ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року м. Чернівці Справа № 713/1972/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,

секретар: Собчук І.Ю.,

скаржник: ОСОБА_1 ,

стягувач: ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи: Вижницький районний ВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, головний державний виконавець Нистерюк Оксана Михайлівна,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 жовтня 2020 року, постановлену під головуванням судді Осокіна А.Л., -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 жовтня 2020 року скаргу та додані до неї матеріали повернуто заявнику без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована положеннями ч.4 ст.183 ЦПК України, яка передбачає повернення письмової заяви заявнику, якщо та подана з порушенням вимог частини першої або другої цієї статті, та обґрунтована тим, що заявником не надано суду доказів надіслання або надання скарги на дії державного виконавця іншим учасникам справи.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі вказує, що ухвала суду немає належного вмотивованого обґрунтування та містить посилання на абзац ч.2 ст.183 ЦПК України, якого не існує.

Провадження №22-ц/822/63/21

У відзиві на апеляційну скаргу головний державний виконавець Нистерюк О.М. просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 19.10.2020 року скаржник звернувся до суду зі скаргою на постанову від 06.10.2020 року про відкриття виконавчого провадження по виконавчому провадженню №63200972 державного виконавця Вижницького РВ ДВС Нистерюк О.М.

В силу ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Згідно з абз.2 ч.2 ст.183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Таким чином, змістом зазначених норм процесуального права встановлено обов`язок повідомлення відповідного органу ДВС про надходження скарги покладено на суд, а інших учасників провадження на заявника (скаржника).

Право на звернення із скаргою до суду, подання скарги та строки для звернення зі скаргою, порядок розгляду скарги визначені статтями 447-450 ЦПК Українирозділу VII ЦПК України, який має назву «Судовий контроль за виконанням судових рішень». Однак, обов`язкових вимог щодо форми та змісту скарги, поданої в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, розділом VII ЦПК України не визначено.

Разом з тим, ст.183 ЦПК України встановлені загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Зокрема, абз.2 ч.2 ст.183 ЦПК України, передбачено обов`язкове подання до скарги, поданої в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до ч.4 ст.183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Як вбачається зі змісту скарги, скаржником не додано докази надіслання (надання) скарги іншому учаснику справи (провадження), яким є ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що скарга ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця подана з порушенням вимог абз.2 ч.2 ст.183 ЦПК України, тому висновок суду першої інстанції про повернення скарги без розгляду з підстав неподання доказів надіслання скарги з додатками усім учасникам справи є правильним, а доводи апелянта про застосування судом норми, яка не існує, є помилковою, оскільки вона набрала чинності 08 лютого 2020 року на підставі ЗУ №460-ІХ від 15 січня 2020 року.

В ухвалі щодо прийнятності Заяви №6778/05 «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року Європейський суд з прав людини зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте, право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з п.1 ст.6, якщо вони не мають легітимної мети та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Brulla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 р., п. 33).

Нормами національного законодавства, зокрема абз.2 ч.2 ст.183 ЦПК України, держава чітко врегулювала порядок звернення зі скаргою, вимоги до оформлення щодо її форми і змісту, а також передбачила процесуальні наслідки недотримання заявником цих вимог.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Приймаючи рішення по суті зазначеного спору апеляційний суд також враховує, що повернення скарги без розгляду не позбавляє заявника звернутися до суду повторно після усунення перешкод, які стали підставою для її повернення судом.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена районним судом з дотриманням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1. ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий підпис /І.Н. Лисак/

Судді підписи /Н.К. Височанська, І.Б. Перепелюк/