Справа № 368/2310/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Іванюти Т.Є

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлику справу за заявою представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» Вікторії Володимирівни Кудринської про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив :

Заявник звернулася до суду з даною заявою посилаючись на те, що 13.10.2008 року Кагарлицьким районним судом Київської області видано виконавчий лист №2-424/2005 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в розмірі 4025,53 грн. Однак вказаний виконавчий лист у матеріалах виконавчого провадження відсутній, а тому просять видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 9 грудня 2014 року Кагарлицьким районном судом Київської області по цивільній справі № 368/2310/14-ц винесено рішення, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 001-28518-180613 від 18.06.2013 року в сумі 24306,21 грн., та понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Кагарлицьким районним судом Київської області видано два виконавчі листи по справі № 368/2310/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитною лінією у сумі 24306,21 грн., та судових витрат у сумі 243,60 грн., які були направлені 05.02.2015 року на адресу АТ «Дельта Банк».

09.02.2018 між АТ "Дельта Банк" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" було укладено Договір № 195/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до умов якого АТ "ДЕЛЬТА БАНК" відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні Банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 001-28518- 180613 від 18.06.2013 року.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області у справі № 368/2310/14-и від 02.07.2018 року замінено стягувана АТ "Дельта Банк" на його правонаступника ТОВ "ФК "ЄАПБ", .

Однак, при укладанні Договору № 195/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 09.02.2018 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказані виконавчі листи № 368/2310/14-ц щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 не передавались до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Згідно з інформацією, що містить Автоматизована система виконавчого провадження, 16.08.2016 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження.

31.10.2016 винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачові на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Вказані постанови разом з виконавчими листами надіслано за адресою стягувана ПАТ «Дельта Банк» м. Київ, вул. Щорса, 36.

Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 за № 2274/5, п. 9.9. Строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3(три)роки, вказане виконавче провадження № 50077471 знищене згідно до акту про вилучення виконавчих проваджень від 15.01.2020. Можливість надання копій підтверджуючих документів про відправлення постанови про повернення та виконавчого листа на адресу стягувача відсутня, оскільки номенклатурна справі відділу знищена...»

Вказане також підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру боржників та Автоматизованої системи виконавчих проваджень, що відносно рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 09.12.2014 року, виконавчі документи № 368/2310/14-ц видані Кагарлицьким районним судом Київської області не перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби та стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» не проводиться.

Отже, враховуючи, що виконавчі листи № 368/2310/14-ц видані Кагарлицьким районним судом Київської області на виконанні у відповідних органах державної виконавчої служби станом на 05.10.2021 рік не перебувають, первісним кредитором не передавалися новому кредитору, а також до суду першої інстанції не повертались, тобто оригінали виконавчих листів втрачено не з вини належного стягувача.

Окрім того, АТ «Дельта Банк», починаючи із 03.03.2015 року визнано неплатоспроможним, запроваджено тимчасову адміністрацію, яка в подальшому була продовжена і закінчилась прийняттям рішення про початок процедури ліквідації.

Відповідно, стягувач ТОВ «ФК`ЄАПБ» не має змоги направити офіційний запит до АТ «Дельта Банк» щодо наявності виконавчих листів № 368/2310/14-ц виданих Кагарлицьким районним судом Київської області, у зв`язку з його ліквідацією.

Окрім того, після видачі дублікату виконавчого листа, оригінал втрачає свою законну силу.

Така процедура не сприяла новому стягувану у дотриманні строків, передбачених законодавством на пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання. Тому, АТ «Дельта Банк» (відносно якого з 2015 року розпочато процедуру ліквідації), як первісний стягувач, виконавчі документи не передав до ТОВ «ФК «ЄАПБ» для звернення їх до виконання, що позбавляло ТОВ «ФК «ЄАПБ» на право звернення судового рішення до виконання.

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться в листі від 25.09.2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», отримання стягувачем виконавчого листа або судового наказу після закінчення строку для пред`явлення його до виконання є поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 06 жовтня 2011 року міститься висновок, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України», рішення від 15 жовтня 2009 року).

Ст. 124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Наведеною статтею цивільного процесуального закону визначено підстави для звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу, якими є втрата виконавчого листа.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відсутність виконавчого листа, позбавляє стягувача законного права повторно звернутись до державної виконавчої служби з метою стягнення з боржника заборгованості.

Враховуючи час, який був витрачений на отримання інформації щодо місцезнаходження виконавчих листів, ТОВ «ФК «ЄАПБ» було пропущено строк їх пред`явлення із об`єктивних причин.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Тобто, поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, незалежних від волі зацікавленої особи та об`єктивно перешкоджали їй у вчиненні відповідних дій.

Вимоги ст.433 ЦПК України передбачають поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме: у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Поважність причин пропуску строку є оціночною категорією і встановлюється у кожному конкретному випадку. Такими причинами можуть бути: тяжка хвороба, безпорадний стан, тривале відрядження, та інші обставини, які свідчать про наявність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені законом строки.

Втрата виконавчих листів відбулася поза волею стягувача, а строк для пред`явлення виконавчих документів пропущений через відсутність у належного стягувана інформації про місцезнаходження виконавчих документів, тому є всі підстави вважати причини пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання поважними.

В даному випадку причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання обумовлені втратою виконавчого документа не з вини стягувача з огляду на що такі причини пропуску строку є поважними.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч.1ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службовий осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява №183571/91» (Caseof Homsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін...».

Отже, рішення Кагарлицького районного суду Київської області по цивільній справі № 368/2310/14-ц від 09.12.2014 року не виконано, видані судом на підставі цього рішення виконавчі листи № 368/2310/14-ц на виконанні у відповідних органах державної виконавчої служби не перебувають та до суду першої інстанції не поверталися, тобто оригінали виконавчих листів втрачено не з вини стягувана, а ОСОБА_1 самостійно заборгованість не сплачує.

За наслідками втрати оригіналу виконавчого листа відсутня можливість примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб і громадян, та підлягає виконанню на всій території України

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. ,

Відповідно до п. 15.15 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: суд видає виконавчі документи в паперовій формі.

Відповідно до п. 17 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: оформлення і видача виконавчих документів здійснюється в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 17.4 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обстави, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви в повному обсязі.

Так як виконавчі листи втрачено, то суд вважає за необхідне видати дублікат вказаних виконавчих листів, що відповідає вимогам п.17.4 Перехідних положень ЦПК України.

Керуючись ст. п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

ухвалив :

Заяву задоволити.

Видати дублікати виконавчих листів у справі № 368/2310/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором для пред`явлення їх до виконання;

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя Т.Є. Іванюта