Справа № 342/1159/21
Провадження № 2/342/711/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю секретаря судового засідання Матієк І.П.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, що неперевищуватиме 25 % усіх доходів платника аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_2 , в якому просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття в твердій грошовій сумі по 7000 грн. щомісячно, що підлягає індексації, що проводиться за рахунок коштів платника аліментів згідно положень Закону України від 17 травня 2016 року № 1368-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі", отримання стягнення аліментів присудити з дня реєстрації судом цієї позовної заяви.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 листопада 2014 року між сторонами у виконкомі Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 16. У шлюбі у позивача та відповідача народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя сторін з моменту народження дитини не склалося, відповідач перейшов проживати до своїх батьків, дитиною цікавитися не став, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, відмовився з позивачем вести спільне господарство, за рахунок якого можна було б утримувати дитину. Крім цього, коли позивач народила дитину, відповідач навіть відмовився забрати народжену дитину з пологового будинку без поважної причини і з дня народження дитини не виявив щодо дитини жодного батьківського піклування. Саме тому позивач вирішила формальний шлюб з відповідачем розірвати, що задовольнив суд рішенням від 19.03.2018. В подальшому позивач знову вийшла заміж, створила нову сім`ю. Згідно рішення суду дитина проживає з позивачем. Відповідач мав би допомагати позивачу в утриманні дитини, проте цього не робить добровільно, виїхав за кордон (Республіка Польща), де легально працює, отримує щомісячно не менше 28000 грн. доходу, тому позивач вправі вимагати через суд зобов`язати відповідача примусово сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 7000 грн. щомісячно, що не перевищуватиме 25% усіх доходів відповідача.

26.10.2021 (до першого судового засідання) представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Паньків В.Д. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив позовні вимоги позивача задоволити частково в межах 2000-2500 грн. У відзиві вказує на те, що відповідач ОСОБА_4 не погоджується із трактуванням позивача, вважає, що описова частина тексту позовної заяви є надуманою та надто перебільшеною. Відповідач зазначає, що після народження спільної з позивачем дитини донечки ОСОБА_5 , спільно порадившись з позивачем вирішив час від часу їхати на заробітки до Польської Республіки для поліпшення матеріального становища новонародженої дитини, а також своєї дружини, тобто позивача. Трактування позивача щодо небажання відповідачем забирати їх спільну новонароджену дитину із пологового будинку є надуманим та необґрунтованим, оскільки дитина ще більше стала стимулом до міцного та щасливого сімейного союзу. Також відповідач надавав відповідні кошти своїй дружині для придбання продуктів харчування, побутових речей, однак жодних доказів у відповідача немає, оскільки він не думав, що позивачем буде ініційовано питання розірвання шлюбу, а також звернення в судовому порядку щодо стягнення аліментів. Що послужило причиною для розриву сімейних стосунків та розірвання шлюбу в судовому порядку відповідачу невідомо. Зароблені грошові кошти, а також інші матеріальні статки відповідач привозив із-заробітків додому, в сім`ю, жодних провокативних дій, які б могли зашкодити інтересам сім`ї не вчиняв. Відповідач вважає, що сума, яку вказує позивач в позовній заяві, надумана та перебільшена, що не відповідає дійсності та не має жодного підтвердження. Відповідач їздить на тимчасові заробітки в Польську Республіку на короткострокові періоди в середньому до трьох місяців перебування, так як з офіційним працевлаштуванням не завжди виходить. Що стосується виконання роботи та отримання заробітку, відповідач зазначає, що отримує мінливий заробіток, оскільки його праця пов`язана із вирощуванням декоративних кущів та дерев, на які не так часто є замовлення. Мінливий та нестабільний заробіток відповідача залежить від кількості та якості виконаної роботи по найму. Відповідач зазначає, що із зароблених грошей він змушений витрачати також певні кошти на проживання. Позовні вимоги, що викладені позивачем в позовній заяві, відповідач визнає частково, а саме в межах 2000-2500 грн. щомісячно до виповнення дочки повноліття. Сума, яку просить стягувати позивач значно завищена та не обґрунтована відповідними доказами. Відповідач також вказує, що мети несплати або ухилення від сплати аліментів у нього не має та і не було. Своїй дочці відповідач на рівні з позивачем буде надавати грошову допомогу та приймати участь в її вихованні.

09.11.2021 позивач ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, в якій просила відзив відповідача відхилити як голослівний, та її позов задоволити в повному обсязі. Вказує, що відповідач не подав суду докази, що він із зароблених коштів за кордоном надавав кошти на утримання дитини та позивача. Позивач зазначає, що нелегально працювати в Польщі неможливо, тому відповідач у відзиві заявляє завідомо неправду. Крім того, відповідач не довів, що в Польщі отримує дохід на рівні мінімального (2800 злотих на місяць, тобто 18425,12 грн.), тому його дохід становить середню заробітну плату (5682 злотих на місяць, тобто 37389,83 грн.). Проте позивач здійснила розрахунок доходу відповідача між мінімальною і середньою заробітною платою в Польщі, з округленням - 28000 грн. і тому стягнення з відповідача аліментів в розмірі 7000 грн. вважає переконливим.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, з підстав викладених в ньому та у відповіді на відзив та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Паньків В.Д. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, підтримав поданий відзив на позовну заяву, з викладених в ньому підстав, просив позовні вимоги позивача задовільнити частково, та стягувати з відповідача ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 в межах 2000-2500 грн.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 19 березня 2018 року по справі № 342/25/18 (провадження № 2/342/220/2018), яке набрало законної сили 02 травня 2018 р., шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою с. Глушків Городенківського району Івано-Франківської області, що зареєстрований 10 листопада 2014 року виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 16 розірвано; дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 залишено на проживанні з матір`ю ОСОБА_7 ; після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище « ОСОБА_8 ».

Те, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 доводиться копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 04.06.2015 Виконавчим комітетом Глушківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5 від 04.06.2015.

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 22 лютого 2020 року вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 після державної реєстрації шлюбу 22 лютого 2020 року з ОСОБА_9 , присвоєно прізвище « ОСОБА_10 ».

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.

Судом встановлено, що відповідач не надає кошти для утримання дочки ОСОБА_6 в достатньому розмірі.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 184 згаданого Кодексу визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачем підстави позовних вимог, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, розмір встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку, обставини, визначені ст.ст. 182, 184 СК України, те, що позивачем не надано доказів щодо можливості сплачувати відповідачем аліменти в розмірі 7000 грн. щомісячно, та відсутність даних про те, що відповідач має на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, з проведенням індексації відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 29.09.2021, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК.

На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 19, 81,141, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, з проведенням індексації відповідно до закону.

Стягнення аліментів розпочати з 29 вересня 2021 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до державного бюджету судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_4 - АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складене 24.11.2021.

Суддя: Федів Л. М.