Справа № 419/1249/21
Провадження № 2/419/270/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року смт Новоайдар Луганської області

Новоайдарський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Глазкової Ю. О.,

за участю секретаря судового засідання Шапки О.О.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Андрушка К.П.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, третя особа приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М.

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовною заявою, яку було уточнено, до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його син ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно у виді двокімнатної квартири у житловому будинку з комунікаціями, господарськими спорудами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , земля під якою приватизована та належить позивачу ОСОБА_1 . Померлий заповіт за життя не склав, а тому спадкування здійснюється за законом. Позивач звернувся до приватного нотаріусу Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. у шестимісячний строк, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину відмовлено у зв`язку з тим, що згідно наданої довідки з Новоайдарської РКПТІ наявне самочинне будівництво, а саме сарай «К», навіс «М», літній душ «Д», дозвільні документи на які не надані. Тому позивач посилаючись на ст. 1216,1218 ЦК України просив суд визнати за ним право власності на квартиру з усіма господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_3 .

У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити, визнавши за ним право власності на усе спадкове майно- квартиру. Пояснив, що після смерті свого сина не може оформити право власності на вищевказану квартиру у порядку спадкування у зв`язку з тим, що спадкодавцем ОСОБА_3 за життя було збудоване самочинне будівництво та не зареєстроване право власності у встановленому законом порядку.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Вважає, що іншим шляхом позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно, а тому просив визнати за останнім право власності на житловий будинок разом з господарськими побудовами, зокрема і з тими, що є самочинно збудованими.

Відповідач ОСОБА_2 , яка є рідною матір`ю спадкодавця, у судовому засіданні позов визнала, просила його задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та копію спадкової справи, суд доходить до наступного.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Новоайдарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Луганської області 19.02.2019 року.

Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Новоайдарської селищної ради № 40 від 27.03.2019 ОСОБА_3 мешкав за адресою: АДРЕСА_1 у складі сім`ї один.

Згідно копії договору дарування квартири та земельної ділянки, посвідченого 07.07.2008 року приватним нотаріусом Карпеко В.М. вбачається, що ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 квартиру та земельну ділянку 0.0682 га, кадастровий номер :26:003:0022 для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ,.

Згідно копії Витягу з Державного реєстру правочинів договір дарування від 07.07.2008 року зареєстрований під № 3003829.

З копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира з надвірними побудовами та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Позивачем надано суду копію Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 332721,95 грн.

Як встановлено з відповіді приватного нотаріуса Карпенко В.М. від 18.05.2021 за вих.№ 266/01-16 ОСОБА_1 роз`яснено, що оскільки згідно ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво не набуває право власності на нього,зокрема з довідки характеристики на квартиру вбачається, що відсутні дозвільні документа на сарай, навіс та літній душ, що унеможливлює видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно.

Також з цього листа судом встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є його батьки позивач та відповідач.

Довідкою-характеристикою № 1 від 15.01.2020 Новоайдарського РКПТІ підтверджується зареєстроване право власності ОСОБА_3 на спірну квартиру станом на 31.12.2012. З технічної характеристики видно, що на сарай «К», навіс «М» та літній душ дозвільні документи не надані, тобто дані побудови є самочинно побудовані власником.

Факт наявності вказаних господарських побудов підтверджується копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями.

З копії спадкової справи встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулись ОСОБА_1 15.05.2019 та ОСОБА_2 01.06.2019, тобто у визначений законом строк.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився « ОСОБА_3 », батьками записані « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 ».

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 30.10.2019 встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 є рідним батьком ОСОБА_3 .

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 встановлено, що 24.02.1988 укладено шлюб ОСОБА_6 з ОСОБА_5 , чим підтверджується факт зміни прізвища відповідача у справі.

Копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі підтверджується реєстрація спадкової справи за № 64181906 після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру видно, що інформація у даному реєстрі про заповіти/спадкові договори від імені ОСОБА_3 відсутня.

Згідно з копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру встановлено, що наявна інформація про заповіт ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є чинним та зареєстрований за № 45684599.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час прийняття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з відкриття спадщини.

Під час судового розгляду встановлено, що позивач та відповідач прийняли спадщину за законом після смерті свого сина, про що свідчать їх письмові заяви у спадковій справі.

Згідно ч 1-3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 за життя самочинно, без дозволу на будівельні роботи збудував сарай, навіс та літній душ.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в судовому порядку.

У абзаці 1-2 пункту 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено: з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Отже, виходячи зі змісту цієї норми, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої із зазначених умов.

Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_3 за життя не набув права власності на самочинне збудоване майно, а тому воно не може бути предметом спадкування та переходити до інших осіб спадкоємців у розумінні ст. 1216 ЦК України.

У п.6 Постанови Пленуму ВВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз`яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

У статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК) ( 435-15 ), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право (п.10 вказаної Постанови).

З аналізу викладеного, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 за життя не набув права власності на самочинні збудовані сарай, навіс та літній душ, а тому ці об`єкти не можуть входити до спадкової маси.

При зверненні до суду позивач зазначив про те, що він є власником земельної ділянки, яка надана для обслуговування квартири, проте жодного належного доказу цього не надав. Витяг про нормативно грошову оцінку землі не підтверджує право власності позивача на неї.

Матеріалами справи підтверджується, що вказану земельну ділянку було подаровано померлому ОСОБА_2 .

Також суд звертає увагу позивача на те, що наявні два спадкоємця, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 та заявлені вимоги про визнання права власності на квартиру за позивачем не є обґрунтованими, оскільки на Ѕ частку спірної квартири претендує відповідач, яка хоч і визнала позов у суді, проте це не є безумовною підставою для визнання права власності у порядку спадкування на квартиру, оскільки у даному випадку відсутній спір про право.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі, а судові витрати понесені позивачем у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 376,392,1216-1218, 1220,1258,1261,1268,1269,1270 ЦК України, ст.ст. 2,4,5,12,13,141,258,259,263-265, 352,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, третя особа приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23 листопада 2021 року.

Суддя Ю.О. Глазкова