. Реєстрація відповідачів та правнука у спірній квартирі перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись належною йому квартирою, та оформити субсидію.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового засідання.

В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Мельник Т.О. вимоги позову підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах, та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином,07.12.2020 отримали позовну заяву з додатками, правом на подачу відзиву не скористались, позицію щодо позову не висловили.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Папко О.В. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, суду зазначила, що оскільки у відповідача -2 є у власності будинок, то її малолітня дитина повинна бути зареєстрована за місцем проживання матері або батька.

Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Мельник Т.О., представника третьої особи Папко О.В., свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації Фастівської міської Ради народних депутатів 13.01.1994, квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належала: ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.с.11).

Згідно Договору дарування частини квартири від 22.03.2005 ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_9 свою 1/5 частину даної квартири (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.13).

Після смерті дружини позивача- ОСОБА_9 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.2011 позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину на 2/5 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с.14).

Також, відповідно до Договору купівлі-продажу частки квартири від 16 травня 2015 року ОСОБА_12 подарувала ОСОБА_1 свою 1/5 частину спірної квартири (а.с.15).

Як вбачається з будинкової книги в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.16-20).

Як вбачається з метеріалів справи, відповідачу ОСОБА_3 належить на праві приватної власності будинок за адресою: АДРЕСА_2 , дата державної реєстрації: 06.11.2017, що підтверджено Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.21).

Згідно довідки №07-4035, виданої «Фастівською ЖЕК» КП Фастівської міської ради від 08.04.2020 ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_13 фактично не проживають за адресою: АДРЕСА_3 , з лютого 2011 року (а.с.23).

Факт не проживання відповідачів ОСОБА_2 та її доньки ОСОБА_13 за місцем своєї реєстрації з 2011 року підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов від 05 серпня 2020 року (а.с.22).

Даний факт, також, підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які являються сусідами позивача ОСОБА_1 та яким відомі обставини справи.

Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивачем доведено, що факт реєстрації відповідачів, у належній йому квартирі, порушує його права, як власника, оскільки він змушений сплачувати рахунки відповідачів за надані комунальні послуги.

Отже, оскільки відповідачі за місцем реєстрації тривалий час не проживають, суд вважає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

У пункті 33 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння).

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали в спірній квартирі в якості членів сім`ї (дочка та онука власника квартири) і мали право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Отже, оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і її малолітній син спільним побутом із позивачем не пов`язані, їх право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 жовтня 2019 року в справі №243/9627/16-ц (провадження №61- 34009св18) та у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18).

Право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підстав, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тривалий час (з 2011 року) не проживають разом з позивачем, малолітня дитина відповідача-2 взагалі ніколи не проживала в квартирі, спільного господарства вони не ведуть, а отже відповідачі припинили бути членами сім`ї позивача.

Отже, право ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника.

Відповідачі за місцем своєї реєстрації не проживають тривалий час, житловою площею квартири не користуються, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачують, а тому правових підстав для подальшої їх реєстрації в квартирі позивача немає, внаслідок чого відповідачів необхідно визнати такими, що втратили право користування вищевказаною квартирою.

Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є прямою підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для зняття даної особи з реєстрації.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 263-265,280-283 ЦПК України, ст. 317, 319, 321,391,396,406 ЦК України, Правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 жовтня 2019 року в справі №243/9627/16-ц (провадження №61- 34009св18) суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах, та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області про визнання особи такими, що втратили право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М.Ковалевська