Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1000/21
Провадження № 2/376/874/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2021 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді - Коваленка О.М.,

при секретарі - Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ майна, що є у спільній частковій власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що він має на праві спільної часткової власності 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Співвласниками будинку є відповідачі у справі. Позивач ОСОБА_1 вказує, що має намір продати свою частину будинку та звернувся до співвласників будинку, для укладення договору щодо виділення в натурі його частини будинку, однак відповідачі проігнорували його прохання, тому на підставі викладеного він змушений звернутися до суду з даним позовом та просить суд:

Провести виділ в натурі житлового будинку АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності та визнати за ним ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1 , що складається з кімнат: хол площею 32,3 кв. м., санвузол площею 2,4 кв. м., кладова площею 7,4 кв. м., кухня 20,4 кв. м., житлові кімнати площами 22,7 кв. м., 30,4 кв. м., 35,3 кв. м., прихожа площею 20,7 кв. м., всього загальною площею 171,6 кв.м., житловою площею 88,4 кв. м.

Припинити за ним ОСОБА_1 право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надійшла заява, в якій він просить суд ухвалити рішення в його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить не застосовувати фіксацію судового засідання технічними засобами (а.с.29).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.21,28), причини неявки суду не повідомила.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.20,25), причини неявки суду не повідомила.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.19,27), причини неявки суду не повідомив.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.18,24), причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 211, 223,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має на праві спільної часткової власності 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом видане 05.10.2016 року приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Київської області Климчук Л.П. (а.с.5), копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 703 907 39 від 12.10.2016 року (а.с.6)

Співвласниками будинку є відповідачі у справі, яким на праві власності також належать відповідні частини будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією листа № 240 виданого КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» 04.02.2021 року (а.с.12).

Позивач ОСОБА_1 має намір продати свою частину будинку та звернувся до співвласників будинку для укладення договору щодо виділення в натурі його частини будинку, однак відповідачі проігнорували його прохання

Відмова відповідачів від досудового врегулювання спору порушує право позивача на користування своїм майном, тому ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що право позивача ОСОБА_1 порушується відповідачами, оскільки ніхто не може бути позбавлений права розпоряджатися своїм майном, тому позовні вимоги позивача потрібно задовольнити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.319, 321, 355, 356,358,364,392 ЦК України, ст. ст. 2,4, 12, 13, 76, 81-83, 211, 223,247, 263, 264, 265, 351,352,354 ЦПК України, ст.. 41 Конституції України,суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ майна, що є у спільній частковій власності - задовольнити в повному обсязі.

Провести виділ в натурі житлового будинку АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності та визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1 , що складається з кімнат: хол площею 32,3 кв.м., санвузол площею 2,4 кв.м., кладова площею 7,4 кв.м., кухня 20,4 кв.м., житлові кімнати площами 22,7 кв.м., 30,4 кв.м., 35,3 кв.м., прихожа площею 20,7 кв.м., всього загальною площею 171,6 кв.м., житловою площею 88,4 кв.м.

Припинити за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко