Справа № 674/1178/21
Провадження № 2/674/600/21
РІШЕННЯ

іменем України

18 листопада 2021 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Шклярука В.М.,

з участю секретаря судового засідання Бойчук С.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дунаївці, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Люзняк Олег Миколайович, про тлумачення заповіту,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Люзняк Олег Миколайович, про тлумачення заповіту, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка при житті склала заповіт від 25.10.2000 року посвідчений секретарем виконкому Нестеровецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області ( нині Дунаєвецької міської ради) Кицюк Л.Г., зареєстрований в реєстрі за №25, згідно якого зробила розпорядження, що " земельний сертифікат серії ХМ № 0353995, який знаходиться на території Нестеровецької сільської ради, заповідала ОСОБА_1 ". Крім того, мати раніше 06 лютого 2000 року залишила заповіт, згідно якого заповіла все належне їй на день смерті майно його брату ОСОБА_4 , але оскільки заповіт матері на його ім`я складено пізніше, то позивач успадкував земельну частку ( пай), а брат все інше майно, але брат за життя не оформив свої спадкові права та помер. Його частку спадкового майна в порядку спадкової трансмісії успадкував його син ОСОБА_2 .

Позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері та звернувся до нотаріусу, однак нотаріус відмовив в оформленні спадщини за заповітом, посвідченим Нестеровецькою сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області 25 жовтня 2000 року за реєстром №25, оскільки форма складання заповіту в частині опису майна, яке в ньому зазначене, є неконкретною, а саме помилково вказаний сертифікат серії ХМ0353995, а не земельна ділянка, яка належала померлій на підставі податкового Державного акту, тому звертається до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, свій позов підтримує повністю.

Представник позивача ОСОБА_5 до судового засідання подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, у визначений судом строк відзиву на позов до суду не подав, однак подав заяву, в якій не заперечував щодо задоволення позову, а розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Люзняк О.М. до судового засідання також направив заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень проти задоволення позову не вказав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах.

Враховуючи те, що відповідачем було визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, керуючись ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення у підготовчому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно.

Померла ОСОБА_3 являється матір`ю позивача ОСОБА_1 та бабою відповідача ОСОБА_2 .

Також встановлено, що ОСОБА_3 25 жовтня 2000 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Нестеровецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області ( нині Дунаєвецької міської ради) Кицюк Л.Г., зареєстрований в реєстрі за №25, згідно якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що земельний сертифікат серії ХМ № 0353995, який знаходиться на території Нестеровецької сільської ради, заповідає ОСОБА_1 .

Вказаний заповіт є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 23 вересня 2021 року.

Крім того, ОСОБА_3 раніше 06 лютого 2000 року залишила заповіт, згідно якого заповіла все належне їй на день смерті майно позивачу брату ОСОБА_4 , але оскільки заповіт матері на ім`я позивача складено пізніше, то позивач успадкував земельну частку ( пай), а його брат все інше майно, однак брат за життя не оформив свої спадкові права та помер. Його частку спадкового майна в порядку спадкової трансмісії успадкував його син, відповідач - ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив в оформленні спадщини.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Люзняка О.М. від 26.08.2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 . Відмова нотаріуса мотивована тим, що форма складення заповіту в частину опису спадкового майна, яке заповідається, є некоректною, оскільки зазначене в заповіті розхпорядження стосується земельного сертифікату серії ХМ№0353995, а не безпосередньо земельної діяка належала померлій на підставі поданого Державного акту.

Встановлено, що згідно заповіту ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 земельний сертифікат серії ХМ № 0353995, однак секретарем, який посвідчував вказаний заповіт було допущено помилку, оскільки на час складання заповіту вказана земельна ділянка ще не належала на праві власності померлій, про що свідчить Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯГ №415749, який виданий 22.08.2007 року на підставі розхпорядження Дунаєвецької райдержадмінстрації № 783/2005 -р від 06.10.2005 року.

З архівного витягу з розпорядження Дунаєвецької РДА від 06 жовтня 2005 року №783/2005-р "Про надання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) на території Нестеровецької сільської ради" вбачається, що відповідно до протоколу зборів власників земельних часток (паїв) ОСОБА_3 , власнику сертифіката ХМ № 0353995 було надано земельну частку (пай) №455 площею 0,83га .

Таким чином, суд приходить до висновку, що в силу юридичної неграмотності ОСОБА_3 не надавала значення змісту заповіту, що необхідно було скласти ще один заповіт, але свою волю вона не змінювала та бажала, щоб позивач успадкував земельну ділянку, яка належала їй на підставі сертифікату про право на земельну частку ( пай).

Відповідно до пункту 17 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Отже, після виділу земельної частки (паю) у натурі на заміну Сертифікату на право на земельну частку (пай) громадянам видається Державний акт на право власності на земельну ділянку.

За звичаєм, особи земельна частка (пай), яких виділена, продовжують вважати себе власником земельного паю, хоч вже мають державний акт на право власності на конкретну земельну ділянку, як об`єкт матеріального світу.

Тобто, термін право на «земельний пай» трансформувався на земельні ділянки тих осіб, які виділили свій пай в натурі та отримали інший правовстановлюючий документ на землю держаний акт на право приватної власності.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями.

В розумінні ст.ст.213, 1256 ЦК України тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв`язку з чим необхідно уточнити його зміст.

Встановлений ст.213 ЦК України перелік обставин, які мають значення для тлумачення змісту правочину, не є вичерпним.

Правила тлумачення змісту правочину визначені частинами 3, 4 ст.213 ЦК України. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що заповіт ОСОБА_3 , посвідчений 25.10.2020 року секретарем виконкому Нестеровецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області ( нині Дунаєвецької міської ради) Кицюк Л.Г., зареєстрований в реєстрі за №25, слід розуміти як розпорядження ОСОБА_3 на випадок своєї смерті про передачу у спадок належної їй земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а не земельної частки (паю).

Враховуючи те, що таке тлумачення заповіту не виходить за межі розпорядження зробленого ОСОБА_3 на випадок своєї смерті, та не порушує прав та інтересів інших осіб, суд задовольняє позов в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 213, 1233, 1235, 1256 ЦК України, статтями ст.ст.10-14, 77-82, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Люзняк Олег Миколайович, про тлумачення заповіту задовольнити.

Тлумачення заповіту, складеного ОСОБА_3 25.10.2000 року, посвідченим секретарем Нестеровецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області Кицюк Л.Г., зареєстрований в реєстрі за №25, наступним чином:

визнати земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нестеровецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, площею 0,83 га, кадастровий номер :04:003:0187, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №415749 спадковим майном, яке заповідано ОСОБА_1 , замість " сертифікату серії ХМ № 0353995, який знаходиться на території Нестеровецької сільської ради" як вказано в заповіті.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

третя особа - приватний нотаріус Люзняк Олег Миколайович, місцезнаходження: м.Дунаївці вул.Шевченка, 156 Хмельницької області.

Суддя В. М. Шклярук