Справа № 465/6384/18 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/1933/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2021 року за заявою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2021 року за заявою представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 , про ухвалення додаткового рішення, про відшкодування витрат на правову допомогу,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позовну заяву мотивує тим, що 13.07.2018 о 14:53 год. ОСОБА_1 на вул. Шептицьких, 3 в м. Львові, керуючи автомобілем марки «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху не врахував дорожньої обстановки і здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Prado», д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований та в якому перебувала позивачка. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Toyota Prado», д.н.з. НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень. Постановою Галицького районного суду міста Львова від 27.07.2018 ОСОБА_1 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. Згідно висновку експертного дослідження № 9/34 від 10.09.2018, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Land Cruser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , станом на 13.07.2018 становить 103239,70 грн. 21 вересня 2018 року СК «Брокбізнес» на картку позивачки перераховано 34425,45 грн. Однак, вказана сума недостатня для відновлювального ремонту автомобіля. Розмір збитків, які підлягають до відшкодування, становить 68814,25 грн, які позивач просив стягнути з відповідача. Також позивач просив стягнути з відповідача суму коштів, сплачених за проведення експертного дослідження та судові витрати.

Представник позивача подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 65 574,55 грн на відшкодування матеріальних збитків; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на користь ОСОБА_2 пеню в розмірі 13 970,88 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3239, 70 грн.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" Брокбізнес" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" Брокбізнес", (, адреса: 004050, м. Київ, вул. Білоруська, 3) на користь ОСОБА_2 , (ІПН НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) грошові кошти у розмірі 29014,55 грн (двадцять дев`ять тисяч чотирнадцять) грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 , (ІПН НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) грошові кошти у розмірі 3239,70 (три тисячі двісті тридцять дев`ять) грн. у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішено питання стягнення судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що в основу оскаржуваного рішення суду було покладено два неналежні докази у справі: Висновок експертного дослідження 9/34 та Звіт 1637А/18. Оскільки обидва документи є неналежними доказами у справі, висновки, до яких дійшов суд на їх підставі, є незаконними та недійсними, тому, рішення суду підлягає до скасування. Звертає увагу на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обгрунтованість своїх позовних вимог, як в частині стягнення коштів з відповідача ОСОБА_1 , так і вимог до відповідача ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес». Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Також рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року оскаржило ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес». В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що всупереч ст. 89, 263 ЦПК України суд першої інстанції не мотивував відхилення доказу Звіту №1637А/18 від 14.08.2018 та не зазначив жодних зауважень чи невідповідностей і врахував саме висновок експертного дослідження №9/34 від 10.09.2018. Вважає, що висновок експертного дослідження №9/34 від 10.09.2018 є неналежним доказом у справі, оскільки не містить протоколу огляду транспортного засобу, в якому зазначаються відомості про виявлені під час огляду дефекти та пошкодження, а також вказаний висновок не містить даних про попередження за завідомо неправдивий висновок, та що висновок підготовлено для подання до суду. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не врахував норму п. 36.2 ст. 36 Закону ОСЦПВВНТЗ, згідно якої, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Також, судом не правильно застосовано коефіцієнт фізичного зносу. Просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Додатковим рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2021 року в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 , про ухвалення додаткового рішення у справі №465/6384/18, про відшкодування витрат на правову допомогу - відмовлено.

Вказане додаткове рішення оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що отримання адвокатом гонорару готівкою можна підтверджувати будь-яким документом (квитанція, акт, розписка тощо), тому покликання суду в додатковому рішенні на ненадання квитанції, як на підставу для відмови у присудженні судових витрат (витрат на правову допомогу) суперечить нормам матеріального та процесуального права та усталеній судовій практиці Верховного Суду. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Додатковим рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2021 року заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 - задоволено.

Стягнуто солідарно з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" Брокбізнес", (, адреса: 004050, м. Київ, вул. Білоруська, 3) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 , (ІПН НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9 850 грн.

Вище вказане додаткове рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що в позовній заяві вказано тільки такі судові витрати як судовий збір в сумі 704,80 грн, 15,00 грн комісія банку за сплату судового збору, 1015,20грн вартість експертного дослідження. Вперше про стягнення судових витрат, зокрема, витрат на правову допомогу в сумі 15 000,00 грн, зазначається в заяві про збільшення позовних вимог від 23.04.2019, що не може вважатися дотриманням позивачем вимог ч.1ст.134 ЦПК України. Звертає увагу на те, що до закінчення судових дебатів адвокат Юхименко Р.І. не подала до суду заяву про те, що в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України документи щодо судових витрат буде надано нею протягом 5 днів з дня постановлення рішення у справі. Відтак, заява про ухвалення додаткового рішення у справі від 26.03.2021 року підлягала залишенню без розгляду. Зазначає, що всупереч до ч.3 ст.137 ЦПК України, до документів не додано детальний опис робіт (наданих послуг), не зазначено час. Оскільки частково задоволено позовні вимоги судові витрати підлягали до часткового задоволення, а не у повному обсязі, тому суд порушив вимоги ч.2 ст. 141 ЦПК України. Звертає увагу на те, що в позовній заяві не ставилося питання про солідарне стягнення з відповідачів збитків завданих в ДТП, не ставилося питання про солідарне стягнення витрат на правову допомогу, суд не виносив рішення про солідарне стягнення завданих збитків, відтак, і при вирішенні питання про стягнення судових витрат суд не міг стягувати їх солідарно. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Відзиви на апеляційні скарги до суду не подано.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року та на додаткове рішення суду від 14 квітня 2021 року про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , - ОСОБА_4 слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на рішення суду та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення суду від 14 квітня 2021 року про задоволення заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 слід задовольнити частково.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року суду таким вимогам не повністю відповідає.

Судом встановлено, що 13.07.2018 року о 14:53 год. відповідач ОСОБА_1 , перебуваючи на вул. Шептицьких, 3 у м. Львові, керуючи автомобілем марки «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху не врахував дорожньої обстановки і здійснив зіткнення із припаркованим автомобілем марки «Toyota Land Cruser Prado», д.р.н. НОМЕР_6 , в якому знаходилась позивач. Внаслідок зіткнення автомобіль «Toyota Land Cruser Prado», д.р.н. НОМЕР_6 , зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 27 липня 2018 року (справа № 461/5322/18) ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та накладено стягнення 340,00 грн. штрафу в дохід держави.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 , як власника транспортного засобу марки «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована за договором ОСЦПВ власників транспортних засобів в СК «Брокбізнес» (поліс № АК/8216016 від 06 грудня 2017 року). Договором встановлена нульова франшиза, а ліміт відповідальності (страхова сума) за шкоду, заподіяну майну становить 100 000,00 грн.

20 липня 2018 року представником СК «Брокбізнес» був здійснений огляд автомобіля позивача, за участю останнього, що підтверджено протоколами огляду ТЗ № 1637/18.

На замовлення СК «Брокбізнес» 25 травня 2018 року оцінювачем ТОВ АК «Експерт» складено звіт № 1637А/18 про оцінку автомобіля, згідно із яким вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Toyota Land Cruser Prado», д.р.н. НОМЕР_6 складає 67 756 грн 11 коп, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складає 34 425 грн 45 коп., ринкова вартість автомобіля складає 455 334 грн 52 коп.

18 вересня 2019 року СК «Брокбізнес» складено страховий акт № 68334/1, за яким сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті становить 34 425 грн 45 коп. Сума розрахована на підставі розрахунку страхового відшкодування, який є додатком № до акта.

20 серпня 2018 року позивач подав до СК «Брокбізнес» заяву щодо напрямку виплати страхового відшкодування. У заяві зазначено, що таке відшкодування позивач просить здійснити за відповідними реквізитами, однак розмір страхового відшкодування в заяві не зазначено.

21 вересня 2018 року страховиком на карту позивача перераховано 34 425 грн 45 коп. страхового відшкодування.

Також судом встановлено, що у зв`язку із неознайомленням позивача із розрахунком страхового відшкодування, а також із звітом № 1637А/18 про оцінку автомобіля, позивач звернувся до Львівського НДЕКЦ, який за результатами огляду автомобіля склав висновок експертного дослідження № 9/34 від 10 вересня 2018 року, згідно із яким вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Toyota Land Cruser Prado», д.р.н. НОМЕР_6 складає 103 239 грн 70 коп.

З матеріалів справи також убачається, з чим погодились учасники справи, що значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Toyota Prado, реєстраційний номер НОМЕР_6 , складає 0,6344.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до приписів статей 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За змістом вказаних норм, з урахування положень абзацу другого пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо потерпілому виплата зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, який повертається після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

Саме такий правовий висновок щодо застосування вказаних норм викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц (провадження № 61-4507 св 18).

Дії страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) врегульовано положеннями статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктом 34.3 цієї статті Закону передбачено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

В той час, як пунктом 36.2. статті 36 згаданого Закону закріплено положення про те, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Системний аналіз даним положень Закону дає підстави для висновку, що рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплата такого, у разі визнання вимог заявника обґрунтованими може мати місце лише у випадку узгодження розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування. При цьому сам по собі факт підписання заявником акта огляду пошкодженого транспортного засобу не звільняє страховика від обов`язку узгодити з такою особою визначену страховиком суму страхового відшкодування, як обов`язкова умова перед прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Встановивши, що страховик не узгодив з позивачем розмір страхового відшкодування, незважаючи на заяви останнього про надання йому для ознайомлення висновку оцінки ТЗ, зробленого на замовлення страховика, позивач обґрунтовано звернувся до самостійно обраного експерта для визначення розміру заподіяної шкоди.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач СК «Брокбізнес» доказів на заперечення обґрунтованості висновку, викладеного у звіті про вартість відновлювального ремонту, здійсненого на замовлення потерпілого, не подав, з заявами про призначення відповідної експертизи не звертався, як і не провів її в позасудовому порядку.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції вірно врахувавши, що потерпілий та страховик не досягли згоди про розмір відшкодування, завданого внаслідок ДТП, при визначенні його розміру обґрунтовано прийняв, як належний та допустимий доказ висновок експертного дослідження № 9/34 від 10 вересня 2018 року, а також з огляду на положення частини першої статті 82 ЦПК України вірно виходив з того, що значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Toyota Prado, реєстраційний номер НОМЕР_6 , складає 0,6344.

Однак, при здійсненні розрахунку суми страхового відшкодування місцевий суд припустився помилки, зокрема в частині визначення, як базового показника ліміт відповідальності страховика, замість зазначення в якості цього показника вартості витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ позивача, згідно висновку експертного дослідження № 9/34 від 10 вересня 2018 року, а також невірно обрахував, як коефіцієнт фізичного зносу складових ТЗ, так і невірно здійснив його віднімання.

Відтак, слід здійснити перерахунок розміру недоплаченого страхового відшкодування за такою формулою: 6161,00 (Ср вартість ремонтно-відновлювальних робіт) + 10940,57 (См вартість необхідних для ремонту матеріалів) + 86138,13 (Сс вартість складових, що підлягають заміні) х (1-0,6344) = 48 593,67. Саме від цієї суми слід відняти виплачене страховиком позивача страхове відшкодування (48 593,67-34425,45) що складає 14 168 грн 22 коп., і це є розміром недоплаченого страховиком страхового відшкодування, який підлягає стягненню з нього в судовому порядку. При цьому, дані Ср, См та Сс взято з рахунку-фактури № ДМ 00006640 від 24 липня 2018 року, яка використовувалась, як при складенні звіту № 1637А/18 про оцінку автомобіля, так і висновку експертного дослідження № 9/34.

Отже, доводи апеляційної скарги СК «Брокбізнес» знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду справи. У зв`язку із цим, судове рішення, в частині вирішення позовних вимог до СК «Брокбізнес» підлягає зміні, шляхом зменшення стягнутої за рішенням суду суми з 29 014 грн 55 коп. до 14 168 грн 22 коп.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18).

Оскільки страховик виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справа № 686/17155/15-ц (провадження № 61-18840св18)

Така різниця, підлягає стягненню з винної особи, тобто з водія ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, позивачем заявлено до стягнення з відповідача ОСОБА_1 суму 3 239 грн 70 коп. Суд апеляційної інстанції не вправі вийти за межі цих позовних вимог, незважаючи, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою підлягає стягненню з особи, яка нанесла шкоду, в повному розмірі. Проте, це не позбавляє позивача права захисти свої права в окремому порядку.

У цій частині вирішення позовних вимог висновки суду першої інстанції є вірними, ґрунтуються на повно встановлених обставинах справи, такі зроблено з дотриманням вимог процесуального закону. Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 , їх не спростовують.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2021 року, яким в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 , про ухвалення додаткового рішення у справі №465/6384/18, про відшкодування витрат на правову допомогу відмовлено, то така до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року позовні вимоги щодо відповідача ОСОБА_1 задоволено повністю.

В силу приписів ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для відшкодування витрат відповідачу на правову допомогу.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2021 року, яким заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 - задоволено та стягнуто солідарно з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" Брокбізнес", та ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9 850 грн, така підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи убачається, що 03.12.2018 між ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням "Павленко і Партнери" укладено договір про надання правової допомоги.

Так, в матеріалах справи наявний опис послуг наданих позивачу Адвокатським об`єднанням "Павленко і Партнери" , акт прийому-передачі наданих послуг до вищевказаного Договору та рахунок №7, згідно яких вартість наданих послуг складає 9850 грн.

Згідно наявних у матеріалах квитанцій, позивач сплатив витрат на правову допомогу за надані послуги в розмірі 9850 грн.

Клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу заявлялося представником позивача разом із заявою про збільшенням позовних вимог.

Оскільки оскаржуваним рішенням суду було задоволено позов частково, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Поряд з цим колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо солідарного стягнення витрат на правничу допомогу та їх розміру.

Солідарне зобов`язання є інститутом цивільного права і на нього поширюється дія норм ЦК України, який визначає це поняття через «солідарну вимогу» та «солідарний обов`язок» (ст. ст. 541-544 ЦК України).

Солідарне зобов`язання є різновидом цивільно-правових зобов`язань із множинністю осіб, які характеризуються тим, що у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний з них має право пред`явити боржникові вимогу в повному обсязі, а вразі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарна відповідальність у зобов`язальному праві це - відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо.

При цьому, як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках, встановлених договором або законом.

Крім того, як роз`яснив пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі у постанові «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (пункт 35).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року позов задоволено частково, тому і сума витрат на правничу допомогу повинна стягуватись пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Ураховуючи наведене висновок суду про солідарне стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу не відповідає вимогам закону, а також розмір таких не відповідає ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з чим додаткове рішення суду підлягає скасуванню та ухваленням нового судового рішення, яким заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 - слід задовольнити частково. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" Брокбізнес" на користь ОСОБА_2 , судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1754,28 грн та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 386,12 грн, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року змінити в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" Брокбізнес", (, адреса: 004050, м. Київ, вул. Білоруська, 3) на користь ОСОБА_2 , (ІПН НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) грошових коштів у розмірі 29014,55 грн (двадцять дев`ять тисяч чотирнадцять) грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Зменшити розмір коштів, які підлягають стягненню з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" Брокбізнес" на користь ОСОБА_2 з 29014,55 грн до 14168,22 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2021 року про відмову в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 про відшкодування витрат на правову допомогу - залишити без змін.

Додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2021 року про стягнення солідарно з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" Брокбізнес", (, адреса: 004050, м. Київ, вул. Білоруська, 3) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 , (ІПН НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9 850 грн скасувати.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" Брокбізнес" на користь ОСОБА_2 , судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1754,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 386,12 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 17.11.2021.

Головуючий

Судді