ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №2036/2-1003/11
Провадження № 6/636/97/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі головуючого судді Оболєнської С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця Близнюкова Ю.В. про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

встановив:

15.11.2021 року до суду надійшло вказане подання, в якому приватний виконавець просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою пошуку та звернення на рухоме майно боржника, яке не підлягає державній реєстрації, опису та арешту такого майна, для реального виконання виконавчого листа №2-1003/11 від 28 листопада 2014 року , виданого 30 березня 2015 року Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №6/4/2008/840-К/388 від 23.04.2008 року у сумі 314 860,07 доларів США та 172961,87 грн. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 10 січня 2020 року замінено сторону виконавчого провадження №2036/2-1003/11 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором: стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ».

Приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку було надіслано сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом та якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно. Крім цього, з подання вбачається, що відповідно до відповіді Державної фіскальної служби інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах до ДФС не надходила. Боржник не з`явився за викликом до виконавця, не подав декларацію про доходи та майно, не надав допуск до житла, про що виконавцем складено акт. Згідно відповіді МВС України, даних про зареєстровані за боржником транспортні засоби відсутні. Електронні бази даних та реєстри також не містять відомості про майно боржника, про що приватним виконавцем складено акт.

Згідно інформаційної довідки від 05.11.2021 року № 283128618 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак наявний запис про державну реєстрацію іпотеки, згідно якої іпотекодавцем за договором іпотеки є ОСОБА_1 .

Згідно листа КП «Чугуївське бюро технічної інвентаризації» №353 від 27.10.2021 року, згідно з реєстраційними матеріалами Бюро станом на 31.12.2012 року боржнику ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищезазначені обставини, та як зазначає приватний виконавець, враховуючи значну суму боргу, а також те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вживає заходів щодо виконання рішення суду за рахунок належного майна, приватний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця чи приватного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Близнюкова Ю.В. перебуває виконавче провадження № 67180384 на виконання виконавчого листа №2-1003/11 від 28 листопада 2014 року , виданого 30 березня 2015 року Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №6/4/2008/840-К/388 від 23.04.2008 року у сумі 314 860,07 доларів США та 172961,87 грн.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 10 січня 2020 року замінено сторону виконавчого провадження №2036/2-1003/11 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором: стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ».

19.10.2021 року, керуючись статтями 3, 4, 19, 24, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67180384, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З матеріалів виконавчого провадження, наданих суду приватним виконавцем, вбачається, що 19.10.2021 року боржнику направлено вказану постанову про відкриття виконавчого провадження, однак відомості про отримання поштового відправлення боржником у матеріалах подання приватного виконавця відсутні.

Звертаючись до суду з вказаним поданням, приватний виконавець, як на підставу для надання дозволу на примусове проникнення до приміщення боржника, вказує, що виконавцем вичерпним чином вжиті заходи примусового виконання рішення для задоволення вимог стягувача, шляхом звернення стягнення на кошти та рухоме майно боржника, однак такі заходи не призвели до очікуваного результату повного та фактичного виконання судового рішення, за якими видані виконавчі документи.

За приписами статті 18 України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік дій, які виконавець має право та зобов`язаний вчиняти.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

В свою чергу, відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України). Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч.1, 2 ст. 30 Конституції України). Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, можна дійти висновку, що приватний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу або звернення стягнення, зобов`язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

При цьому, надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника можливе лише за наявності відповідних обґрунтованих підстав та беззаперечних доказів на їх підтвердження.

Відповідно до відповіді Державної фіскальної служби інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах до ДФС не надходила. Боржник не з`явився за викликом до виконавця, не подав декларацію про доходи та майно, не надав допуск до житла, про що виконавцем складено акт. Згідно відповіді МВС України, даних про зареєстровані за боржником транспортні засоби відсутні. Електронні бази даних та реєстри також не містять відомості про майно боржника, про що приватним виконавцем складено акт.

Згідно інформаційної довідки від 05.11.2021 року № 283128618з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак наявний запис про державну реєстрацію іпотеки, згідно якої іпотекодавцем за договором іпотеки є ОСОБА_1 .

Згідно листа КП «Чугуївське бюро технічної інвентаризації» №353 від 27.10.2021 року, згідно з реєстраційними матеріалами Бюро станом на 31.12.2012 року боржнику ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Матеріали справи не містять акту приватного виконавця, про те, що боржник не допустив виконавця для проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_2 .

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачена можливість виконавця входити до житла боржника, що належить боржнику на праві власності або на праві володіння чи користування.

При цьому визначальним при розгляді подання про примусове проникнення до житла є: факт невиконання рішення суду чи іншого виконавчого документа та неможливість виконавця потрапити до житлового приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, належність цього майна боржнику на праві власності, а також обізнаність боржника про проведення виконавчих дій, у тому числі про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Проте, приватним виконавцем не вжито достатніх заходів для безперешкодного входження до приміщення боржника, для належного виклику боржника, які не потребують примусового проникнення до приміщення; немає доказів про отримання ним викликів до приватного виконавця; не надано доказів, що дії боржника перешкоджають повному та своєчасному вчиненню виконавчих дій. Зокрема, боржнику не вручено у передбаченому законом порядку копію постанови про відкриття виконавчого провадження, не відібрано пояснень з приводу невиконання ним рішення суду.

Таким чином, відсутні докази про ухилення боржника від виконання судового рішення чи перешкоджання державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій.

Отже, суд дійшов висновку, що дане подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до приміщення є недоведеними, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості іншого володіння особи, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258-260, 268, 353, 439 ЦПК України, суд -

постановив:

У задоволенні подання приватного виконавця Близнюкова Ю.В. про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.А. Оболєнська