КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/2965/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Святошинського районного суду міста Києва від 7 грудня 2020 року (суддя Шум Л.М.) про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Петрицького 21» про захист прав споживача,

встановив:

у листопаді 2020р. позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати незаконним відмову ініціативної групи ОСББ «Петрицького 21» та правління ОСББ «Петрицького 21» включення в порядок денний бюлетеню (письмового опитування співвласників) загальних зборів ОСББ «Петрицького 21» 1 серпня 2019 року розгляду його питання/пропозиції про затвердження форми/моделі порядку самозабезпечення/самоуправління ОСББ «Петрицького 21» без приєднання ОСББ «Петрицького 21» до АОСББ «Відпочинок», з передачею функцій ЖКП б.21 позивачу для їх виконання на безоплатній основі з обґрунтованим розміром щомісячного внеску для забезпечення ЖКП б.21 в розмірі 5,69грн/м2; визнати необґрунтованим щомісячний внесок співвласників б.21 для ЖКП б.21 в розмірі 12,75грн/м2, затверджений рішенням загальних зборів ОСББ «Петрицького 21» 1 серпня 2019 року, оформленим протоколом № 1 від 16 серпня 2019 року; скасувати рішення загальних зборів в частині щомісячного внеску в розмірі 12,75грн/м2, затвердженого ОСББ «Петрицького 21» протоколом №1 загальних зборів б.21 від 16 серпня 2019 року та відшкодувати судові витрати.

Ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва від 7 грудня 2020 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку з несплатою судового збору.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу судді скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позивач посилається на неправильне застосуванням судом норм матеріального права та не врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 201/12451/16-ц, щодо звільнення його від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, позивач зазначає, що визначений судом розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік, що є підставою для звільнення його від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Він надав суду докази свого скрутного матеріального стану, які судом

безпідставно не були враховані.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та позивачу наданий строк у п`ять днів з дня вручення копії ухвали для оплати судового збору.

При цьому, в ухвалі суддя першої інстанції зазначив, що на правовідносини сторін не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а доводи позивача про його незадовільний матеріальний стан не підтверджені належними доказами.

3 грудня 2020 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків та повторна заява про звільнення від сплати судового збору, в якій позивач посилався на те, що він є споживачем послуг ОСББ «Петрицького 21», тому звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, позивач просив звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік.

Повертаючи позовну заяву ухвалою від 7 грудня 2020 року, суддя першої інстанції виходив з того, що у визначений строк позивачем не були усунені недоліки позовної заяви, які були зазначені в ухвалі від 12 листопада 2020 року.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з таких підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закон) основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання.

Частинами першою, сьомою статті 22 Закону передбачено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень.

За змістом ст. 16 Закону об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів.

Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-

комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Отже, встановлений загальними зборами ОСББ «Петрицького 21» щомісячний внесок для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку та прибудинкової території, є тарифом на житлову послугу, яку споживає позивач, як мешканець будинку, і який він зобов`язаний сплачувати відповідно до ст. 15 Закону.

Таким чином, вимоги 2 та 3 позовної заяви, заявлені позивачем, як споживачем житлових послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року, справа № 761/24881/16-ц, у статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави для висновку про те, що сама по собі відсутність такої категорії у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому у статті 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки дана пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

За основу приймається те, що ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суддя першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність правових підстав звільнення позивача від сплати судового збору за вимоги 2 та 3 відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» до позовних вимог, викладених у пункті 1 прохальної частини позовної заяви.

У позовній заяві, крім посилання на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просив звільнити його від сплати судового збору відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», так як розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу.

У пункті 12 додатків до позовної заяви позивач зазначив, що приєднав заяву про звільнення від сплати судового збору з довідками про доходи (с.с.23 т.1).

Пунктом 6 розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 814 від 20 серпня 2019р., передбачено, що у разі одержання документів у пошкодженій упаковці, або якщо при відкритті конверта (пакета) виявлено відсутність будь-якого документа чи додатка до нього, про це складається акт у двох примірниках, один з яких надсилається відправнику, а другий додається до вхідних документів.

В порушення вказаних положень Інструкції акт про відсутність зазначеного додатку не складався, а тому висновки суду першої інстанції про те, що до позовної заяви не було долучено довідки про доходи позивача, не відповідають наявним у матеріалах справи доказам.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана ухвала судді першої інстанції відповідно до положень ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Святошинського районного суду міста Києва від 7 грудня 2020 року скасувати, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Петрицького 21» про захист прав споживача направити до Святошинського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк