Справа № 161/8/21 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Провадження № 22-ц/802/1180/21 Категорія: 37 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Киці С. І., Матвічук Л. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ПАТ «Страхова Група «ТАС» звернулося до суду із зазначеним позовом.

Позивач вокликався на те, що 07 серпня 2017 року на автодорозі М-15 Одеса-Рівне на 41 км + 900 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Clio», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mazda 6», був пошкоджений, а його власнику завдано матеріальну шкоду на суму 61245 грн 56 коп. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , який керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та залишив місце ДТП.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2017 року винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди було визнано відповідача ОСОБА_3 .

Крім того позивач вказував, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 була застрахована у ПАТ «Страхова Група «ТАС», то ним як страховиком на підставі звернення потерпілої особи ОСОБА_2 , останньому 30 січня 2018 року було виплачено страхове відшкодування в розмірі 61245 грн 57 коп.

Також позивач зазначав, що на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року та страхового акту від 23 січня 2019 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 13287 грн 15 коп., а відповідач частково виконав пред`явлену йому регресну вимогу, сплативши страховику 5 146 грн.

Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги п. «в» ч. 1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 , як страхувальника в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 69386 грн 72 коп., а також понесені позивачем витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 червня 2021 року позовні вимоги ПрАТ «Страхова Група «ТАС» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» 69386 гривень 72 копійки страхового відшкодування в порядку регресу та 2102 грн судових витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне і необгрунтоване.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення місцевого суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного зясування встановлених обставини справи та належної правової оцінки наявних в матеріалах справи доказів.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як страхувальник забезпеченого транспортного засобу, з участю якого сталась ДТП, і саме він порушив вимоги Правил дорожнього руху, повинен відшкодувати страховику виплачене ним потерпілій стороні страхове відшкодування у порядку регресу, як це передбачено підпунктом «г» пункту 38.1.1 частини 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів».

Такий висновок суду є правильним.

Встановлено, що 10 березня 2017 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова група «ТАС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5954319, строк дії якого з 11 березня 2017 року по 10 березня 2018 року. Згідно з умовами сторонами Полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду заподіяну майну складає 100000 грн, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Renault Clio, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Одним із страхових випадків за цим Полісом є спричинення шкоди майну потерпілої особи (а.с. 17).

07 серпня 2017 року приблизно о 19 год. 00 хв. на автодорозі М-15 Одеса-Рівне на 41 км + 900 м ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Clio, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення із транспортним засобом Mazda 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився та стояв перед автомобілем Fiat Doblо, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 (а.с. 14-16).

За наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2017 року ОСОБА_1 було визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, однак провадження у цій справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності останнього за вказані адміністративні правопорушення закрито в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 14-16).

З даної постанови суду слідує, що ОСОБА_1 є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, і на момент її скоєння перебував у стані алкогольного сп`яніння та залишив місце ДТП.

Відповідно до ч. 4ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також встановлено, що власником пошкодженого в ДТП автомобіля Mazda 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 , якому відповідно до звіту № 335/17 про оцінку вартості майнової шкоди було завдано майнову шкоду на суму 61245 грн 57 коп. (а.с. 23, 28-65).

У зв`язку з настанням страхового випадку, на виконання умов договору, ПрАТ «Страхова група «ТАС» було складено страховий акт №2962В/16/18 від 30 січня 2018 року, після чого потерпілому у ДТП ОСОБА_2 виплачено страхове відшкодування 12 лютого 2018 року у розмірі 61245 грн 57 коп. (а.с. 66-68).

Крім того з рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року вбачається, що з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 було стягнуто страхове відшкодування в сумі 13287 грн 15 коп., яке страховик сплатив останньому (а.с. 69 - 73).

Таким чином, загальний розмір виплаченого страховиком страхового відшкодування становить 74532 грн 72 коп. (61245,57 + 13 287,15).

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. «а» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. «в» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 цього Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілій від ДТП особі, має право регресу до страхувальника або до водія забезпеченого транспортного засобу, винного у ДТП, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та самовільно залишив місце пригоди.

Отже, врахувавши наведені норми матеріального права та встановивши зазначені вище обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що страховик ПрАТ «Страхова група «ТАС», сплативши трахове відшкодування потерпілому ОСОБА_2 , набув право регресної вимоги до відповідача ОСОБА_3 , який спричинив ДТП, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та самовільно залишив місце пригоди.

Таким чином на думку колегії суддів, суд першої інстанції з дотриманням вимог ЦПК України правильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, надав правильну правову оцінку заявленим сторонами доводам та наданим доказам і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ПрАТ «СГ «ТАС».

Оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не впливають на законність оскаржуваного відповідачем рішення і не дають підстав для його зміни чи скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді