Справа пр. № 2-з/756/27/21
У Х В А Л А

22 січня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Чепур Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Усенка Миколи Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Адамська Маріанна Миколаївна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Адамська М.М., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

21 січня 2021 року представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Ст. 124 Конституції України закріплено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 12 лютого 2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Адамською М.М., зареєстрованого в реєстрі за № 403, право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить відповідачеві ОСОБА_2 .

Невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту квартири АДРЕСА_1 через ризик її відчуження може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення позову. Той факт, що відповідач після державної реєстрації права власності на квартиру не вчинив дій, які могли б підтвердити намір відчужити квартиру, зокрема не звертався до ріелторів і не розміщував оголошення про продаж, не свідчать про неможливість як одноособового власника вільно розпорядитись указаним нерухомим майном, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Крім того, немає підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки квартира залишається у його володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується лише на певний час (такий висновок суду відповідає правовій позиції, сформульованій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17).

Також Верховний Суд у своїй постанові від 20 березня 2019 року у справі № 759/3390/18 вказав, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Оскільки на сьогодні право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 , останній може вчинити дії щодо відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача ОСОБА_2 , за захистом яких він звернувся до суду.

Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . Вжиття такого заходу забезпечення позову буде співмірним з заявленими ОСОБА_2 позовними вимогами.

Керуючись ст. ст. 149, 151 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Усенка Миколи Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Адамська Маріанна Миколаївна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ця ухвала відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.В. Андрейчук