Постанова

Іменем України

17 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 686/23793/17

провадження № 61-87св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Хмельницькобленерго»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» на постанову Хмельницького апеляційного суду

від 10 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Костенка А. М., Грох Л. М., Корніюк А. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» (далі -

ПАТ «Хмельницькобленерго»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Хмельницькобленерго» (далі - АТ «Хмельницькобленерго»), про стягнення грошових коштів.

Позовну заяву мотивовано тим, що 09 листопада 2006 року між ним та Приватним малим підприємством «ЮНАР» (далі - ПМП «ЮНАР») укладений біржовий договір купівлі-продажу реконструйованої підстанції ПС 110/35/10 кВ, яка розташована на АДРЕСА_1 , загальною вартістю 3 963 784,38 грн. 10 листопада 2006 року ПАТ «Хмельницькобленерго» повідомлено про зміну власника цієї підстанції.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Хмельницькобленерго» про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, зобов`язаноПАТ «Хмельницькобленерго» повернути ОСОБА_1 зі свого незаконного володіння реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10 кВ, розташовану на АДРЕСА_1 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2017 року змінено спосіб та порядок виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року шляхом стягнення з ПАТ «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 вартості підстанції в розмірі 268 196 грн та 9 500 грн судових витрат.

Таким чином, з 10 листопада 2006 року до 15 вересня 2017 року ПАТ «Хмельницькобленерго» користувалось цією підстанцією, отримуючи від неї доходи, розмір яких мав би становити, за його розрахунками, 4 606 217,00 грн.

ПАТ «Хмельницькобленерго» володіло та мало змогу використовувати належний йому на праві власності силовий масляний трифазний трансформатор марки ТДТН 25000/110 - 67У1 зав 112658, за його розрахунками, дохід мав би становити 265 200 588,00 грн.

Крім того, ПАТ «Хмельницькобленерго» не сплачувало йому кошти за оренду його майна в розмірі 4 606 207,00 грн.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь з ПАТ «Хмельницькобленерго» 269 806 805,00 грн доходу, який товариство одержало або могло одержати від володіння набутим без законної на те підстави майном - реконструйованою підстанцією ПС 110/35/10 кВ, за період з серпня 2014 року до серпня 2017 року включно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2018 року у складі судді Карплюка О. І. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факт використання ПАТ «Хмельницькобленерго» підстанції ПС 110/35/10 кВ чи іншого належного ОСОБА_1 на праві власності майна, яке знаходиться на АДРЕСА_1 , та не доведено розміру отриманого відповідачем доходу від використання цього майна за вказаний період.

Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу від 31 травня 2016 року Приватне підприємство «Енергокомплект» в особі директора ОСОБА_1 відчужило Приватному підприємству «Приорітет-1» трансформатор ТДТН 25000/110/35/10 кВ, тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Короткий зміст судових рішень апеляційної та касаційної інстанцій

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнено частково, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2018 року скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 кошти за оренду реконструйованої підстанції за період із серпня 2014 року до серпня 2017 року, в розмірі 1 896 139,00 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 09 вересня 2020 року касаційні скарги ОСОБА_1 та АТ «Хмельницькобленерго» задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 рокув частині позовних вимог про отримання доходу у вигляді стягнення несплаченої орендної плати скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року в частині позовних вимог про стягнення доходу за використання трансформатора на повну потужність залишено без змін.

Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог про отримання доходу у вигляді стягнення несплаченої орендної плати суд касаційної інстанції виходив із того, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції і задовольняючи частково позов, не звернув уваги на заяву ПАТ «Хмельницькобленерго» про застосування строків позовної давності, викладену в відзиві на позовну заяву від 26 березня 2018 року, правового висновку щодо цієї заяви не зробив, а тому направив справу у вказаній частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для врахування зазначеної заяви.

Останньою постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 грудня

2020 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2018 року у частині відмови у позові в стягненні 4 606 217,00 грн недоотриманого доходу у вигляді орендної плати скасовано та ухвалено в цій частині нове, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 1 691 151,00 грн недоотриманого доходу у вигляді орендної плати та судовий збір в дохід держави у розмірі 50,14 грн. В решті позову в цій частині відмовлено.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що у зв`язку з тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 16 грудня 2015 року у справі № 686/8864/15-ц зобов`язано

ПАТ «Хмельницькобленерго» повернути ОСОБА_1 протягом календарного місяця поточного року зі свого незаконного володіння реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10 кВ, ПАТ «Хмельницькобленерго» з серпня 2014 до серпня 2017 року утримувало майно ОСОБА_1 , внаслідок чого йому завдано збитків, оскільки він міг отримувати дохід - орендну плату за використання ПАТ «Хмельницькобленерго» його майна, і не отримав його у зв`язку з діями відповідача. При цьому розмір недоотриманого доходу у вигляді орендної плати складає 1 691 151,00 грн, який обчислений у межах позовної давності з 30 листопада 2014 року до серпня 2017 року.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводи

У касаційній скарзі АТ «Хмельницькобленерго» просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції не навів розрахунок недоотриманого позивачем доходу у вигляді орендної плати, не звернув уваги на відсутність у матеріалах справи звіту про оцінку майна станом на серпень 2014 року, в процентному відношенні від якого повинна нараховуватися орендна плата, а тому дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що вказаний розмір недоотриманої орендної плати є лише за частину підстанції, а який є розмір орендної плати за іншу частину підстанції апеляційний суд не визначив та не врахував у своїх розрахунках. Крім того, судом не взято до уваги, що розмір орендної плати обрахований виходячи із вартості майна, визначеного на кінець 2009 року, а з урахуванням індексу інфляції або індексу зміни ринкової вартості обладнання вартість підстанції зі спірних період буде іншою.

Відзиви на касаційну скаргу

У квітні 2021 року від АТ «Хмельницькобленерго» надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому відповідач посилається на необґрунтованість викладених у скарзі доводів позивача.

Від ОСОБА_1 також надійшов відзив на касаційну скаргу

АТ «Хмельницькобленерго», в якому позивач посилається на необґрунтованість викладених у скарзі доводів відповідача.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2021 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 05 жовтня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

09 листопада 2006 року ОСОБА_1 придбав у ПМП «Юнар» реконструйовану підстанцію 110/35/10 кВ, що підтверджується біржовим договором купівлі-продажу.

23 грудня 2009 року тендерний комітет ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» щодо вибору процедури закупівлі послуг оренди частини підстанції, в складі якої є силовий трансформатор ТДТН 25000/110/35/10, визначився, що орендна плата за використання трансформатора складає 51 247,00 грн на місяць, виходячи із 15% від вартості трансформатора у розмірі 4 099 770 грн, що підтверджується протоколом його засідання № Т5-1-09.

25 січня 2010 року ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» повідомило директора

ПП «Енергокомплект» ОСОБА_1 про ухвалення протоколу засідання тендерного комітету № Т5-1-09 про оренду трансформатора ТДТН 25000/110/35/10 кВ №112658.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 01 березня 2016 року, у справі № 686/8864/15-ц позов ОСОБА_1 до ПАТ «Хмельницькобленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ПП «Енергокомплект», про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено.

Зобов`язано ПАТ «Хмельницькобленерго» повернути ОСОБА_1 протягом календарного місяця поточного року із свого незаконного володіння реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10 кВ, розташовану на АДРЕСА_1 , до складу якої входить електротехнічне обладнання, матеріали та будівельна частина згідно з актом прийому-передачі від 09 листопада 2006 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2017 року змінено спосіб та порядок виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року у справі № 686/8864/15-ц шляхом стягнення з ПАТ «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 вартості підстанції у розмірі 268 196,00 грн та 9 500,00 грн судових витрат.

Висновком Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20 червня 2017 року № 2377/17-21 (справа № 686/19695/16-ц) встановлено, що максимальна (сумарна номінальна) потужність підстанції ПС 110/35/10 кВ залежить від робочого навантаження, яке є різним у різні часові проміжки доби, а саме: в нічні години, коли споживається мінімум електричної енергії, та (або) більша кількість електроприймачів вимкнена, у ранкові часи доби споживання електричної енергії має тенденцію до збільшення та, як правило, у вечірній час електричне споживання набуває свого максимуму.

З повідомлення Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 22 вересня 2017 року № 694/17-21 вбачається, що на момент проведення судово-економічної експертизи методика розрахунку можливого розміру доходу від безпідставного використання ПАТ «Хмельницькобленерго» електроустановок, що належать іншим власникам, не розроблена.

Згідно з листом ПАТ «Хмельницькобленерго» від 17 червня 2014 року № 01-06-1552 на адресу ПП «Енергокомплект», на посаді директора якого перебував ОСОБА_1 , на підстанції ПС 110/10 «Міська», що належить

ПАТ «Хмельницькобленерго», знаходиться трансформатор марки ТДТН 25000/110/35/10, балансоутримувачем якого є ПП «Енергокомплект». Оскільки ПАТ «Хмельницькобленерго» не використовує його у своїй діяльності, тому ПП «Енергокомплект» пропонується його демонтувати та вивезти з території підстанції за умови сплати коштів за його оперативне та технічне обслуговування. Однак ПП «Енергокомплект» з цього приводу не вчинило жодних дій, що підтверджується також рішенням Господарського суду Хмельницької області від 03 березня 2015 року (справа № 924/175/15) у справі за позовом ПП «Енергокомплект» до ПАТ «Хмельницькобленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про зобов`язання ПАТ «Хмельницькобленерго» відшкодувати на користь ПП «Енергокомплект» доходи, які могли бути ним отримані від використання та збереження належного йому майна.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 31 травня 2016 року ПП «Енергокомплект» в особі директора ОСОБА_1 відчужило ПП «Приорітет-1» трансформатор ТДТН 25000/110/35/10 кВ.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а касаційна скарга АТ «Хмельницькобленерго» підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Главою 83 ЦК України врегульовані відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Предметом позову у цій справі є стягнення з АТ «Хмельницькобленерго» безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав належною на праві власності позивачу реконструйованою підстанцією ПС 110/35/10 кВ за період з серпня 2014 року до серпня 2017 року.

Таким чином, відносини з фактичного користування реконструйованою підстанцією ПС 110/35/10 кВ без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), а також висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 686/17335/18-ц (провадження № 61-4630св19).

Установивши, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року у справі № 686/8864/15-ц зобов`язано ПАТ «Хмельницькобленерго» повернути ОСОБА_1 протягом календарного місяця поточного року зі свого незаконного володіння реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10 кВ, ПАТ «Хмельницькобленерго» з серпня 2014 до серпня 2017 року утримувало майно ОСОБА_1 , внаслідок чого йому завдано збитків, оскільки він міг отримувати дохід - орендну плату за використання

ПАТ «Хмельницькобленерго» його майна, і не отримав його у зв`язку з діями відповідача, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманого доходу у вигляді орендної плати у межах позовної давності.

Оцінюючи доводи касаційної скарги АТ «Хмельницькобленерго» щодо розміру такого доходу, Верховний Суд вважає їх частково обґрунтованими, з огляду на таке.

Суд апеляційної інстанції установив, що 23 грудня 2009 року тендерний комітет ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» щодо вибору процедури закупівлі послуг оренди частини підстанції, в складі якої є силовий трансформатор ТДТН 25000/110/35/10, визначився, що орендна плата за використання трансформатора складає 51 247,00 грн на місяць, що підтверджується протоколом його засідання № Т5-1-09.

Відповідно до цього протоколу орендна плата належного позивачу трансформатора визначається у розмірі 15% річних від його ринкової вартості, яка станом на 30 вересня 2009 року була визначена у розмірі 4 099 770 грн.

Стягуючи з відповідача на користь позивача недоотриманого доходу у вигляді орендної плати у розмірі 1 691 151 грн, суд апеляційної інстанції виходив із вартості трансформатора, визначеного станом на 30 вересня

2009 року у розмірі 4 099 770 грн, отже вважав, що розмір орендної плати за спірний період становить 51 247 грн на місяць.

Однак, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зміст ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2017 року про зміну способу та порядку виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року у справі № 686/8864/15-ц про витребування спірного майна. У цьому судовому рішенні суд на підставі звіту про оцінку майна від 29 червня 2017 року дійшов висновку про те, що ринкова вартість належної позивачу підстанції становить 268 196 грн.

Як вбачається із цього судового рішення, ОСОБА_1 особисто подав звіт про оцінку реконструйованої підстанції, а ПАТ «Хмельницькобленерго» не заперечувало проти такої вартості спірного майна (а. с. 13, 14, т. 1).

Отже, за відсутності інших доказів вартості спірного майна за період

з 30 листопада 2014 року по 31 серпня 2017 року, повідомлення експерта

від 22 вересня 2017 рокупро відсутність методики розрахунку можливого розміру доходу від безпідставного використання електроустановок,базою для розрахунку орендної плати суд апеляційної інстанції безпідставно узяв 15% річних від вартості трансформатора станом на 2009 рік, тоді як сторони на 2017 рік погодили іншу його вартість у розмірі 268 196 грн.

Таким чином, виходячи із погодженої сторонами вартості спірного майна та протоколу тендерного комітету про визначення орендної плати у розмірі 15% річних від його вартості, розмір орендної плати за його користування становить 3 352,45 грн на місяць (268 196 грн х 15% річних : 12 місяців), а за період з 30 листопада 2014 року по 31 серпня 2017 року розмір недоотриманого позивачем доходу у вигляді орендної плати становить

110 630, 85 грн (3 352,45 грн х 33 місяці).

Суд апеляційної інстанції врахував вказівки, викладені у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року (частина перша статті 417 ЦПК України), щодо врахування заяви відповідача про застосування позовної давності, однак неправильно визначено розмір недоотриманого позивачем доходу.

При цьому касаційна скарга АТ «Хмельницькобленерго» не містить доводів щодо невикористання належного позивачу трансформатора, а тому відповідно до положення статті 400 ЦПК України колегія суддів розглядає касаційну скаргу лише в межах доводів скарги, яка містить тільки мотиви незгоди відповідача із розміром коштів, стягнутих судовим рішенням.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 щодо неврахування судом апеляційної інстанції про використання відповідачем усієї належної йому підстанції й відповідно безпідставне стягнення коштів у меншому розмірі, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не допускається.

При цьому ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами розмір орендної плати за використання відповідачем усієї належної йому підстанції.

Згідно з частиною першою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманого доходу у вигляді орендної плати, однак не погоджується із визначеним розміром доходу, тому вважає за можливе змінити оскаржувані судові рішення із його зменшенням з 1 691 151 грн до 110 630, 85 грн.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» задовольнити частково.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 грудня 2020 року змінити, зменшивши розмір недоотриманого доходу у вигляді орендної плати, який підлягає стягненню з публічного акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 з

1 691 151 грндо 110 630, 85 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта