Провадження №2/523/4335/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю представника позивача адвоката Жукова Ю.А.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої особи: ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої особи: ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування, укладеного 29 січня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., зареєстровано у реєстрі за №588, на праві приватної власності належить квартира під номером АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_2 на належну йому квартиру зареєстрованого 26 лютого 2002 року в КП «ОМБТІ та РОН» за №202 стор. 73 кн. 429 пр.

В зазначеній квартирі до листопада 2017 року, окрім її власника, проживала ОСОБА_3 , колишня дружина ОСОБА_2 , та їх малолітній син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року у цивільній справі № 523/11927/18 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05 серпня 2005р. Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №687, розірвано.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року у цивільній справі № 523/16384/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 28.12.2020 року.

Судом під час розгляду справи № 523/16384/19, зокрема, був встановлений факт не проживання відповідача, ОСОБА_6 , в квартирі ОСОБА_2 більше одного року без поважних на те причин, а також те, що ОСОБА_6 з листопада 2017 року постійно проживає в квартирі АДРЕСА_2 зі своїм новим чоловіком ОСОБА_7 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2019 року у цивільній справі № 523/14731/18 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 23.10.2018 р. і до досягнення сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішення набрало законної сили 12.03.2019 року.

В своїх уточненнях до позовної заяви про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина від 26.11.2018 року ОСОБА_6 , зокрема, зазначила, що шлюбні відносини були припинені з листопада 2017 року, з цього часу вона та ОСОБА_2 спільно не проживають, а їх спільний син ОСОБА_4 , постійно проживає разом із нею, усі обов`язки щодо його утримання та виховання несе вона самостійно.

Отже, факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , окремо від батька, з матір`ю ОСОБА_8 підтверджується вищенаведеними судовими рішеннями, які набрали законної сили, а також письмовими заявами та поясненнями його матері ОСОБА_8 , з якою постійно проживає її малолітній син ОСОБА_4 та якою отримуються від ОСОБА_2 аліменти на утримання їх малолітнього сина.

Таким чином, обставини щодо окремого проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , окремо від батька, а також його спільне проживання з матір`ю ОСОБА_8 повторному доказуванню не підлягають.

В квартирі позивача, окрім його власника, ОСОБА_2 , проживають та зареєстровані його мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , яка є дружиною позивача та проживає разом з ним та їх спільною донькою ОСОБА_11 в квартирі АДРЕСА_1 .

Також в належній позивачу квартирі залишається зареєстрованим його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який, як встановлено вищезазначеними судовими рішеннями, з листопада 2017 року не проживає в цій квартирі, а постійно проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_8 .

Разом з тим, ОСОБА_4 в належній батькові квартирі не проживає, його особисті речі в цій квартирі не знаходяться, а фактично постійно з листопада 2017 року проживає в новій сім`ї разом з матір`ю, ОСОБА_12 та її новим чоловіком ОСОБА_13 , у сусідній квартирі.

Перешкод у користуванні житловим приміщенням ОСОБА_4 позивач не чинив. На проживанні сина разом з матір`ю, окремо від батька, наполягала ОСОБА_8 , з вимогою якої щодо спільного проживання з сином позивач з урахуванням інтересів дитини погодився.

Реєстрація неповнолітнього сина в належній позивачу квартирі змушує позивача нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, а також перешкоджає йому у реалізації права розпорядження належним йому майном.

На підставі викладеного, позивач просить визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування квартирою під номером АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснив, що малолітній син позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає декілька років. Так він проживає спільно з матір`ю ОСОБА_12 та її новим чоловіком ОСОБА_13 , у сусідній квартирі. Позивач бажає продати квартиру та переїхати, однак не може цього зробити, оскільки в квартирі зареєстрована дитина.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 не має іншої житлової площі. Окрім того, між батьками не вирішено питання щодо визначення місця проживання дитини.

Представники органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

29 січня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., зареєстровано у реєстрі за №588, на праві приватної власності належить квартира під номером АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_10 на належну йому квартиру зареєстрованого 26 лютого 2002 року в КП «ОМБТІ та РОН» за №202 стор. 73 кн. 429 пр.

В зазначеній квартирі до листопада 2017 року, окрім її власника, проживала ОСОБА_3 , колишня дружина ОСОБА_2 , та їх малолітній син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року у цивільній справі № 523/11927/18 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05 серпня 2005р. Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №687, розірвано.

В квартирі окрім ОСОБА_10 , проживають та зареєстровані його мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є донькою ОСОБА_10 та ОСОБА_10 , яка є дружиною позивача та проживає разом з ним та їх спільною донькою ОСОБА_11 в квартирі АДРЕСА_1 .

Також в належній позивачу квартирі залишається зареєстрованим його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Судом встановлено, що питання про визначення місця проживання дитини в судовому порядку між батьками не вирішено.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, а проживає спільно із матір`ю ОСОБА_3 .

Правові підстави позову ухваленого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ч. 1 ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Судом встановлено, що питання про визначення місця проживання дитини між батьками не вирішено.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

За змістом цієї норми закону, а також статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо

вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить,

користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх

права користування займаним приміщенням.

Пунктом 1 ст. 16 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., редакція зі змінами схваленою резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р.встановлено, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність.

Суд вважає, що оскільки малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 був зареєстрований як член сім`ї, а тому сам факт не проживання у квартирі його матері, не може бути безумовною підставою для визнання дитини такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Крім того, задоволення вищевказаних позовних вимог буде порушати права дитини на житло, оскільки він має іншої реєстрації.

Керуючись ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої особи: ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя:

Повний текст рішення складено та підписано 23.11.2021