Справа № 559/875/20
Провадження № 2/559/130/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Ралець Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Федорук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дубно цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

20.05.2020 позивач звернувся до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 27.03.2011, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Даний договір є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_3 кредит у розмірі, встановленому Договором. ОСОБА_3 не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Станом на 11.11.2019 позичальник має заборгованість за простроченим тілом кредита у розмірі 6236, 79 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вони мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 05.07.2017 до 01.01.2018. Позивачем 26.02.2019 була направлена претензія кредитора до Першої Дубенської державної нотаріальної контори. Згідно наданої відповіді спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».

Просять стягнути з відповідачів, як спадкоємців ОСОБА_3 , які прийняли спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, заборгованість за кредитними договором №б/н від 27.03.2011.

Ухвалою судді від 09.06.2020 року відкрито провадження у справі. З метою виконання вимог ч.1ст.189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі.

Відповідачами подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовних вимог не визнають, вважають їх безпідставними, а тому просять відмовити у задоволенні позову повністю.

У відповіді на відзив представником позивача було зазначено, що позичальник до певного часу виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що про умови кредитування він знав та визнав свої зобов`язання за договором. Оскільки на даний час зобов`язання за кредитним договором не виконано, просять позовні вимоги банку задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.11.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 08 годину 30 хвилин 19 листопада 2021 року.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про те, що не заперечує проти розгляду справи у відсутності представника банку.

Відповідачі, згідно поданих заяв, просять розгляд справи провести без їх участі, відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.03.2011 між ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н.

В порушення даних норм та умов договору, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань і за ним виникла заборгованість, яка згідно розрахунків наданих позивачем становить 6236,79 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис №60 (а.с. 37).

Як зазначено у повідомленні державного нотаріуса Другої Дубенської державної нотаріальної контори Рівненської області Хаєцької О.М. № 337/01-16 від 30.07.2020, на підставі поданої претензії кредитора нотаріусом було заведено спадкову справу №182/2017 після смерті ОСОБА_3 (а.с. 71).

Відповідно до наданої державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори Рівненської області Хаєцькою О.М. копії спадкової справи №182/2017, заявником по справі згідно претензії кредитора є ПАТ КБ «Приватбанк», на підставі якої було заведено спадкову справу. Інші заявник по справі які могли б претендувати на спадкове майно заяв до нотаріальної контори не подавали (а.с. 71-87).

Згідно довідки №2329/03-15 від 25.11.2020 виданої Смизькою селищною радою, станом на дату смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані зокрема ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 124).

Як свідчить довідка про фактичне місце проживання №2/53/03-15 видана Смизькою селищною радою Дубенського району Рівненської області 02.09.2021, ОСОБА_3 фактично проживав за адресою: Лісова, смт. Смига Дубенського району Рівненської області без реєстрації з 17 вересня 2016 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 175).

Відповідно до ч. 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

Отже, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК Україникредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Разом з тим, за змістом положень ст. 1282 ЦК України, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Позивачем будь-яких доказів щодо спадкового майна, яке б належало спадкодавцю суду не надано.

Виходячи з засад цивільного процесуального закону, зокрема статею 12 ЦПК України передбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали у спадщину будь яке майно після смерті ОСОБА_3 , а тому і не набули статусу спадкоємців.

Крім того, оскільки зі смертю позичальника ОСОБА_3 відносини між кредитором АТ КБ «Приватбанк» і позичальником договору припинилися, а його спадкоємці сторонами кредитного договору не були, дані відносини не можуть регулюватися нормами закону, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зобов`язання по поверненню позики у даному випадку включається до складу спадщини, тому у даному випадку застосовуються не умови договору позики щодо строків повернення позики чи його сплати, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї статті, а саме: суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, якщо вони відмовилися від одностороннього платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 року по справі № 6-2962цс16.

Виходячи з наведених норм матеріального права, оскільки у даному випадку позичальник помер і у нього є спадкоємці, то належним способом захисту порушеного права є звернення АТ КБ «Приватбанк» - кредитора спадкодавця до суду з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину, - про накладення стягнення на спадкове майно, й лише за умови, що спадкоємець відмовився від задоволення вимог кредитора шляхом сплати одноразового платежу, а не з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином заявлений позов про стягнення заборгованості відповідно до ст.16 ЦК України не може вважатися належним способом захисту порушеного права.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 247, 263-265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рах. № НОМЕР_2 , МФО 305299, юридична адреса: 01001, м.Київ вул.Грушевського, 1Д) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Ралець