ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року

м.Суми

Справа №592/2168/18

Провадження № 22-ц/816/1501/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В.І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О.Ю., Собини О.І.,

сторони:

позивачка (відповідачка за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 ,

представник відповідача (позивач за зустрічним позовом)- ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Юшкевич Євгенії Юріївни

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 липня 2021 року в складі судді Сидоренко А.П., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складено 02 серпня 2021 року, -

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 . Свої уточнені вимоги мотивувала тим, що вона та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2008 року по 07 грудня 2017 року. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 грудня 2017 року їх шлюб розірвано.

За час сумісного життя у шлюбі подружжям придбано майно, в тому числі і легковий автомобіль марки GEELY СК, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль було придбано в кредит, який був повністю погашено під час шлюбу. Після припинення шлюбних відносин, на початку 2017 року, автомобіль залишився у користуванні відповідача.

10 травня 2018 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява, в якій він зазначає про те, що ОСОБА_1 вказала не все майно, яке ними було придбано за час шлюбу. За час сумісного життя, за спільні кошти, окрім автомобіля, було придбано наступне майно:

- у 2008 році меблі для спальні бежевого кольору, які складалися з: двоспального ліжка,3-х дверної шафи, 2-х тумбочок, комоду, дзеркала, вартістю на даний час, з урахуванням зносу, 10000 гривень;

- у 2008 році супутникові тарілки «VIASAT» - 2 од., вартістю на даний час, з урахуванням зносу, 3000 гривень;

- у 2008 році зовнішню антену - 1 од., вартістю на даний час, з урахуванням зносу, 1000 гривень;

- у 2010 році відеокамеру, вартістю на даний час, з урахуванням зносу, 6500 гривень;

- у 2010 році кондиціонер Дельфа, вартістю на даний час, з урахуванням зносу, 5500 гривень.

Загалом вартість вищевказаного майна складає 26000 гривень, де 1/2 частка кожного ; подружжя становить 13000 гривень.

Все вищезазначене майно знаходиться у позивачки за адресою АДРЕСА_1 .

Крім цього, 11 серпня 2008 року, після одруження, він звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про отримання банківських послуг, згідно якої отримав кредит, в інтересах сім`ї, у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. На той час позивачка по справі була вагітна і вони очікували народження дитини, тому ці кошти вони знімали для сімейних потреб неодноразово, в тому числі на потреби новонародженої дитини, але згодом, коли він почав хворіти та переніс інсульт, він не зміг погашати кредит, і у нього по кредиту виникла велика заборгованість, що призвело до того, що ПАТ КБ Приватбанк» звернувся до суду з позовом до нього про стягненні заборгованості.

Зазначає, що він змушений був самостійно погашати сімейні борги, які станом на кінець травня 2017 року зросли вже до 22492 грн. Він неодноразово телефонував відповідачці по справі, щоб довести до відома про продаж автомобіля, але на телефонні дзвінки вона не відповідала і він не зміг оформити договір купівлі-продажу автомобіля, щоб виручені кошти внести за погашення кредитне заборгованості. Він вимушений був оформити генеральну довіреність на осіб, які не були йому раніше знайомі, але які були зацікавлені в придбанні такого автомобіля. Довіреність була ним видана 23 травня 2017 року на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і посвідчена приватним нотаріусом Сумського міського округу Малій Л.В. за реєстровим № 180. При оформленні довіреності, він, за спірний легковий автомобіль марки GEELYCK, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , отримав 25000 грн., так як його технічний стан потребував капітального ремонту і вкладання коштів.

За рахунок переоформлення автомобіля борг перед ПАТ КБ «Приватбанк» ним був погашений, про що останнім видана довідка № VQ1P-JG3Q-LS2P-7A9M від 02 червня 2017 року, де зазначено, що станом на 02 червня 2017 року ОСОБА_2 заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» не має.

Виходячи з вищевикладеного, борг, який він сплатив самостійно в розмірі 22492 грн. потрібно ділити в рівних частинах між подружжям, тобто по 11246 грн. кожному.

Таким чином, загальна вартість майна, яке підлягає розподілу, складає 73492 грн., з яких 26000 грн. - майно, яке знаходиться у позивачки по справі, 22492 грн. - борг по кредиту, 25000 грн. - сума від переоформлення автомобіля, де частка кожного з подружжя складає 36746 грн.

Оскільки майно, вказане у зустрічному позові знаходиться у відповідачки по справі, тому вважає, що його необхідно залишити відповідачці, а вартість цього майна врахувати при поділі майна подружжя.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд визнати кредитний договір б/н від 11 серпня 2008 року на суму 5000 гривен, укладений між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», таким, що укладений в інтересах сім`ї та використаний на її потреби.

Визнати заборгованість по кредиту у розмірі 22492 грн. спільною сумісною заборгованістю подружжя.

Стягнути з ОСОБА_1 на його користь 1/2 частину заборгованості за кредитним договором від 11 серпня 2008 року в розмірі 11246 гривень.

Виділити ОСОБА_1 :

меблі для спальні бежевого кольору, які складалися з: двоспального ліжка, 3-х дверної шафи, 2-х тумбочок, комоду, дзеркала, вартістю на даний час, з урахуванням зносу, 10000 гривень;

супутникові тарілки «VIASAT» - 2 од., вартістю на даний час, з урахуванням зносу, 3000 гривень;

зовнішню антену - 1 од., вартістю на даний час, з урахуванням зносу, 1000 гривень;

відеокамеру, вартістю на даний час, з урахуванням зносу, 6500 гривень;

кондиціонер Дельфа, вартістю на даний час, з урахуванням зносу, 5500 гривень, всього на 26000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на його користь 500 гривень за зайво виділене їй майно в натурі.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23500 грн. грошової компенсації вартості відчуженого автомобіля марки GEELY СК, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , колір GL-TG, кузов № (VIN) НОМЕР_3 , шасі № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 .

Компенсовано ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) адвокат Юшкевич Є.Ю., посилаючись на неповне встановлення обставин, що мають важливе значення, необґрунтованість судового рішення, просить скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 липня 2021 року про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача та про відмову в задоволенні його зустрічних позовних вимог до ОСОБА_1 , та прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що за весь час сумісного проживання родина проживала за рахунок його заробітків та коштів його матері - ОСОБА_6 , та кредитних коштів, які ОСОБА_2 отримував з кредитної картки ПАТ КБ «Приватбанк». Кредит у 2008 році апелянт отримав на потреби сім`ї та, оскільки після того як він переніс інсульт та не мав можливості своєчасно погасити кредит, він вимушений був самостійно вирішити питання щодо продажу автомобіля та з виручених коштів погасити кредит. Так, із 25000 грн, які він отримав за продаж автомобіля, 22492 грн були витрачені на погашення кредиту. Також зазначає, що він не заявляв клопотання про призначення експертизи, оскільки є непрацездатним та єдиним його доходом наразі є пенсія по інвалідності, тому він не мав можливості оплатити таку експертизу, чим вважає скористалася позивачка.

Позивачкою ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, вважає, що підстав для скасування судового рішення немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 20 червня 2008 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 627, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( т.1 а.с. 9).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 грудня 2017 року у справі №592/12358/17 шлюб між сторонами розірвано (т. 1 а.с.11-12).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 листопада 2016 року відкрито провадження по справі №591/6016/16-ц, провадження№2/591/2734/16 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (т. 1 а.с. 104).

З копії матеріалів позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості вбачається, що Банком ставиться питання про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 13 310,03 грн. за кредитним договором б/н від 11 серпня 2008 року та судові витрати в сумі 1378,00 грн. (т. 1 а.с.105-110).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 вересня 2017 року провадження по справі №591/6016/16-ц, провадження№2/591/525/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без розгляду на підставі п.5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (т.1 а.с.112).

Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 05 січня 2018 року, за ОСОБА_2 не значаться зареєстрованими транспортні засоби (т. 1 а.с. 18).

23 травня 2017 року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розпоряджатися (продавати, передавати в оренду, обміняти) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_6 , виданого 09 квітня 2008 року автомобілем GEELY, модель MR 715IF 2008 року випуску, тип - легковий седан-В, колір-сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується копією довіреності, що посвідчена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Малій Л.В. та зареєстрована в реєстрі за №180 (т.1 а.с. 113).

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позовні вимоги позивачки-відповідачки ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відчуження автомобіля, який є спільною сумісною власністю сторін, відповідачем позивачем ОСОБА_2 проведено без згоди позивачки - відповідачки ОСОБА_1 , а тому вважав, що остання має право на стягнення грошової компенсації у розмір ? частини від його вартості. При цьому, вартість автомобіля повинна обраховуватися на час відчуження, враховуючи висновки Сумського апеляційного суду, викладені у постанові від 07 листопада 2019 року, оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження факту відчуження автомобіля за 25000 грн. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що відповідачем позивачем ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кошти за кредитним договором б/н від 11 серпня 2008 року були використані на потреби сім`ї. Щодо спільно нажитого майна, яке він зазначає у зустрічному позові, то відповідачем позивачем ОСОБА_2 нічим не підтверджена його вартість, а позивачка відповідачка з такою оцінкою не згодна. При цьому сторони не заявляли клопотань про проведення експертизи щодо визначення вартості спільно нажитого майна подружжя, тому зважаючи на це суд позбавлений самостійно визначити дійсну вартість спільного майна подружжя.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Такі ж положення містить і ст. 368 ЦК України.

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільності набутого майна щодо певного об`єкта в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її заперечує.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

За нормами сімейного законодавства умовою належності майна, яке набуте одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета набуття цього майна інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. Тобто сімейне законодавство передбачає виникнення спільної сумісної власності на майно і рівні права подружжя щодо володіння, користування і розпорядження ним.

Право на майно виникає в обох із подружжя одночасно, в момент набуття його хоча б одним з них, і оформлення права власності на ім`я другого з подружжя юридичного значення не має, оскільки майно знаходиться у спільній сумісній власності подружжя без визначення часток.

За ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із частиною другою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).

Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Стаття 65 СК України регламентує право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Так, ч. 4 ст. 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що оскільки відчуження спірного автомобіля , який є спільною сумісною власністю, відповідачем позивачем ОСОБА_2 проведено без згоди позивачки відповідачки, то судом вірно стягнуто на користь останньої компенсацію в розмірі ? частини від його вартості.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Наведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що сума від передачі автомобіля по довіреності була витрачена на погашення саме подружніх боргів, не заслуговують на увагу, оскільки заявник апеляційної скарги як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували вказані обставини, а тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності майна подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а спрямовані на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтею 89 ЦПК України правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення первісних вимог позову та про відмову у задоволенні зустрічного позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Юшкевич Євгенії Юріївни залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І.Криворотенко

Судді: О.Ю.Кононенко

О.І.Собини