Справа № 497/1273/2021
Провадження № 2/497/539/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Раца В.А.,

секретаря - Войтової С.І.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 гривень щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідач є батьком дитини, яка є студенткою 1 курсу Міжнародного гуманітарного університету, денної форми навчання, на контрактній основі. До повноліття дочки вона отримувала від відповідача аліменти на утримання дитини на підставі рішення суду. За рік навчання дочки позивачка сплачує приблизно 15 000 грн. та за проживання в гуртожитку коло 8 000 грн. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки на час її навчання на денній формі навчання, оскільки він їх сплачував до повноліття дочки, а також він отримує пенсію і ще постійно працює. Відповідач відмовляється надавати допомогу, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

21.09.2021 року відповідач ОСОБА_2 надав відзив (а.с.43), в якому позов визнав частково та погодився сплачувати аліменти на повнолітню дочку в сумі 1 189,50 грн., щомісяця, але не більше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свій відзив обґрунтовує тим, що 14.08.2017 року він встав на облік в Болградський центр зайнятості та один рік отримував допомогу по безробіттю. З 19.07.2017 року він був звільнений з лав Збройних Сил України із цього часу фактичне не має свого доходу (заробітку). На сьогоднішній день він офіційно не працевлаштований, відповідно не має постійного заробітку, ніяких пенсійних виплат він не отримує. З 29.04.2015 року він перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , з якою він виховує 3-х дочок, дві з яких є неповнолітніми. Єдиним постійним джерелом доходу сім`ї відповідача є заробітна платня його дружини. За станом здоров`я відповідач вже тривалий час не може влаштуватися на постійну роботу, адже вимушений постійно перебувати на лікуванні, в тому числі хронічних захворювань ніжних кінцівок. На підставі вище зазначеного відповідач відносить себе до малозабезпеченої категорії населення, а тому він згоден сплачувати аліменти не більше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час складає 1 189,50 грн.

Позивачка ОСОБА_1 до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, свої вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволені (а.с.67).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.72), про причини своєї неявки суд не повідомив, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити (а.с.64).

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1 , виданого 01.08.2003 року Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі актового запису про народження № 17 (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що спільна дочка сторін являється студенткою ІІ курсу Інституту права, економіки та міжнародних відносин (спеціальність: 051 «Економіка», бакалавр, контракт), денної форми навчання Міжнародного гуманітарного університету. Наказом за № 1056а від 07.09.2020 року зарахована на 1 курс, приблизний термін закінчення навчання - липень 2024 року, що підтверджується довідкою №1597 від 08.09.2021 року (а.с.65).

Також судом встановлено, що 07.09.2020 року ОСОБА_1 уклала договір з Міжнародним гуманітарним університетом в особі ректора ОСОБА_6 для отримання ОСОБА_3 освітньої послуги за освітньо-кваліфікаційним рівнем - бакалавр, за спеціальністю - «Економіка», загальна вартість послуги за весь строк навчання становить 57 200 грн., а саме: 1 курс - 12 200 грн., 2 курс - 15 000 грн., 3 курс - 15 000 грн. - 4 курс - 15 000 грн. (а.с.10-12).

Позивачкою не надано квитанцій щодо сплати нею сум за контрактом за перший рік навчання дочки, також за першій семестр другого курсу, в матеріалах справи є доказ того, що дочкою сторін ОСОБА_3 було сплачено 4 250 грн. за проживання в гуртожитку з 01.09.2020-31.01.2021 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру № 6906 від 10.09.2020 року. З позовної заяви вбачається, що відповідач в цей період сплачував позивачці аліменти за рішенням суду до повноліття дочки.

Повнолітня дитина навчається на денній формі навчання, можливості працювати не має, власних доходів не має, потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, а саме: проживання на період навчання, транспортних витрат, канцелярських товарів та одягу, а також оплачувати вартість навчання.

Відповідно до ч.3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що обов`язок утримувати повнолітню дитину у період навчання лежить на обох батьках, а не лише на матері.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Згідно з п.20 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо.

Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання, застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200,201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Так, судом встановлено, що відповідач являється працездатною особою, 02.06.2015 року за указом Президента України був призваний на військову службу за мобілізацією, а 19.07.2017 року був звільнений з лав Збройних Сил України, що підтверджується записами у військовому квітку серії НОМЕР_2 (а.с.60-62).

З 14.08.2017 року відповідач став на облік в Болградський центр зайнятості та почав отримувати виплату допомоги по безробіттю. 08.08.2018 року відповідач згідно зі ст.31 п.1 пп.12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», припинив отримувати виплати допомоги по безробіттю, що підтверджується записами у трудовій книжці колгоспника, виданої у 1994 році (а.с.57-58). З цього часу відповідач офіційно ніде не працює.

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що до складу його сім`ї входять дружина ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.51) та діти його дружини ОСОБА_8 , 2003 року народження та ОСОБА_9 , 2006 року народження, при цьому довідки про склад сім`ї не надає. Тобто з наданих відповідачем доказів вбачається, що у нього є ще одна малолітня дитина, відносно якої він має відповідні обов`язки по її утриманню.

Надану відповідачем довідку № ВК-5 від 10.09.2021 року, видану Національним університетом «Одеська юридична академія» (а.с.77), яка свідчить про те, що ОСОБА_8 навчається на 3 курсі групи №9 Відокремленого підрозділу «Об`єднане вище професійно-технічне училище сфери послуг Національного університету «Одеська юридична академія», суд не вважає належним доказом, так як вона не містить інформацію щодо предмету доказування, а саме ОСОБА_8 , є дочкою дружини відповідача, та він не має законного обґрунтування щодо її утримання.

Інших утриманців у відповідача не має, посилання відповідача про необхідність утримувати дочок дружини не мають законодавчого обґрунтування, так як це не його діти.

Також у своєму відзиві відповідач посилається на стан здоров`я, зазначає що у нього 04.08.2021 року було діагностовано «ознаки порушення венозного кровообігу обох нижніх кінцівок по типу зниження швидкості венозного поверхня крові, розширення підшкірних обох кінцівок, суральних вен обох гомілок, структурні зміни стінок розширених вен; кісти Беккера в лівій підколінній ямці» та на підтвердження цього надає роздруківку дослідження у кабінеті ультразвукової діагностики (а.с.46). Окрім цього надає рецепт, виписаний лікарем ОСОБА_10 без зазначення прізвища особи, якій він надається (а.с.55 на звороті). Надані відповідачем платіжні документи про придбання ліків для лікування від 05.10.2021 року (а.с.79) знову ж не містять прізвища особи що їх купувала та не підтверджуються рецептом лікаря, які призначив саме ці ліки для лікування відповідного захворювання відповідача, тому також не є належними доказами у цій справі. Тобто фактично, відповідачем не надано доказів його хронічних захворювань та проходження лікування, в тому числі тривалого, що би позбавляло його можливості працювати та отримувати власні доходи.

В той час як позивачкою на підтвердження матеріального стану відповідача надано інформаційну довідку №29-15-0.281-208/41-21 від 03.11.2021 року, виданою Управлінням у Болградському районі відділ №1 ГУ Держгеокадастру в Одеській області (а.с.74), з якої вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано державний акт ОД №094232 на право власності на земельну ділянку, площею - 0,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та державний акт ОД № 094145 на право власності на земельну ділянку, загальної площею 3,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тобто це доказ свідчить про наявність у відповідача нерухомого майна, а тому свідчить про матеріальне становище платника податків.

Позивачка не надала суду доказів її матеріального стану, або стану здоров`я, так як відповідачем також не надані спростовуючи доказі, тому суд вважає, що сторони мають рівні умови (матеріальне становище та стан здоров`я) для утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Дочка знаходиться на даний час на утриманні матері, і саме вона надає на даний час матеріальну допомогу дочці, про що також свідчить заява ОСОБА_3 про підтримання позовних вимог матері до батька.

Визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача суд враховує наступні суми:

- за навчання 7 500 грн. (залишок оплати за 2-й курс) + 30 000 грн. (оплата за 3-й та 4-й курси) = 37 500 грн.;

- за проживання в гуртожитку 4 250 грн. (залишок за 2021-2022 роки) + 17 000 (за 2022 - 2024 роки) = 21 250 грн.;

- прожитковий мінімум для працездатних осіб за період з 01.07.2021 року по 30.11.2021 року складає - 2 294 грн., а з 01.12.2021 року до 31.12.2021 року буде становити 2 393 грн., тобто ця сума буде коливатися в наступних роках та не є остаточною. Тому суд може нарахувати приблизну суму до закінчення ОСОБА_3 навчання з вересня 2021 року по листопад 2021 року - 6 882,00 грн., з грудня 2021 року по червень 2024 року - 74 183 грн., загальна сума - 81 065 грн.

Тому приблизна щомісячна сума буде складати 4 112,21 грн. (139 815 грн. : 34 місяці) тобто цю суму повинні виплачувати батьки на утримання дочки кожен місяць починаючи з листопада 2021 року (місяць в якому ухвалено рішення) по червень 2024 року (місяць в якому закінчується навчання згідно контракту).

Крім того, суд приймає до уваги, що усі затрати на проїзд дитини, її утримання (одяг, взуття, засоби гігієни, тощо), харчування, несе позивач одноособово, та відповідач не приймає участі в цих витратах.

Відсутність постійної роботи та регулярних доходів, не є підставою для ухилення від утримання дитини, тоді як отримання освіти закріплено Конституцією України, і батьки зобов`язані надати можливість своїй дитині отримати таку освіту, тим більш відповідач не заперечує в наданні дочці матеріальної допомоги у її навчанні та отриманні вищої освіти, заперечує тільки у визначенні суми аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Зважаючи на те, що батьки мають рівні права по відношенню до дитини, в тому числі і по її утриманню, суд враховуючи, матеріальний та сімейний стан сторін по справі (у відповідача на утриманні ще одна малолітня дитина, в той час як у позивача інших утриманців не має), вбачає підстави для часткового задоволення позову, а саме стягувати щомісячно 2 000 грн., приймаючи до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнав частково.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 908.00 грн. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.182, 199, 200, 201 СК України, ст.12,1 3, 81, 133, 141, 247,259, 253, 264-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с.Жовтневе, Болградського району, Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 21.07.2021 року до закінчення нею навчання, а саме до 30.06.2024 року, або до припинення нею навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с.Жовтневе, Болградського району, Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь держави суму судового збору в розмірі 840,80 гривень.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца