Справа № 496/5582/21
Провадження № 2/496/2243/21
У Х В А Л А

23 листопада 2021 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, визнання договору дарування недійсним та стягнення судових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов зазначений цивільний позов разом з яким подано заяву про забезпечення позову.

Представник позивача обґрунтовує заяву тим, що 30.07.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, про що останньою було власноруч написано розписку. Згідно розписки відповідач отримала в борг від позивача 50 000 доларів, які зобов`язувалася повернути до 01.01.2021 року. Фактично грошові кошти надавалися відповідачеві на придбання житлового будинку та земельних ділянок, розташованих в АДРЕСА_1 .

За наявними у позивача відомостями, з метою уникнення виконання зобов`язання, відповідач припинивши дію довіреності на розпорядження майном, якою фактично забезпечувалося виконання зобов`язань 27.10.2020 року, подарувала його ОСОБА_4 .

Зазначає, що з викладеного, спосіб забезпечення позову, який просить застосувати позивач, є співмірним із заявленими вимогами, а доводи викладені в заяві, свідчать про реальну загрозу невиконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Не забезпечення позовних вимог призведе до погіршення стану позивача та позбавить його можливості задовольнити свої потреби у разі відчуження відповідачем належної йому частки нерухомого майна.

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений: накладенням арешту на майно.

Суд розглянувши вищезазначену заяву та дослідивши всі надані до неї докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 50 000 доларів США, що на час звернення еквівалентно 1 320 665 грн., три відсотки річних у розмірі 34 843 грн. та інфляційне збільшення у розмірі 112 124, 46 грн. Крім того, просить визнати договір дарування об`єкту нерухомого майна недійсним.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Ѕ частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування №1-1026, виданий 27.10.2020 року виданого Біляївською районною державною нотаріальною конторою, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , якому зазначене майно подарувала сторона за договором позики (відповідач) ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи та зазначені позивачем обставини, суд вважає, що на теперішній час невжиття заходів забезпечення позову може призвести до реального ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, а отже необхідним є вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на Ѕ частину земельної ділянки АДРЕСА_1 загальною площею 0,0066 га, на Ѕ частину земельної ділянки АДРЕСА_1 загальною площею 0,1000 га та на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1000 га., яка належить ОСОБА_4 .

Хронологія подій, яка вбачається з наданих доказів, не виключає на думку суду, що відчуження майна відбулось з метою уникнення виконання грошового зобов`язання та створення неможливості виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованим, так як відсутність арешту та відчуження вказаного майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення, так як існує реальна можливість для відповідача відчужити майно третім особам, що суттєво ускладнять виконання можливого рішення суду.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

Суд також зазначає, що наразі відсутні підстави вважати застосування даного виду забезпечення позову таким, що спричинить відповідачу збитки, оскільки права власності відповідач не позбавляється, право користування не позбавляється, якісні та кількісні показники майна не втрачаються, арешт полягає лише в забороні здійснювати юридично значимі дій відносно майна щодо його відчуження.

Згідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Від так, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (ч. 3 ст. 154 ЦПК України).

Суд дійшов висновку, що потреба у зустрічному забезпеченні в даному випадку відсутня, оскільки позивач має зареєстроване місце проживання в Україні. Також, у суду не має підстав вважати майновий стан позивача таким, який ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачеві, які можуть бути спричинені забезпеченням позову чи у випадку відмови у позові. Підстави пошкодження майна в наслідок арешту, втрата його вартості залишається межах підконтрольних відповідачу.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на Ѕ частину земельної ділянки АДРЕСА_1 загальною площею 0,0066 га та на Ѕ частину земельної ділянки АДРЕСА_1 загальною площею 0,1000 га, які належать на праві власності ОСОБА_4 .

Накласти арешт на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1000 га., яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Стягувач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ), РОНКПП: НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_3 ).

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі, а також відповідним державним органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Буран В.М.