Провадження № 22-ц/4808/101/21
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Максюта
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Пацаган В.В.,

з участю апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Бородовським С.О. 22 жовтня 2020 року у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 08 липня 2004 року Березівською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між сторонами. В шлюбі народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час спільного подружнього життя не змогли створити міцну сім`ю, відповідач зловживає алкогольними напоями, з приводу неправомірної поведінки відповідача нею неодноразово викликалася поліція, що привело до припинення сімейних відносин. Разом як подружжя не проживають, збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Просила розірвати шлюб (а.с.1-2).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2020 року позов задоволено. Розірвано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований 08.07.2004 року Березівською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №2 (а.с.49-50).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що позовна заява подана нею у зв`язку з тим, що між нею та чоловіком (відповідачем по справі) виникали непорозуміння. Однак після подачі позовної заяви вони з чоловіком відновили шлюбні стосунки. Повідомлення в судові засідання вона не отримувала і не мала наміру розривати шлюб, тому вважала, що відповідно до п.3 ст.257 ЦПК України суд постановить ухвалу про залишення позову без розгляду. Заяви про розгляд справи без її участі не подавала. Судом не враховано роз`яснення, викладені в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Вказала, що у зв`язку із примиренням відмовляється від позову, бажає зберегти сім`ю.

Посилаючись на положення ст. ст. 206, 207 ЦПК України, просить прийняти її відмову від позову, визнати нечинннм рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі (а.с.28-31).

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судове засідання не з`явився відповідач ОСОБА_2 , про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом на адресу, зазначену в апеляційній скарзі.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення відповідача, який не з`явився, про день, місце та час судового засідання, тому суд розглянула справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстровано 08.07.2004 року, актовий запис № 2. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 (а.с.8).

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив із того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, дійшов висновку, що позивачем доведено наявність правових підстав для розірвання шлюбу.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до такого.

Сторона на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами, і одним з таких прав є відмова від позову, в тому числі в апеляційному суді.

Згідно з ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач має право відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно доч.ч.1,3 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Частиною 1ст.255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням такого ж спору.

Згідно з ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про цю процесуальну дію незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно з п.3 ч.1ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Зважаючи на викладене, а також на те, що позивачка, усвідомлюючи наслідки такої своєї процесуальної дії, відмовилася від позову, така відмова є добровільною та відповідає її волі, прийняття відмови від позову не порушує прав інших осіб, підстав для неприйняття такої відмови від позову судом апеляційної інстанції не встановлено, колегія суддів вважає, що відмову позивача від позову слід прийняти та, відповідно, оскаржуване судове рішення - визнати нечинним, а провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, п. 4 ч. 1 ст. 255, ст. 373, п. 3 ч. 1 ст. 374, ст. 381 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2020 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

М.Д. Горейко

Повний текст ухвали складено 22 січня 2021 року.