ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8490/21 Справа № 185/8274/19 Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С. Г. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант»

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року та додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант", треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 21 січня 2019 року о 12.30 годині на 250 км. автодороги Е 50 водій автомобіля «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 не виконав вимоги п. 10.1 ПДР України, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099 реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , під його керуванням. Автомобілі зазнали механічних пошкоджень. З урахуванням повного визнання вини ОСОБА_2 , учасники дорожньо-транспортної пригоди дійшли згоди щодо складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка передбачена п. 33.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» (далі ТДВ «СК «Альфа-Гарант»).

З метою відшкодування завданих збитків, позивач направив відповідачу екземпляр повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) та 12 лютого 2019 року звернувся з заявою про страхове відшкодування.

16 квітня 2019 року ТДВ СК «Альфа Гарант» повідомило про відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на висновок № 1563-19-ТГ від 09 квітня 2019 року.

Вважає, що даний висновок не може бути підставою для відмови у виплаті, оскільки питання наявності вини чи її відсутності з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановити неможливо. ОСОБА_2 , який безпосередньо перед зіткненням виїхав на смугу руху позивача, на місці пригоди визнав вину, власноруч написавши в «європротоколі» що дорожньо-транспортна пригода відбулася з його вини.

Згідно з висновком експерта встановлено що з врахуванням коефіцієнту зносу вартість матеріального збитку становить 37 436, 52 грн. Однак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 37 436, 52 грн. за відрахуванням франшизи. Також з відповідача підлягає стягненню 1 800 грн. витрати за проведення автотоварознавчого дослідження. Вважає що діями відповідача йому спричинена моральна шкода яка полягає у тому, що відповідач намагається ухилитися від виконання своїх договірних зобов`язань і протягом майже 1,5 роки він не може отримати кошти відшкодування шкоди. Відсутність можливості користуватися транспортним засобом змушує його змінювати уклад життя, доставляє незручності через неможливість вирішувати щоденні побутові проблеми, виїхати з родиною на відпочинок. Зазначені обставини призводять до моральних страждань які він оцінює в 5 000 грн.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на свою користь за вирахуванням франшизи 34 964, 48 грн. в рахунок відшкодування матеріального збитку, 5 000 грн. в рахунок моральної шкоди та 3 800 грн. витрати на проведення експертизи та автотоварознавчого дослідження.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з товариства з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 32 964, 48 грн.

Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн.

Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення автотоварознавчого дослідження та проведення експертизи в розмірі 3 800 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується європротоколом, а розмір завданої ним шкоди - звітом про вартість матеріального збитку, отже у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» не має правових підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування позивачеві у межах ліміту страхового відшкодування, в зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування підлягають задоволенню частково, оскільки за ОСОБА_2 у деліктних правовідносинах на підставі страхового полісу відповідальність має нести ТДВ «СК «Альфа-Гарант». Позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. підлягають частковому задоволенню, оскільки дійсно позивач був вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя, у зв`язку з пошкодженням автомобіля, тому з урахуванням принципу розумності та справедливості, глибини моральних страждань, суд першої інстанції вважав, що на користь позивача підлягає стягненню 2 000 грн. Відповідно до п. 34. 3 ст. 34 Закону страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року розподілено судові витрати між сторонами.

В апеляційній скарзі ТДВ «СК «Альфа-Гарант», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що страховик відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що учасниками дорожньо-транспортної пригоди були подані не вірні відомості про обставини події, які не відповідають характеру пошкоджень отриманих транспортними засобами при дорожньо-транспортній пригоді, унеможливлюють встановити цей факт та обставини, за яких були пошкодженні транспортні засоби. Також, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» послалось на заключення інженерно-транспортного дослідження № 1563-19-ТТ від 09 квітня 2019 року, згідно якого водій автомобіля ВАЗ -21099 мав технічну можливість запобігти зіткненню, але не скористався нею, та з технічної точки зору, його дії не відповідають технічним вимогам пункту 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України, тоді як в діях водія нерухомого стоячого автомобіля «Ford Transit», не вбачається порушення Правил дорожнього руху України. З метою з`ясування даних подій, ними заявлено аргументоване клопотання про призначення судової інженерно-трасологічної експертизи, у задоволенні якого судом першої інстанції безпідставно відмовлено. Суд першої інстанції не встановив та не зазначив в рішенні суду прл невідповідність чи порушення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Позивач не надав рецензію на аварійний сертифікат, тому він є дійсний та не оспорений. Позивачем не було надано документального підтвердження проведеного ремонту пошкодженого транспортного засобу, отже підтвердження, що позивач поніс витрати з оплати податку на додану вартість, а тому сума страхового відшкодування має бути зменшена на суму податку на додану вартість.

Зазначає, що страховою компанією може бути відшкодована моральна шкода потерпілому фізичній особі при дорожньо-транспортній пригоди за умови, що потерпілий зазнав ушкодження здоров`я під час такої пригоди. Проте, при зверненні до суду позивач не довів належними та допустимими доказами те, що під час пригоди він зазнав ушкодження здоров`я, в зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на його користь відшкодування задоволенню не підлягають.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом встановлено, що 21 січня 2019 року о 12.30 год. на 250 км. автодороги Е 50 водій автомобіля «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 не виконав вимоги п. 10.1 ПДР України внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099 реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував та володів транспортним засобом ВАЗ 21099 р/н НОМЕР_2 на підставі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . (а.с 5)

Учасники дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на місці пригоди визначилися з винною особою та скористалися правом на складення спільного повідомлення про ДТП - «Європротокол».

Відповідно до зазначеного протоколу водій ОСОБА_2 власноруч написав що дорожньо-транспортна пригода сталася з його вини (а.с. 30)

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Форд Транзит, д/н НОМЕР_1 , була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 1634009, чинного на момент дорожньо-транспортної пригоди. Страховиком є ТДВ «СК «Альфа Гарант».(а.с. 52)

21 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в ТДВ «СК «Альфа Гарант» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 21 січня 2019 року, в якому зазначив, що учасниками було складане спільне повідомлення «Європротокол». (а.с. 30)

12 лютого 2019 року позивачем на адресу відповідача надіслана заява про страхове відшкодування.

16 квітня 2019 року позивачем отримано відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю підстав для здійснення виплати. Так відповідач посилався на те, що згідно висновку інженерно-транспортного дослідження № 1563-19-ТТ від 09 квітня 2019 року ТОВ Асистуючої компанії «УКРАВТОЕКСПЕРТИЗА» вбачається що водій автомобіля ВАЗ 21099 д/н НОМЕР_4 мав технічну можливість уникнути події, але не скористався нею, що з технічної точки зору, його дії не відповідали технічним вимогам пунктів 12.1 і 13.1 Правил дорожнього руху України, знаходилися в прямому причинному зв`язку з настанням наїзду на попутній автомобіль. Оскільки учасниками дорожньо-транспортної пригоди подані невірні відомості про обставини події, які не відповідають характеру пошкоджень отриманих транспортними засобами при дорожньо-транспортній пригоді та не уможливлюють встановлення самого факту ДТП та обставин при яких були пошкоджені транспортні засоби, відповідно до ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійснені страхового відшкодування (регламентної виплати) відповідно до п. 37.1.3 є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування своїх збитків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. (а.с. 31)

Відповідач на місце настання страхового випадку або до пошкодженого майна свого представника не направив.

Позивач звернувшись до ФОП ОСОБА_4 отримав звіт № 9719 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 06 лютого 2021 року, відповідно якого, матеріальний збиток завданий власникові автомобіля ВАЗ 21099 д/н НОМЕР_4 в результаті його пошкодження складає 37 436, 52 грн. (а.с. 6-29)

Враховуючи незгоду відповідача з висновком автотоварознавчого дослідження, судом за клопотанням представника позивача була призначена судова автотоварознавча експертиза.

Висновком експерта - автотоварознавця № 63/21 від 29 квітня 2021 року встановлена величина матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля ВАЗ-21099, д/н НОМЕР_5 з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу ймовірно склала 34 964,48 грн. (а. с. 69-78, т. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільно-правова відповідальність автомобіля ВАЗ 21099 була застрахована його власником ОСОБА_2 в ТДВ «СК«Альфа Гарант».

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної транспортним засобом, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1 ст. 2 Закону № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Закону № 1961-IV страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

Пункт 1.4. вказаної норми містить визначення поняття осіб, відповідальність яких застрахована, - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Підстави, за яких страховик може відмовити у виплаті страхового відшкодування викладені у ст. 37 Закону № 1961-IV, згідно якої підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди .

Як вбачається з листа ТДВ «СК «Альфа-Гарант» № 12/1219 від 16 квітня 2019 року, страховик відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що учасниками пригоди були подані не вірні відомості про обставини події, які не відповідають характеру пошкоджень отриманих транспортними засобами при дорожньо-транспортній пригоді, унеможливлюють встановити факту ДТП та обставини, за яких були пошкодженні транспортні засоби. Також, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» послалось на висновок інженерно-транспортного дослідження № 1563-19-ТТ від 09 квітня 2019 року, за змістом якого водій автомобіля ВАЗ -21099 мав технічну можливість запобігти зіткненню, але не скористався нею, та з технічної точки зору, його дії не відповідають технічним вимогам пункту 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України, тоді як в діях водія нерухомого стоячого автомобіля «Ford Transit», не вбачається порушення Правил дорожнього руху України.

Однак, висновок інженерно-транспортного дослідження не має статусу судової експертизи, експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправомірного висновку, а тому повинно оцінюватися в якості письмового доказу у справі, наряду з іншими письмовими доказами.

Разом із тим, вказаний висновок повністю спростовується обставинами, викладеними у «Європротоколі», складеному учасниками дорожньо-транспортної пригоди, в якому ОСОБА_5 свою вину у вчиненій дорожньо-транспортній пригоді визнав повністю, відсутність своєї вини у скоєні пригоди під час розгляду справи не довів, своїми процесуальним правами останній розпорядився на власний розсуд. В подальшому учасники транспортних засобів залишили місце дорожньо-транспортної пригоди, однак це відбулося після складання всіх документів.

За таких обставин, колегія суддів вважає вину ОСОБА_5 у вчиненні дорожньо-транспортній пригоді доведеною належними, достатніми та допустимими доказами і приходить до висновку про відсутність у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» правових підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 , в зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування підлягають задоволенню, оскільки за ОСОБА_5 у деліктних правовідносинах на підставі страхового полісу № АМ 1634009 відповідальність має нести ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

Висновком експерта - автотоварознавця № 63/21 від 29 квітня 2021 року встановлена величина матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля ВАЗ-21099, д/н НОМЕР_5 з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу ймовірно склала 34 964,48 грн. (а. с. 69-78, т. 2)

Розмір визначеної шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» не спростований, а тому є достовірним доказом.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 1634009 розмір франшизи становить 2 000 грн.

Відтак, враховуючи право позивача на відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована ТДВ «СК «Альфа-Гарант», колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з останнього страхового відшкодування, з вирахуванням суми франшизи, підлягають задоволенню і стягненню з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 .

Разом з тим, питання відшкодування страховиком моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначається нормами Закону № 1961-IV.

Так, зі змісту ст. 23 Закону слідує, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до змісту ст. 26-1 Закону № 1961-IV страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Виходячи з вищевказаних норм Закону, страховою компанією відшкодовується може бути відшкодована моральна шкода потерпілому фізичній особі при ДТП за умови, що потерпілий у ДТП зазнав ушкодження здоров`я під час такої пригоди.

Проте, при зверненні до суду позивач не довів належними та допустимими доказами те, що під час ДТП він зазнав ушкодження здоров`я, в зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на його користь моральної шкоди в розмірі 2000 грн. задоволенню не підлягають.

Отже, доводи апеляційної скарги ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про те, що моральна шкода не підлягає відшкодуванню страхувальником є обґрунтованими.

Згідно ч. 6-8 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витратна оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста,перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи,її обсягом та часом,витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість автотоварознавчого дослідження становить 1 800 грн., (а.с. 1), вартість висновку експерта - автотоварознавця становить 2 000 грн. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 800 грн.

Відтак, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення ОСОБА_1 підтверджується наданими позивачем доказами, є співмірним з зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим експертом на виконання робіт, а тому вимоги в частині відшкодування позивачеві за рахунок ТДВ «СК «Альфа-Гарант» понесених витрат з проведення експертного дослідження автомобіля в розмірі 3 800 грн. також підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що страховик правомірно відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що учасниками дорожньо-транспортної пригоди були подані не вірні відомості про обставини події, які не відповідають характеру пошкоджень отриманих транспортними засобами при ДТП, унеможливлюють встановити факту ДТП та обставини, за яких були пошкодженні транспортні засоби на підставі висновку інженерно-транспортного дослідження № 1563-19-ТТ від 09 квітня 2019 року, не заслуговують на увагу та спростовуються повним визнанням своєї вини ОСОБА_5 у вчиненні даної пригоди доведеною належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

Безпідставними на думку колегії суддів є посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні аргументованого клопотанні про призначення судової інженерно-трасологічної експертизи, оскільки ухвалою суду від 15 вересня 2020 року такі посилання обґрунтовано спростовані з тих підстав, що при складанні Європротоколу сторони - учасники ДТП визначилися з особою з вини якої сталася ДТП і тому немає необхідності в проведенні даної експертизи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не встановив та не зазначив в оскаржуваному рішенні невідповідність чи порушення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, позивач не надав рецензію на аварійний сертифікат, тому він є дійсний та не оспорений, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язок особи, якій завдано шкоди, подавати рецензії на аварійні сертифікати. Факт непогодження із даними та сумами страхового відшкодування, вказаними в аварійному сертифікаті презюмується, виходячи із підстав та предмету спору у суді, оскільки, саме на підставі даних вказаних у вищевказаному документі позивачу не відшкодовано витрати пов`язані із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було надано документального підтвердження проведеного ремонту пошкодженого транспортного засобу, отже підтвердження, що позивач поніс витрати з оплати податку на додану вартість, а тому сума страхового відшкодування має бути зменшена на суму податку на додану вартість, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такі твердження спростовуються наявними у справі доказами - висновком судового експерта - автотоварознавця № 63/21 від 29 квітня 2021 року року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 34 964,48 грн. який не спростований відповідачем, за правилами ч.1 ст. 81 ЦПК України.

В іншій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року та додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа -Гарант" - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року в частині позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення відшкодування моральної шкоди - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант» про стягнення відшкодування моральної шкоди - відмовити.

В іншій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року та додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю.Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова