ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року

м. Харків

Справа № 641/6336/20

Провадження № 22-ц/818/481/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Хорошевського О.М.

Суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря Пузікової Ю.С.

Учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи - Харківська міська рада, Приватний нотаріус Підлісна Ірина Володимирівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу

заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року, постановлене суддею Чайка І.В., за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Харківська міська рада, Приватний нотаріус Підлісна Ірина Володимирівна про встановлення факту, що має юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій просив встановити факт постійного місця проживання разом із спадкодавицею ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року у відкритті провадження у справі відмовлено з підстав передбачених ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану, та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скарга містить посилання на те, що вказаною ухвалою суд відмовив у відкритті провадження вищевказаної заяви на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України, зазначивши, що судом виявлений спір про право на спадщину, проте жодних обґрунтувань не навів.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що судом виявлено спір про право на спадщину, що є підставою для відмови у відкритті провадження за правилами ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Проте з таким висновком судова колегія погодитись не може.

З заяви убачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного місця проживання разом із спадкодавицею ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Посилався на те, що з 1988 року заявник проживав з спадкодавицею за адресою АДРЕСА_1 та у 1996 році разом приватизували цю квартиру у рівних долях, про що отримали свідоцтво на право власності на житло.

ОСОБА_1 зазначив, що фактично з 1996 року до смерті спадкодавиці постійно проживав в квартирі за адресою АДРЕСА_1 ., вважав, що прийняв спадщину на підставі положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак оскільки на думку нотаріуса ним було пропущено шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до Інформаціної довідки із Спадкового реєстру зробленої нотаріусом відмов від прийняття спадщини не надходили.

Зазначає також,що інших спадкоємців за законом або заповітом не має.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Не з`ясувавши чи існують інші спадкоємці після ОСОБА_2 суд дійшов передчасного висновку про наявність спору про право.

За правилами п. 1 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. 367,368, п.6 ч.1 ст. 374, п. 1 ч.1ст. 379, ст.ст. 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року скасувати.

Справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 22 січня 2021 року.