Справа № 303/223/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 листопада 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого - Джуги С.Д.

суддів - Кожух О.А., Куштана Б.П.

з участю секретаря: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 лютого 2021 року у складі судді Куцкіра Ю.Ю., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Руденко Юрія Олексійовича, боржник Товариство з додатковою відповідальністю «Нафтаенерго», -

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Руденко Юрія Олексійовича, боржник Товариство з додатковою відповідальністю «Нафтаенерго».

Скарга мотивована тим, що заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2020 року позов ОСОБА_1 до ТДВ «Нафтаенерго» про захист прав споживача фінансових послуг було задоволено. На виконання даного рішення суду були видані два виконавчі листи, один про зобов`язання боржника надати стягувачу певну інформації, а другий про стягнення з боржника на користь стягувача грошові кошти у якості компенсації судових витрат.

30.11.2020 року представником стягувача цінним листом з описом вкладення було надіслано до Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) оригінал виконавчого листа, заяву про примусове виконання даного виконавчого листа, посвідчену представником копію договору від 03.09.2019 року №24 про надання правничої допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Однак, державний виконавець виконавчий лист повернув стягувачу без прийняття до виконання, пославшись на те, що заяву про примусове виконання виконавчого листа було подано представником стягувача, яким не додано ордер про надання правової допомоги.

У свою чергу, представник стягувача ОСОБА_2 з таким рішенням державного виконавця не згідний, оскільки вважає, що для підтвердження його повноважень достатньо було тільки договір про надання правової допомоги, без ордеру адвоката, оскільки згідно вимог ст.16 Закону України «Про виконавче провадження», повноваження адвоката як представника посвідчуються ордером, дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката, як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження. Витяг засвідчується підписами сторін договору. Таким чином, вимаганням державним виконавцем ордеру адвоката в той час коли є договір про надання правової допомоги є неправомірним.

Отже, при пред`явленні виконавчого листа до примусового виконання представник стягувача надав належний і достатній документ (посвідчену копію договору про надання стягувачу правничої допомоги) на підтвердження своїх повноважень, а відтак державний виконавець не мав правових підстав для повернення виконавчого листа без прийняття до виконання.

За вказаних обставин, ОСОБА_1 просив:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Руденка Юрія Олексійовича;

- зобов`язати головного державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Руденка Юрія Олексійовича прийняти до виконання виконавчий лист Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.08.2020 року;

- стягнути з Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь стягувача ОСОБА_1 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 лютого 2021 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Руденка Юрія Олексійовича з повернення без прийняття до виконання виконавчого листа Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.08.2020 року №303/5988/19 про зобов`язання ТДВ «НАФТАЕНЕРГО» надати ОСОБА_1 певну інформацію про результати здійснених ТДВ «НАФТАЕНЕРГО» довірчих операцій з приватизаційним сертифікатом ОСОБА_1.

Зобов`язано головного державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Руденка Юрія Олексійовича прийняти до виконання виконавчий лист Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.08.2020 року №303/5988/19 про зобов`язання ТДВ «НАФТАЕНЕРГО» надати ОСОБА_1 певну інформацію про результати здійснених ТДВ «НАФТАЕНЕРГО» довірчих операцій з приватизаційним сертифікатом ОСОБА_1 та відкрити виконавче провадження.

Стягнуто з Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), на користь ОСОБА_1 , витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

В апеляційній скарзі Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м.Київ) просить скасувати ухвалу суду та в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що державний виконавець керуючись п.6 ч.4 ст.4 Законом України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття, оскільки повноваження адвоката як представника не були посвідчені належним чином, а саме відсутній ордер, до якого обов`язково додається витяг з договору. Однак, до заяви про відкриття виконавчого провадження додано лише копію договору. Апелянт звертає увагу на те, що Закон 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентується Інструкцією, розробленою відповідно до законів №1403- VIII і №1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанні.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника стягувача ОСОБА_2, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Задовольняючи частково подану скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із відсутністю ордеру надання правничої (правової) допомоги, при наявності договору про надання правничої допомоги, є неправомірними, а тому скарга в цій частині є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

З такими висновками погоджується колегія суддів з врахуванням наступного.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної владиі органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій,посадових чи службових осібта громадяні підлягають виконанню на всій території України (ст.18 ЦПК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 березня 2020 року позов ОСОБА_1 до ТДВ «Нафтаенерго» про захист прав споживача фінансових послуг задоволено.

На виконання даного рішення суду видано два виконавчі листи, один про зобов`язання боржника надати стягувачу певну інформації, а другий про стягнення з боржника на користь стягувача грошові кошти у якості компенсації судових витрат.

30.11.2020 року представником стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було надіслано до Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) оригінал виконавчого листа, заяву про примусове виконання даного виконавчого листа.

На підтвердження своїх повноважень представником стягувача додано посвідчену представником копію договору від 03.09.2019 року №24 про надання правничої допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Однак, державний виконавець повернув виконавчий лист стягувачу без прийняття до виконання з посиланням на те, що повноваження адвоката як представника стягувача не підтверджено.

Згідно ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

На відміну від позовного провадження, у якому суд вирішує існуючий між сторонами цивільно-правовий спір, скарги на дії (бездіяльність), рішення державних (приватних) виконавців мають на меті захист прав сторін виконавчого провадження з виконання судових рішень та покладають на суд контроль за їх належним виконанням. Згідно з чинним процесуальним законодавством, здійснення такого судового контролю відбувається за правилами спеціального виду провадження у цивільному судочинстві.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.16 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.

Повноваження адвоката як представника посвідчуються ордером, дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження. Витяг засвідчується підписами сторін договору.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що повноваження адвоката як представника посвідчуються такими документами: ордер, доручення або договір про надання правової допомоги. У разі надання стороною ордеру, то тільки в цьому випадку до нього додається витяг з договору.

Тобто, законодавець надав адвокату диспозитивний вибір, чим підтвердити свій правовий зв`язок із клієнтом - або ордером, або договором, або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Так, зі змісту повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 09.12.2020 року головного державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Руденком Ю.О. слідує, що заява про відкриття подана адвокатом без підтвердження повноважень на представництво інтересів, а саме: відсутній ордер на надання правничої (правової) допомоги.

Однак, в даному випадку, на підтвердження своїх повноважень представником стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 додано посвідчену ним копію договору про надання правничої допомоги, що відповідає вимогам ч.4 ст.16 Закону України «Про виконавче провадження», а тому в державного виконавця не було правових підстав для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Таким чином, дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із відсутністю ордеру надання правничої (правової) допомоги, при наявності договору про надання правничої допомоги, є неправомірними.

Доводи апеляційної скарги про те, що повноваження адвоката як представника стягувача не були посвідчені належним чином, а саме відсутній ордер, до якого обов`язково додається витяг з договору не беруться до уваги, оскільки зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права, які регулюють дані питання.

З врахуванням вищенаведених обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про неправомірність дій державного виконавця та обґрунтовано частково задовольнив скаргу. Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду не спростовують і не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384, 447, 451 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м.Київ), залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 лютого 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: