П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року м. Київ

Справа №759/13591/20

Резолютивна частина постанови оголошена 20 січня 2021 року

Повний текст постанови складено 21 січня 2021 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд»

третя особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Самбур Марією Михайлівною, на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Кириленко Т.В. 17 листопада 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру, -

Справа №759/13591/20
№ апеляційного провадження:22-ц/824/2567/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Кириленко Т.В..
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И В:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд», третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру.

13 листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Заяву обґрунтовував тим, що після звернення до суду з позовом до ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» про визнання права власності на квартиру під час підготовчого судового засіданні ОСОБА_2 подав заяву про залучення його третьою особою до участі в справі, яка заявляє самостійні вимоги та надав докази, що спірна квартира належить йому на праві власності.

Відчуження квартири ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» здійснено третій особі ОСОБА_2 після відкриття провадження у даній справі. Тобто, отримавши увалу про відкриття провадження у справі, усвідомлюючи, що є спір про квартиру відповідач ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» з метою ускладнення розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі, відчужив квартиру.

Крім того, третя особа - ОСОБА_2 , який є на сьогодні є власником спірної квартири, надав витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно і стверджує, що після реєстрації права власності не може користуватися квартирою, однак відсутні будь-які докази того, що ним були вчинені дії, направлені для придбання квартири саме для проживання в ній.

Між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза, що невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки існує реальна загроза , що відповідач та третя особа в подальшому можуть здійснити будь-яким чином відчуження квартир, що унеможливить виконання рішення суду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовлено.

Непогоджуючись з ухвалою суду, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Самбур М.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема зазначає про те, що важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви є необґрунтованим, оскільки невжиття забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог, оскільки позивач просить визнати за ним право власності, а відповідач - ПрАТ ХК «Київміськбуд», вже після звернення з позовною заявою до суду позивачем за захистом порушеного права, відчужив спірну квартиру гр. ОСОБА_2 , уклавши з ним договір купівлі-продажу оспорюваної квартири. А нинішній власник квартири - третя особа, що заявляє самостійні вимоги, залучивши на свою підтримку громадян, як фізичну силу, вчинив щодо ОСОБА_1 неправомірні дії, направлені на заволодіння квартирою і його в ній майном за допомогою фізичної сили та погроз.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Самбур М.М. підтримала доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав.

Представник відповідача ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_2 та його представник адвокат Ніколюк О.Л.. проти доводів апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволення заяви, суд першої інстанції, виходи з того, що даний час відповідач по даній справі ПАТ ХК «Київміськбуд» не є власником спірної квартири, а тому він не може вчинити будь-яких дій відносно предмета спору, які можуть в майбутньому утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Власником квартири на даний час є 3-тя особа ОСОБА_2 , до якого в даному провадженні будь-яких позовних вимог не пред`явлено.

Крім того, заява про забезпечення позову не містить доказів, на підставі яких можливо дійти обґрунтованого припущення, що власник квартири ОСОБА_2 має намір вчинити дії по відчуженню квартири, які можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може на будь-якій стадії розгляду справи забезпечити позов, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно роз`яснень даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза, що невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки існує реальна загроза , що відповідач та третя особа в подальшому можуть здійснити будь-яким чином відчуження квартир, що унеможливить виконання рішення суду.

Разом з тим, належних та допустимих доказів про те що ОСОБА_2 має намір продати спірну квартиру, до суду не надав.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання на те, що процесуальним законодавством передбачений певний вид забезпечення позову, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та ґрунтуються на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Самбур Марією Михайлівною - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна