Справа № 766/8590/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

при секретарі Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 02.04.2008 року позивач та ОСОБА_1 уклали кредитний договір 09096. Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 20000,00 дол.США на термін до 02.04.2013 року, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав ОСОБА_1 кредит у розмірі 20000 доларів США. В порушення умов кредитного договору, останній свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 20.03.2020 року має заборгованість 189239,64 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 17529,81 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 49818,35 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 121891,48 доларів США. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 21612,31 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 17529,81 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 13.07.2018 року по 20.03.2020 року - 4082,50 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язання за договором 09096 між АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки, укладеним з поручителем ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 . У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд: стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 21612,31 доларів США, що за курсу 27,80 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.03.2020 року, що складає 600822,22 грн. станом на 20.03.2020 року за кредитним договором №09096 від 02.04.2008 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 17529,81 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 13.07.2018 року по 20.03.2020 року - 4082,50 доларів США. Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати.

Ухвалою суду від 12.06.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник відповідачів надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив застосувати строки позовної давності. На підтвердження пропуску строку надано направлення позивачем на адресу відповідачів вимоги про дострокове погашення кредиту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 02.04.2008 року позивач та ОСОБА_1 уклали кредитний договір 09096. Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 20000,00 дол.США на термін до 02.04.2013 року, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Пунктом 6.7. кредитного договору сторони передбачили збільшений строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, за даним договором - тривалістю 5 років.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав ОСОБА_1 кредит у розмірі 20000 доларів США.

В порушення умов кредитного договору, останній свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 20.03.2020 року має заборгованість 189239,64 доларів США, яка складається з наступного:

- заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 17529,81 доларів США;

- заборгованість по відсоткам за користування кредитом 49818,35 доларів США;

- пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 121891,48 доларів США.

Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом.

Таким чином, заборгованість до стягнення становить 21612,31 доларів США, яка складається з наступного:

- заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 17529,81 доларів США;

- заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 13.07.2018 року по 20.03.2020 року - 4082,50 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язання за договором 09096 між АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки, укладеним з поручителем ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 .

За п. 5 договору поруки, у випадку невиконання боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.1 Договору поруки, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного(них) обов`язку(ів).

Відповідно до умов договору поруки, а саме п.5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу від 23.03.2020 року із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором 09096.

Згідно з п.6 договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання.

За п. 10 договору поруки він діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

За п.11 договору поруки, порука за договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за договором №09096 від 02.04.2008 року останню оплату за кредитним договором ОСОБА_1 здійснив 31.07.2009 року.

Як видно з матеріалів справи представник відповідачів звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності.

Згідно з положенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність судом не застосовується.

Виходячи із основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізуючи норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Судом встановлено, що строк позовної давності за вимогами АТ КБ «Приватбанк» про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, за даним договором є 5 років. Останній платіж за кредитом здійснено відповідачем ОСОБА_1 31.07.2009 року, натомість АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом 01.06.2020 року, тобто більше ніж через 5 років .

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що строк позовної давності для вимог АТ КБ Приватбанк сплив.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відтак, порука є додатковим (акцесорним) способом забезпечення виконання зобов`язань, а тому має юридичне значення доти, поки не припинене основне зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що законодавець передбачив три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги).

Закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до суду з позовом до поручителя.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний періоду часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252ЦК України).

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки.

За п. 10 договору поруки він діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

За п.11 договору поруки, порука за договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Згідно пункту 5 вказаного договору у випадку невиконання боржником якого-небудь обов`язку, передбаченого п.1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначення невиконаного обов`язку.

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору №09096 від 02.04.2008 року термін повного погашення кредиту позичальником 02.04.2013 року.

Суд приходить до висновку, що умова договору поруки (пункт 10) договір діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки не відповідає частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Шестимісячний строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя законодавцем у частині четвертій статті 559 ЦК України передбачено у випадку не встановлення такого строку договором.

Таким чином, строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором №09096 від 02.04.2008 року настав 02.04.2013 року. Протягом шести місяців АТ КБ ПриватБанк не пред`являв вимог до поручителя.

Тому, строк припинення поруки настав через шість місяців від настання строку виконання основного зобов`язання. Станом на момент звернення до суду з даним позовом наявні всі підстави вважати поруку припиненою.

Пропуск строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог АТ «Приватбанк».

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, внаслідок спливу строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та враховуючи, що у задоволені позовних вимог відмовлено в повному обсязі, то судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Керуючись ст. 12, 13, 19, 81, 133, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.253, 256, 261 ЦК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І. Майдан