Дата документу 19.11.2021
Справа № 334/1997/15-ц
Провадження № 4-с/334/60/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Козлова Н.Ю., розглянувши заяву адвоката Працевитого Г.О. в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення скарги на період її розгляду,

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2021 року до провадження судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Козлової Н.Ю. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України з Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, надійшла скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни (м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, 6, офіс 109).

27 жовтня 2021 року провадження за скаргою відкрито та призначено судовий розгляд на 29.11.2021 року.

18 листопада 2021 року адвокат Працевитий Г.О., який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення скарги на період її розгляду, у якій просить зупинити стягнення на підставі виконавчих листів виданих 23.02.2016 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі № 334/1997/15-ц від 23.02.2016 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» прострочену заборгованість за кредитним договором від 23.02.2016 року в розмірі 47 443, 78 дол. США за тілом та 4581, 35 дол. США за процентами. Зупинити реалізацію арештованого майна, а саме лот № 499162 з реалізації предмета іпотеки, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , Стан аукціону: Реєстрація учасників; Дата проведення аукціону: 29.11.2021 р.; Стартова ціна: 494 088,80 грн.; Місцезнаходження майна: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено що є підстави для вжиття заходів забезпечення скарги, оскільки на підставі виконавчих документів відкрито виконавче провадження, існує реальний ризик того, що за період розгляду скарги на дії приватного виконавця, майно ОСОБА_1 буде реалізовано за ціною, яка встановлена звітом про оцінку, що оскаржується. З посиланням на ст. 149, 150 ЦПК України, п. 2, 3 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" просить зупинити стягнення.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов наступного.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").

У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом із тим, згідно зі статтею 14 Конституції України та статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Отже, положення статей 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року N 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

У ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна.

Заявлені боржником заходи не можуть бути застосовані під час оскарження дій приватного виконавця, оскільки такі заходи застосовуються судами під час розгляду справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду 01 березня 2021 року у справі N 752/26606/18.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення скарги на період її розгляду.

Враховую вищевикладене, керуючись ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст. 260-261, 448-449ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Працевитого Г.О. в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення скарги на період її розгляду відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 19.11.2021 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.