Провадження №4-с/523/83/21
У Х В А Л А

"09" листопада 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря судового засідання Нестеренко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , державний виконавиць чиї дії оскаржуються: Старший державний виконавець Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ротар Юрій Валерійович, про визнання неправомірними дій державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Від імені та в інтересах боржника ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії Старшого державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ротар Юрія Валерійовича звернувся адвокат Фомічов Ігор Олегович.

В обґрунтування скарги представник зазначив, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом виданим Суворовським районним судом м. Одеси (справа 523/16779/14-ц) є неправомірним. Представник зазначає, що при здійсненні розрахунку заборгованості державним виконавцем було проведено розрахунок від ј частини середнього заробітку по регіону, в той час, як рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у твердій грошові сумі в розмірі: 400 гривень. На підставі викладеного просить: визнати неправомірним розрахунок заборгованості по аліментам від 01.06.2021 року та зобов`язати старшого державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 64633128 з урахуванням висновків суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 липня 2021 року скаргу ОСОБА_1 прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в судове засідання.

На адресу суду 13.09.2021 року (вх. № 26489) надійшов відзив на скаргу, за підписом Головного державного виконавця Химич О.М., згідно якого державний виконавець зазначає, що скарга задоволенню не підлягає з підстав того, що державним виконавцем здійснено розрахунок, та відповідно просить вважати недійсним розрахунок здійснений станом на 01.06.2021 року у зв`язку з допущенням помилки. В іншому зазначив, що боржник до відділу державної виконавчої служби не з`явився, доказів щодо погашення заборгованості не надав, а відтак державний виконавець позбавлений можливості встановити розмір сплачених аліментів або відсутність такого станом на вересень 2019 року (а.с.36-39). До відзиву на скаргу державним виконавцем надано виконавче провадження № 64633128 на 33-х аркушах (а.с.40-74).

В судове засідання сторони за скаргою не з`явились, судом вживались заходи щодо їх належного та своєчасного сповіщення про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення слухання справи на адресу суду від сторін не надходило.

Згідно із статтею 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду скарги за відсутності сторін, які повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Про причини не явки суд не повідомили.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Дослідивши матеріали скарги, копії документів виконавчого провадження АВП№ 64633128, за виконавчим листом № 523/16779/14-ц виданим 12.02.20212 року, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 447-453 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У разі встановлення обґрунтованості скарги - суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

За змістом ст.129,129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Обов`язковість рішення суду, як одна з засад судочинства встановлена нормами Конституції України, які є нормами прямої дії. Недотримання цього принципу порушує правовий порядок, встановлений державою.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (чинної на дату виконання рішення суду) - державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна (ч. 1 ст. 20 Закону).

Згідно з ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним Кодексом України.

Стаття 195 СК України передбачає - заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Згідно із ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» - судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати виходячи з правил ст. 74 Закону N 606-XIV( 606-14 ), відповідних норм сімейного законодавства, а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 146( 146-93-п ) (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Згідно із п.п. 3,18,23,24 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» - при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу.

Як роз`яснив Пленум ВСУ в п. 7Постанови від 26 грудня 2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» - у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.75 вказаного Закону якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом.

Згідно із ст. 447 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За приписами ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги - суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до пунктів 3,4 розділу ХXI «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затверджену Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 - у разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати, квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, виданих стягувачем чи боржником, заяв та (або) розписок стягувача, інформації про середню заробітку плату працівника для цієї місцевості, інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Частина 1статті 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Судом досліджуються матеріали виконавчого провадження ВП № 64633128, які містять в собі всі документи та заяви на підставі яких державним виконавцем були прийняті постанови та розрахунки в рамках проведення виконавчих дій.

Судом встановлено, що згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі 400 гривень, щомісячно, на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з моменту звернення до суду, а саме з 22.10.2014 року до виповнення донькою повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, згідно даного виконавчого листа, судом встановлено, що такий видано Суворовським районним судом м. Одеси 12 лютого 2021 року. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 16.12.2026 року (а.с.41-42).

Згідно заяви від 15.02.2021 року Начальнику Овідіопольського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). адвоката Гроздицької І.О., Рибак І.О., остання просить прийняти до виконання виконавчий лист Суворовського районного суду м. Одеси від 19.03.2014 року про стягнення аліментів, та в заяві зазначає, з 2019 року ОСОБА_1 припинив перераховувати аліменти, зник і на зв`язок не виходить. Його номер телефону відсутній (а.с.40).

Тобто, судом встановлено, що заява про прийняття виконавчого листа до виконання містить в собі застереження щодо того, що виплати по аліментам припинено з 2019 року.

В скарзі на дії державного виконавця боржник посилається на те, що державним виконавцем при здійснення розрахунку заборгованості було не правильно здійснено розрахунок, а саме в частині його нарахування в розмірі: ј замість правильного, як зазначено рішенні суду в розмірі 400 гривень. Також, в тексті самої скарги боржник оскаржує період нарахування заборгованості, та зазначає, що розрахунок має проводитьсь з вересня 2019 року, тобто з часу коли він перестав перераховувати аліменти.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В даному випадку в контексті зазначеного, суд зауважує, що вимоги з якими звернувся боржник викладені наступним чином: визнати неправомірним розрахунок заборгованості по аліментам від 01.06.2021 року та зобов`язати старшого державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 64633128 з урахуванням висновків суду, тобто, боржник не ставить перед судом вимогу щодо зобов`язання державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по аліментам з вересня 2019 року.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначати наступне.

Так, відповідно до оспорюваного розрахунку від 01.06.2021 року, державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментам з дати визначеної судовим рішення, а саме з жовтня 2014 року, однак, розрахунок проведено в розмірі ј частини доходу/середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, та відповідно до даного розрахунку заборгованість по аліментам з жовтня 2014 року по травень 2021 рік становить: 134 727 грн. 88 коп. (а.с.8-10).

Разом з цим, як встановлено судом, розмір аліментів, що підлягають до стягнення визначено у твердій грошовій сумі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Тобто, судом встановлено, що розрахунок проведено з порушенням вимоги ч. 1 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно відзиву на скаргу, державний виконавець зазначає, що розрахунок від 01.06.2021 року складений з порушенням, та його слід вважати не дійсним. Матеріали виконавчого провадженні містять в собі новий розрахунок від 01.07.2021 року згідно якого розмір заборгованості по аліментам становить: 55 775 грн. 03 коп. (а.с.69-71).

Разом з цим, зазначений розрахунок не містить в собі відомостей щодо сплати аліментів в будь-якому розмірі (колонка 5 розрахунку), слід зазначити, що у своїх заявах стягувач зазначає, щодо отримання нею коштів виплат по аліментам, зокрема на її картковий рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.72).

Щодо посилання в скарзі на проведення розрахунку з серпня 2019 року, суд зазначає наступне.

Матеріали документів, що надані державним виконавцем до суду, містять в собі заяву представника ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , яка містить в собі посилання на те, що представник повідомляє про факт того, що ОСОБА_1 , сплачував аліменти, які перераховував на банківську карту, а з середини 2019 року припинив перераховувати аліменти. В заяві зазначено, що заявник не може вказати яку саме сума аліментів вона отримувала загалом, однак зазначає, що інколи він платив 400 гривень, а інколи 1000 гривень, після чого деякий час не сплачував аліменти (а.с.72).

Тобто, згідно даної заяви, від 26.07.2021 року вх. № 5535/3, суд приходить до висновку, що стягувач підтверджує факт того, що аліменти ОСОБА_1 , на виконання рішення суду сплачувались в добровільному порядку інколи в сумі від 400 до 1000 гривень, повне припинення виплат по аліментам відбулось у вересні 2019 року.

Виходячи з аналізу ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» з метою неупередженого виконання судового рішення державний виконавець не обмежений у засобах та способах, що сприяють фактичному виконанню рішення, встановленню достовірності доказів та запобігають порушенню прав не тільки стягувача, але й боржника.

З метою захисту інтересів стягувача державний виконавець має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п.3 ч. 3 ст. 18 Закону). Таким чином, державний виконавець має змогу реалізувати своє право на отримання підтвердження достовірності проведених заявником/боржником операцій зі сплати коштів та їх надходження на картковий рахунок стягувача.

В свою чергу, вимоги ч. 4 ст. 19 Закону про покладення на сторони виконавчого провадження обов`язку невідкладного повідомлення державного виконавця про повне, часткове чи самостійне виконання рішення боржником необхідно розуміти не тільки як обов`язок боржника, але як і обов`язок стягувача. Виходячи із зазначеного, державний виконавець може зобов`язати стягувача та витребувати, надати належні докази на підтвердження або спростування факту здійснених заявником виплат.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний розрахунок заборгованості по аліментах 01.06.2021 року старшого державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одес) Ротар Ю.В., є неправомірним, оскільки не ґрунтується на висновках суду, а тому, слід зобов`язати старшого державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одес) Ротар Ю.В., здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 64633128 з урахування висновків суду, та з урахування зави поданої до Овідіопольского районного відділу державної виконавчої служби від 26.07.2021 року вх. № 5535/3 щодо фактичного припинення ОСОБА_1 виплат по аліментам з середини 2019 року, а також з урахуванням документів, що підтверджують добровільну сплату/виплату по аліментам (чеки, довідки, банківські рахунки, тощо)

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 13, 11, 76-81, 247, 260, 261, 353, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», «Інструкцією з організації примусового виконання рішень», затверджену Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, Постановою Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу боржника ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , державний виконавиць чиї дії оскаржуються: Старший державний виконавець Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ротар Юрій Валерійович, про визнання неправомірними дій державного виконавця - задовольнити.

Визнати розрахунок заборгованості по аліментам від 01.06.2021 року старшого державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одес) Ротар Ю.В., - неправомірним.

Зобов`язати старшого державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одес) Ротар Ю.В., здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 64633128 з урахування висновків суду, та з урахуванням зави поданої до Овідіопольского районного відділу державної виконавчої служби від 26.07.2021 року вх. № 5535/3 щодо фактичного припинення ОСОБА_1 , виплат по аліментам з середини 2019 року, а також з урахуванням документів, що підтверджують добровільну сплату/виплату по аліментам (чеки, довідки, банківські рахунки, тощо)

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Одеського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції.

Повна ухвала суду складена 15.11.2021р.

Суддя: