Справа № 199/3517/20
РІШЕННЯ

іменем України

18.01.2021 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Перетятько А.В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної допомоги малозабезпеченим сім`ям,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради та отримував державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Рішенням Дніпровської міської ради від 23.01.2019 року № 40/40 «Про внесення змін до рішень міської ради стосовно структури міської ради та її виконавчих органів, граничної чисельності працівників міської ради та її виконавчих органів» затверджено виконавчий орган міської ради зі статусом юридичної особи - Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради.

Згідно з рішенням Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради сьомого скликання від 18.02.2019 року № 7/20-УІІ «Про припинення діяльності виконавчого органу юридичної особи управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради шляхом приєднання до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради» діяльність виконавчого органу юридичної особи управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради припинена з 24.04.2019 р.

На підставі заяви ОСОБА_1 № 64 від 31.05.2019 р. останньому була призначена державна соціальна допомога, як малозабезпеченій сім`ї, в сумі 3156,51 грн. щомісячно з 01.05.2019 р. по 31.10.2019 р.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, під час проведення перевірки управлінням було отримано повідомлення з Дніпровського міського центру зайнятості від 20.09.2019 № 5346 про те, що були виявлені порушення законодавства про зайнятість та соціальне страхування на випадок безробіття та не були дотримані рекомендації щодо сприяння працевлаштування ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 24.03.2003 р. №250, соціальна допомога не призначається, якщо безробітні, за інформацією центрів зайнятості, порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню, у зв`язку з чим виплата соціальної допомоги, призначеної з 01.05.2019 р., припинена з 01.10.2019 р.

На переконання позивача, внаслідок викладених обставин ОСОБА_1 були надміру виплачені кошти у сумі 16 347,21 грн. за період з 01.05.2019 р. по 30.09.2019 р.

25.01.2021 р. ОСОБА_1 було направлено повідомлення з вимогою термінового перерахунку коштів у сумі 16 347,21 грн. у зв`язку з надмірно отриманими коштами по державній допомозі малозабезпеченим сім`ям втім, відповідач добровільно вказану суму не сплатив.

Позовна заява містить вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 16347,21 грн.

Представник позивача не скористався правом брати участь у судових засіданнях; в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні та у відзиві на позовну заяву зазначив, що в своїй позовній заяві позивач зазначив фактичну підставу позову - письмове повідомлення Дніпровського міського центру занятості від 20.09.2019 р. № 5346 про те, що нібито відповідачем були допущені порушення законодавства про зайнятість та недотримання рекомендації щодо сприяння працевлаштування та зазначив юридичну підставу позову - п.10 Порядку призначеної виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою КМУ від 24.03.2003 р. № 250: соціальна допомога не призначається, якщо безробітний за інформацією центрів зайнятості, порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштування.

Відповідач не погоджується з позицією відповідача, виходячи з наступного.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 дружини ОСОБА_2 відповідач утримує і виховує самостійно, як батько одинак, 2-х синів: ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідачу відповідно до його заяви від 31.05.2019 р. позивачем була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям з 01.05.2019 р. по 31.10.2019 р. в сумі 3156, 51 грн. щомісячно.

Крім того, відповідач з 02.11.2018 р. перебуває на обліку в Дніпропетровському міському центрі зайнятості, як безробітний.

Порядок призначення та виплат державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям встановлюється постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 24.02.2003 року.

Відповідно до п. 10 Порядку 1 (в редакції від 05.07.2019 р.) передбачено, що соціальна допомога не призначається у разі, коли особи, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню.

Аналогічна норма містилася в ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» ( в редакції від 06.06.2019 р.).

Отже, як зазначається відповідачем, вказані норми права регулюють призначення, а не стягнення вже призначеної та наданої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Постановою Кабінету Міністрів України № 632 від 22.07.2020 р. (діє з 24.07.2020 р.) з п.10 Порядку 1 виключено вказане формулювання .

Законом України від 02.06.2020 р. № 646-ІХ (діє з 01.07.2020 р.) статтю 7 Закону виключено.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства не мають зворотної дії в часі, їх дія поширюється на відносини, які виникли раніше, лише у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Цей принцип закріплено на конституційному рівні ( ст. 58 Конституції України), що є гарантією стабільності суспільних відносин, в т.ч. між державою і громадянином. Він гарантує впевненість громадян у тому,що їхнє теперішнє становище не буде погіршено прийняттям нового закону чи іншого нормативно-правового акту (рішення Конституційного Суді від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005).

Таким чином, на переконання відповідача, в разі порушення законодавства про зайнятість безробітною особою, відповідальність у вигляді стягнення надміру виплаченої державної допомоги малозабезпеченим сім`ям скасовується, тому що Закон України від 02.06.2020 р. № 646-ІХ та постанова КМУ № 632 від 22.07.2020 р. мають зворотну дію в часі в частині правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем. Також відповідачу не зрозуміло, які саме порушення законодавства про зайнятість він допускав.

Відповідач вважає, що якщо мало місце надмірна виплата соціальної допомоги, то вона є майном, збереженим без достатньої правової підстави, тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України.

Так, ч. 1 ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсїї, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі, як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку, і недобросовісності з боку набувача.

Відповідач стверджує, що не вчиняв недобросовісних дій, не мав мети порушувати законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих суду у порядку ст.ст. 77-80 ЦПК України, відповідно до заяви від 31 травня 2019 року № 64 ОСОБА_1 (відповідач) звернувся до УПСЗН (позивача) із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям із зобов`язанням повідомити про зміну обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги, у якій повідомив, що він не працевлаштований, ніде не навчається, приватним підприємцем не являється (а.с. 8-9).

Рішенням УПСЗН від 04 червня 2019 року ОСОБА_1 призначена державна соціальна допомога, як малозабезпеченій сім`ї, з 01 травня 2019 року по 31 жовтня 2019 року у розмірі 3156,51 грн. (а.с. 4).

Згідно з наданої інформації Дніпровського міського центру зайнятості від 20.09.2019 за №5346 відносно ОСОБА_1 , останнім допущені порушення під час перебування на обліку в центрі зайнятості: неотримання рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню (а.с. 5).

Відповідно до розпорядження УПСЗН від 20 вересня 2019 року ОСОБА_1 припинена виплата державної соціальної допомоги з 01.10.2019 року у зв`язку з інформацією центру зайнятості (а.с.6).

25 січня 2020 року зам вих. №548 УПСЗН повідомило ОСОБА_1 про надмірно виплачені кошти у розмірі 16347,21 грн. за період з 01.05.2019 по 30.09.2019 р., які надавались останньому як державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям.

Правовідносини між сторонами в даній справі виникли із переплати соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Дослідив докази в межах заявлених суду вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.

Стаття 7 вищевказаного Закону (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) вказує, що державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги); з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування, а також хто-небудь із її складу протягом 12 місяців перед зверненням за наданням державної соціальної допомоги здійснив покупку або оплатив послуги на суму, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім`ї; у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). Якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Разом з тим, Законом України від 02.06.2020 р. № 646-ІХ вказану статтю виключено.

Крім того, п. 10 Порядку призначення та виплат державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям встановлюється постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 24.02.2003 року викладено в наступній редакції постанови КМУ № 632 від 22.07.2020, а саме:

Державна соціальна допомога не призначається, якщо:

1) у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених у пункті 11 цього Порядку).

Державна соціальна допомога у зазначеному випадку призначається, якщо особи протягом періоду, за який враховуються доходи:

сплатили або за них сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців;

доглядали за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного в медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку, за дітьми, хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, за дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідності, за особою з інвалідністю І групи, за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, за дитиною з інвалідністю віком до 18 років, а також за особами, які досягли 80-річного віку; надавали соціальні послуги з догляду відповідно до законодавства;

2) особи, які входять до складу малозабезпеченої сім`ї, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням державної соціальної допомоги здійснили купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатили (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних згідно із соціальною нормою житла та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати перевищує 50 тис. гривень;

3) у власності малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок), крім житла, яке розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, у населених пунктах на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та у населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, або житла, непридатного для проживання, що підтверджено актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири), за формою згідно з додатком до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271; 2015 р., № 70, ст. 2312);

4) у власності малозабезпеченої сім`ї є більше ніж один автомобіль, транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації, з дати випуску якого минуло менше ніж 15 років (крім мопеда і причепа).

При цьому не враховуються транспортні засоби, отримані безоплатно чи придбані на пільгових умовах через органи соціального захисту населення, у тому числі за рахунок грошової допомоги на придбання автомобіля, а також транспортні засоби, придбані батьками - вихователями дитячих будинків сімейного типу.

Наявність (відсутність) у власності членів малозабезпеченої сім`ї транспортних засобів зазначається у декларації.

Водночас, відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства не мають зворотної дії в часі, їх дія поширюється на відносини, які виникли раніше, лише у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Цей принцип закріплено на конституційному рівні (ст. 58 Конституції України), що є гарантією стабільності суспільних відносин, в т.ч. між державою і громадянином. Він гарантує впевненість громадян у тому,що їхнє теперішнє становище не буде погіршено прийняттям нового закону чи іншого нормативно-правового акту (рішення Конституційного Суді від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005).

Відтак, підстави цивільно-правової відповідальності відповідача відсутні.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуто, згодом відпала.

Одночасно п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За судового розгляду не встановлено рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності з боку відповідача.

Суд відхиляє доводи позивача щодо порушення його прав відповідачем, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не доведені належними та допустимими доказами.

Позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надала суду доказів в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, та інші обставини, що мають значення для справи.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Підстави для збирання судом доказів в даній справі відсутні (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

За наведених вище обставин позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Доводи позивача не спростовують висновків суду, зазначених вище, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Керуючись ст. 13, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 1, ч. 6, ч. 8 ст. 259, ст.ст. 263, 264, 265, 268, ч. 2 ст. 272, ст.ст. 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної допомоги малозабезпеченим сім`ям відмовити повністю.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, віднести на рахунок позивача.

Дата складення повного судового рішення 25.01.2021 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї