Єдиний унікальний номер 236/4288/18
Номер провадження 22-ц/804/118/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого судді: Мірути О.А.,
суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у цивільній справі № 236/4288/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства та стягнення аліментів на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 вересня 2020 року (суддя Саржевська І.В.), повний текст рішення виготовлений 24 вересня 2020 року,
В С Т А Н О В И В:
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
03.12.2018 позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Лиманський міський відділ держаної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в якому просила суд: визнати ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести зміни до актового запису, зазначивши його в графі «батько» та стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати просила стягнути з відповідача (том 1 а.с.3-4).
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона з 2007 року по 2008 рік зустрічалася з відповідачем приблизно раз на тиждень у квартирі, яку винаймала за адресою: АДРЕСА_1 (на теперішній час Лиман) Донецької області, сумісно з відповідачем ОСОБА_1 вона не мешкала, проте мала з ним інтимні стосунки, від яких завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_2 народила доньку - ОСОБА_3 . Відомості до актового запису про народження дитини були внесені в порядку, передбаченому ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України.
Про вагітність вона повідомила відповідача, який наміру одружитися з нею не виявив, та заперечував проти реєстрації його батьком дитини. З пологового будинку відповідач її не забирав, на протязі першого року життя доньки спілкувався з ними всього три місяці, а до виповнення донькою п`яти років спілкувався з дитиною приблизно 6 місяців. Матеріально їй з донькою відповідач не допомагав. В останнє спілкувався з дитиною у червні місяці 2014 року.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства та стягнення аліментів задоволені повністю.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2
УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що порушення процесуального права полягає в тому, що розгляд справи здійснив неправомочний склад суду, а його клопотання про роз`єднання позовів в порушення вимог ст.188 ЦПК України не було задоволене.
Крім того, вважає, що суд першої інстанції не врахував поважність причини його неявки до експертної установи КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи». Вважає, що судом безпідставно надана критична оцінка листкам непрацездатності, які підтверджують поважність його неявки до експертної установи у м. Дніпро.
Судом не врахований принцип належності та допустимості доказів по справі, а саме врахована фотокартка, яка незаконно була долучена до справи, без ухвали суду, є підробкою та потребує експертної перевірки на предмет підробки, а поясненням свідків, які є близькими знайомими та родичами позивача, дана неналежна оцінка.
Також при винесенні рішення судом проігноровано та не надано правової оцінки достовірно доведеному та встановленому факту, що позивач та відповідач ніколи сумісно не мешкали, спільного господарства не вели, спільно дитину не виховували і взагалі відповідач ніколи не брав участі у вихованні дитини.
Також вважає, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів безпідставно не врахована наявність у відповідача неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якого він сплачує аліменти в розмірі 25 % від усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до укладеного Договору про сплату аліментів, участі у вихованні та утриманні дитини, засвідченого 11.01.2019 року приватним нотаріусом.
УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Від позивача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначено, що в порушення вимог ЦПК України у апеляційній скарзі ОСОБА_1 взагалі не зазначено, в чому конкретно полягає незаконність та необґрунтованість рішення суду. Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач не з`являвся у судові засіданні, не заявляв клопотання про неможливість отримати певні докази, та жодного судового засідання не повідомляв суду про існування перешкод у наданні письмових доказів, виклику свідків та інших доказів, що свідчить про нехтування відповідачем своїми процесуальними обов`язками. Вважає, що ОСОБА_1 , зловживаючи своїми процесуальними правами, уникав від проведення медичної експертизи, оскільки жодного разу не з`явився до медичного закладу, куди вона разом з дитиною на кожну призначену дату з`являлися, не дивлячись на пандемію. Пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є правдивими та не спростовані відповідачем. Вимоги про роз`єднання позовів, на які посилається відповідач, вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ст.188 ЦПК України в одні позовні заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою. На підставі викладеного просить суд рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_8 проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили відмовити у її задоволенні.
Позивач ОСОБА_1 та представник 3-ї особи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що виконкомом Райгородоцької селищної ради Слов`янського району Донецької області 26.08.2009 року в Книзі реєстрації народжень зроблений актовий запис № 34 (свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1 ), батьками дитини вказані: батько ОСОБА_9 , мати ОСОБА_2 (том 1 а.с.9).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , пояснила, що з 1998 року є подругою позивачки, працює з нею на одному підприємстві. У 2007 році ОСОБА_2 їй повідомила, що познайомилась з відповідачем ОСОБА_1 . Особисто з ним свідок познайомилася в серпні 2007 року. В подальшому ОСОБА_1 почав ходити до квартири, яку винаймала позивачка, залишався ночувати у неї, бо коли вони вранці йшли разом з позивачкою на роботу, вона його бачила. Протягом 2007-2008 років вона бачила ОСОБА_1 1-2 рази на місяць. По ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було видно, що у них відносини як у пари. Зі слів позивачки їй стало відомо, що між ними були інтимні стосунки, внаслідок яких позивачка завагітніла. ОСОБА_1 наміру одружитися з позивачкою не мав, з пологового будинку її не забирав. Почав спілкуватися з дитиною, коли їй ще не виповнився рік, приносив молоко, кефір, гуляв на дворі. Потім перестав спілкуватися, потім знов з`являвся. З дитиною спілкувалися батьки відповідача, які забирали її до себе, дарували подарунки, що вона особисто бачила.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що є двоюрідною сестрою позивачки. У 2007 році ОСОБА_2 почала зустрічатися з ОСОБА_1 . Свідок часто навідувала сестру, залишалася у неї на ніч. На протязі 2007-2008 років, коли вона приїжджала до сестри, десь 5 разів, у неї залишався на ніч і ОСОБА_1 . Вона особисто бачила, як вони обіймалися, цілувалися. Коли ОСОБА_2 завагітніла та повідомила про це ОСОБА_1 він спочатку був не проти народження дитини, а потім передумав. Родина підтримала бажання ОСОБА_12 народжувати дитину. ОСОБА_13 дуже схожа на ОСОБА_1 , а м. Лиман невелике, тому про це стало відомо батькам відповідача, які приїхали відвідати дитину у березні 2010 року. ОСОБА_1 то спілкувався з позивачкою та з дитиною, то ні. Батьки відповідача називали дитину онукою, бажали щоб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жили разом. На день народження дитини батьки відповідача привозили подарунки, що вона особисто бачила.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.
МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення згідно із ст. 264 ЦПК України суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими ґрунтувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розділити між сторонами судові витрати та інше.
Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає, але суд не погоджується з доводом апеляційної скарги щодо розгляду справи у суді першої інстанції неправомочним складом суду з наступних підстав.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2018 року, у відповідності до вимог ст. 33 ЦПК України, був визначений суддя для розгляду конкретної справи (т.1 стор.1).
Відповідно до ч.1 ст. 34 ЦПК України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено законом.
Чч. 1,2,3 ст. 40. ЦПК України ( в редакціі станом на час здійснення процесуальних дій судом) визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Відповідно до ч.11 ст. 40. ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.
З матеріалів справи вбачається, що 15.02.2019 року у підготовчому засіданні представник позивача- адвокат Горелик Є.Б. надав до суду заяву про відвід судді Саржевської І.В.
Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 лютого 2019 року у складі головуючого судді Саржевської І.В. за участю секретаря Олійник С.М. заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Горелик Є.Б. про відвід судді Саржевської І.В. визнана необґрунтованою, провадження по справі зупинено до вирішення питання про відвід судді іншим складом суду (т.1 а.с. 69-70).
Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 19 лютого 2019 року у складі головуючого судді Ткачова О.М. за участю секретаря Безорчук А.О. справа, в порушення вимог ст. 40. ЦПК України повернута в провадження судді Краснолиманського міського суду Донецької області Саржевської І.В., для розгляду нею по суті заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Горелик Є.Б. про її відвід.
Зазначені ухвали окремому оскарженню не підлягають, але заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги.
Ч.3 п.1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповажним складом суду.
Дослідивши викладене, суд апеляційної інстанції вбачає порушення процесуального права при винесенні ухвали Краснолиманського міського суду Донецької області від 19 лютого 2019 року, але зазначене порушення не впливає на правомочність складу суду, який розглянув справу по суті, а тому довод апеляційної скарги в цій частині не заслуговує на увагу.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 125, 126, 128 СК України, а вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів- ст.ст. 141, 155, 180-182 СК України.
Факт визнання батьківства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 був встановлений судом першої інстанції на підставі пояснень свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтвердили наявність відносин між позивачкою та відповідачем на протязі 2007-2008 років та той факт, що відповідач залишався у позивачки на ніч і вони обіймалися та цілувалися, а батьки відповідача привозили на день народження дитини подарунки та називали онукою, а також фотографією на якій відповідач ОСОБА_1 знаходиться з дитиною ОСОБА_3 (том 1 а.с.196).
Судом по справі двічі призначалася судово-генетична експертиза для з`ясування батьківства відповідача ОСОБА_1 , яка не була проведена через неявку відповідача до експертної установи, через що, керуючись статтею 109 ЦПК України суд визнав доведеним факт для з`ясування якого по справі призначалась експертиза, а саме, що ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд першої інстанції визнав, що вказаний висновок в повній мірі відповідає іншим доказам у справі, а саме показанням свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , фотографії відповідача та дитини.
Проте з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Рішення щодо визнання/встановлення батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Тобто, при вирішені спору про встановлення батьківства мають враховуватись усі докази в сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Питання про походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодний доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
У разі коли ухилення сторони у справі від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні ( залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза)
Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також вимогу ухвалювати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII).
З матеріалів справи вбачається, що по справі двічі, ухвалами від 15 липня 2019 року ( т. 1 а.с. 156-158 та від 12 лютого 2020 року, призначалася судова молекулярно- генетична експертиза.
Листом №1171 від 08.10.19 року ( т. 1 а.с. 178) КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» була повернута без виконання ухвала Краснолиманського міського суду Донецької області від від 15 липня 2019 року в зв`язку з неявкою гр. ОСОБА_1 09.09.2019 року та 07.10.2019 року на експертизу.
Листом №669 від 15.07.20 року ( т. 2 а.с. 3) КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» була повернута без виконання ухвала Краснолиманського міського суду Донецької області від від 12 лютого 2020 року в зв`язку з неявкою гр. ОСОБА_1 16.03.2020 року та 13.07.2020 року на експертизу.
Через неявку відповідача ОСОБА_1 до експертної установи, суд першої інстанції, керуючись статтею 109 ЦПК України суд визнав доведеним факт для з`ясування якого по справі призначалась експертиза, а саме, що ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Проте з таким висновком суду апеляційний суд не погоджується з наступних підстав.
Так, ст. 109 ЦПК України визначено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Тобто, обов`язковою умовою для застосування судом ст. 109 ЦПК України необхідно встановлення факту ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, тобто неявка без поважних причин.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвала Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 липня 2019 року була повернута без виконання в зв`язку з неявкою ОСОБА_1 на експертизу 09.09.2019 року та 07.10.2019року, а ухвала Краснолиманського міського суду Донецької області від 12 лютого 2020 року була повернута без виконання в зв`язку з неявкою ОСОБА_1 на експертизу 16.03.2020 року та 13.07.2020 року ( т. 2 а.с. 3).
Однак, при наданні оцінки доказам по справі, суд першої інстанції не врахував та не надав оцінку листкам непрацездатності: Серія АДЛ № 043729 ( т.1 л.д. 194) з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з 06.09.19 року по 09.09.19 року, включно, перебував на лікарняному; Серія АДК № 854655 (т.1 л.д. 195) з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з 04.10.19 року по 08.10.19 року, включно, перебував на лікарняному; Серія АДТ № 835837 (т.2 а.с. 19) з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з 13.07.20 року по 17.07.20 року, включно, перебував на лікарняному.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо поважності неявки відповідача ОСОБА_1 до експертної установи: 09.09.2019 року та 07.10.2019року та 13.07.2020 року через хворобу, а тому вважає висновок суду першої інстанції щодо можливості застосування ст. 109 ЦПК України та визнання через неявку відповідача ОСОБА_1 до експертної установи, факту, що ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що відповідає встановленим обставинам по справі та здійсненим з порушенням норм процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що зібрані у даній справі докази в їх сукупності, а саме показання свідків, не містять достовірного підтвердження ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 , а тому суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про достатність доказів для задоволення позовних вимог.
В матеріалах справи відсутні докази, які достовірно підтверджують визнання ОСОБА_1 батьківства, в їх сукупності.
Належних доказів, окрім показань свідків та фотографії, на підтвердження своїх доводів ОСОБА_2 не надала. При цьому, сама по собі фотографія не може свідчити про те, що батьком ОСОБА_3 є відповідач.
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_7 , позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_8 , кожний окремо, заявили про не бажання заявляти клопотання про призначення судово-генетичної експертизи для з`ясування батьківства відповідача ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів безпідставно не врахована наявність у відповідача неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якого він сплачує аліменти в розмірі 25 % від усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до укладеного Договору про сплату аліментів, участі у вихованні та утриманні дитини, засвідченого 11.01.2019 року приватним нотаріусом, не впливають на рішення суду апеляційної інстанції про скасування рішення суду першої інстанції через вищевикладені порушення.
Доводи відзиву на апеляційну скаргу з вище викладених підстав на увагу не заслуговують.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Підсумовуючи наведене у контексті доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 є батьком дитини ОСОБА_3 , а тому суд першої інстанції прийшов до передчасних висновків про достатність доказів для задоволення позовних вимог.
Обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи в межах доводів сторін та заявлених підстав позову та оцінки наданих ними доказів.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Суд першої інстанції, у порушення норм процесуального права, не дослідив в повному обсязі доказів, наданих в обґрунтування позову, не надав належної оцінки та мотивування доводів позивача, та, як наслідок дійшов помилкового висновку про вселення позивача у спірну квартиру за згодою наймачів. Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та не узгоджуються з нормами матеріального права.
Наведене порушення виключає можливість залишення без змін оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки свідчить про порушення принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу як фундаментальних принципів відправлення правосуддя у цивільних справах.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 вересня 2020 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства та стягнення аліментів, відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: О.А. Мірута

Судді: О.О. Тимченко

Я.В. Хейло

Повний текст виготовлений 21.01.2021 року: