КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/10191/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13949/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року, постановлену під головуванням судді Ткач М.М., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив звільнити його від сплати судового збору; повністю звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам, розрахованим по виконавчим провадженням № 64595634 та № 64595788 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , яка становить у сукупності станом на 01 червня 2021 року 32 067 грн. 10 коп.; звільнити від сплати аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року, на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 (а.с. 1-6).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року вказану позовну заяву визнано неподаною та повернуто заявнику (а.с. 58-60).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 03 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 64-67, 93-97).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначав, що 06 липня 2021 року він звернувся до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року позовна заява була повернута позивачу у зв`язку з тим, що позивач не сплатив суму судового збору та не надіслав відповідачеві листом з описом вкладення копій позовної заяви з додатками. Вказував, що ухвала суду першої інстанції про визнання позовної заяви неподаною та її повернення мотивована тим, що у визначений законом строк позивач не усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду, проте, додані до клопотання позивача письмові докази щодо майнового стану та належного повідомлення відповідача на підтвердження позову взагалі не були взяті судом першої інстанції до уваги. Вважає, що суд першої інстанції проявив надмірний формалізм, повертаючи позовну заяву.

08 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила відмовити у скасуванні оскаржуваної ухвали (а.с. 106-108).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою через систему «Електронний суд», в якій просив звільнити його від сплати судового збору; повністю звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам, розрахованим по виконавчим провадженням № 64595634 та № 64595788 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , яка становить у сукупності станом на 01 червня 2021 року 32 067 грн. 10 коп.; звільнити від сплати аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року, на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 (а.с. 1-6).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків (а.с. 29-31).

На обґрунтування вказаної ухвали суд зазначав, що згідно відомостей Пенсійного фонду України в довідці № ОК-7, станом на 11 червня 2021 року, дохід ОСОБА_1 за 2020 рік складав 57 784, 00 грн. Таким чином, заявником не надано доказів того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік та інших доказів, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви. Також суд вказував, що позивач не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія законодавства щодо звільнення від сплати судового збору. Оскільки обставини, які зазначав позивач, відповідно до вказаних статтею Закону України «Про судовий збір», не є безумовними для звільнення від сплати судового збору, а сам позивач не надав доказів щодо наявності інших підстав для його звільнення від сплати судового збору, відтак, виходячи з наданих ним доказів, суд не вбачав правових підстав для звільнення позивача від сплати судового збору. За таких обставин, суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору. Таким чином, залишаючи подану заяву без руху, суд виходив із її невідповідності вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а саме позивачем не було надано документи, що підтверджують сплату судового збору за подання позову. Крім того, суд зазначав, що у порушення вимог ч. 7 ст. 43 ЦПК України, позивачем не було надано доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

09 серпня 2021 року ОСОБА_1 через «Електронний суд» подав заяву про усунення недоліків, до якої долучив виписку з банку АТ «Ощадбанк» про рух коштів по рахунку та скріншот скерування позовної заяви до відповідача на електронну адресу. Також в заяві просив суд відстрочити сплату судового збору та відкрити провадження по справі (а.с. 35-38).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, визначених ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року, та визначено йому остаточний строк для подання заяви про усунення недоліків позовної заяви у термін до 16 серпня 2021 року, але не більше трьох днів з дня вручення копії даної ухвали суду (а.с. 39-41).

На обґрунтування вказаної ухвали суд зазначав, що відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання про відстрочення сплати судового збору, оскільки заявником воно не обґрунтоване та на підтвердження скрутного матеріального становища не надано належних доказів. Вказував, що на підтвердження відсутності коштів на сплату судового збору ОСОБА_1 долучив до заяви про відстрочення сплати судового збору лише виписку з банківського рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк», за період з 01 червня 2021 року до 09 серпня 2021 року. Проте, наданий доказ не свідчить про те, що позивач не має інших рахунків, відкритих в інших банківських установах, а також про відсутність в позивача готівкових коштів у сумі, достатній для сплати судового збору у сумі 908,00 грн. До того ж, про майновий стан особи свідчить наявність нерухомого чи рухомого майна та їх обсяг, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними, однак, жодного доказу на підтвердження вказаних обставин заявником не надано. Також, суд зазначав, що заявником на адресу суду був надісланий скріншот скерування позовної заяви до відповідача на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте, з вказаної копії не вбачається, що зазначена електронна адреса є саме адресою відповідача, та з надісланої копії скріншота не вбачається підтвердження, що відбулось направлення позовної заяви з додатками. При цьому, не були надані докази надсилання листом з описом вкладення відповідачу вказаних документів.

16 серпня 2021 року на електронну адресу суду від позивача надійшов лист, у якому повідомляється, що даний лист підтверджує скерування позовної заяви з додатками на електронну адресу відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у відповідності до ухвали суду від 11 серпня 2021 року у справі № 756/10191/21 (а.с. 45).

18 серпня 2021 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» направив до суду клопотання про долучення доказів, а саме: копії заяви ОСОБА_2 , в якій зазначила свою електронну адресу. Також, надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 11 серпня 2021 року, у якій просив долучити документи на підтвердження неможливості сплати судового збору, зокрема виписку по рахунку в АТ «Універсал Банк» (за період з 01 серпня 2021 року по 16 серпня 2021 року), виписки по двох рахунках в АТ «Ощадбанк» (за період з 17 липня 2021 року по 16 серпня 2021 року), відповіді на запити до Державної фіскальної служби України, скріншот скерування позову іншим учасникам (а.с. 46-57).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року вказану позовну заяву визнано неподаною та повернуто заявнику (а.с. 58-60).

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув всіх недоліків позовної заяви, які були зазначені судом.

Колегія суддів погодилась з висновком районного суду про повернення позовної заяви ОСОБА_1 виходячи з наступного.

У ст. 175 ЦПК України визначені вимоги до позовної заяви.

Відповідно до положень частини 1 ст. 177 ЦПК України, в редакції Закону чинній на час подання позивачем позовної заяви, Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Необхідність сплати судових витрат не визнається обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим суд повинен вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами, у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Звільнення, зменшення, відстрочення, розстрочення сплати судового збору є правом суду, не його обов`язком, а сторона повинна довести суду таку необхідність та наявність для того підстав.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи, закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Водночас підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

З матеріалів справи вбачається, що як на підставу для звільнення від сплати судового збору, а в подальшому для відстрочення сплати судового збору, позивач посилався на довідку з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України форми ОК-7 від 11 червня 2021 року; довідку щодо надання інформації з Державної казначейської служби України від 09 лютого 2021 року; довідку з Подільської районної філії Київського міського центру зайнятості від 02 лютого 2021 року № 285.1-425/21; довідку Подільської районної філії Київського міського центру зайнятості про дохід з 06 січня 2021 року по 31 травня 2021 року; деталізацію списань за кредитом (липень 2020р.); виписки з банку АТ «Ощадбанк» про рух коштів по рахунку (а.с. 9-10, 15-19, 37-38).

Як вбачається з відомостей Пенсійного фонду України в довідці форми ОК-7, станом на 11 червня 2021 року, дохід ОСОБА_1 за 2020 рік склав 57 784,00 грн. (а.с. 9-10).

Залишаючи без руху позовну заяву суд першої інстанції зазначав, що визначений розмір судового збору не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік та інших доказів, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви та визначив для ОСОБА_1 908,00 грн. судового збору за подання позову.

При цьому, районний суд не звернув уваги на те, що згідно з довідкою з Подільської районної філії Київського міського центру зайнятості від 02 лютого 2021 року № 285.1-425/21 ОСОБА_1 з 06 січня 2021 року обліковується в центрі зайнятості та має статус безробітного, отримав допомогу по безробіттю з 06 січня 2021 року по 31 травня 2021 року у розмірі 9 979,55 грн. (а.с. 17-18).

При цьому, у справі відсутні докази, що ОСОБА_1 з червня 2021 року отримував винагороду за виконання обов`язків присяжного Подільського районного суду міста Києва.

Європейський суд з прав людини у справі «Креуз проти Польщі»наголошував, що сума зборів, призначена у світлі конкретних обставин справи, включаючи спроможність заявника її сплатити та стадію, на якій перебував розгляд справи на той момент, коли обмеження було накладено, є важливими чинниками при визначенні того, скористалася ця особа своїм правом доступу до суду чи ні та чи мала «розгляд судом» (див. «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства» та «Аїт-Мугуб проти Франції»).

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Pйrez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, відмовляючи у відстроченні сплати 908 грн. судового збору суд першої інстанції не врахував надані позивачем докази на підтвердження свого майнового стану та що сплата судового збору за подання позовної заяви для позивача, який отримує допомогу по безробіттю (в середньому по 1663.26 грн. щомісяця), є надмірним тягарем, який може обмежувати його права на доступ до суду.

Проте помилкова відмова районного суду у задоволенні клопотання позивача про відстрочення судового збору не призвела до неправильного вирішення процесуального питання, з огляду на не усунення позивачем інших недоліків позовної заяви.

Так, залишаючи позовну заяву без руху районний суд зазначав, що у порушення вимог процесуального закону (ч. 7 ст. 43 ЦПК України) позивачем не було надано доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 43 ЦПК України, (у редакції Закону № 1416-IX від 27 квітня 2021 року, чинній на час подання позову і постановлення оскаржуваної ухвали), у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

За змістом ч. 1 ст. 177 ЦПК України (у редакції Закону № 1416-IX від 27.04.2021) позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

З матеріалів справи вбачається, що 06 липня 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою через систему «Електронний суд», тобто подав до суду позов в електронній формі.

На виконання вимог суду першої інстанції з метою усунення виявлених недоліків позовної заяви ОСОБА_1 направив на електронну адресу відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) позовну заяву з додатками в електронній формі, на підтвердження чого надав до суду скріншот скерування позовної заяви відповідачу на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 та лист-копію, направлений на електронні адреси відповідача та Оболонського районного суду міста Києва з підтвердженням скерування такої позовної заяви (а.с. 36, 45).

Проте на час вирішення питання про відкриття провадження районним судом, до позовної заяви позивачем не було надано доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, а в розпорядженні суду були відсутні об`єктивні відомості про офіційну зареєстровану електронну адресу відповідачки ОСОБА_2 .

Тобто ОСОБА_1 не виконав наведених вимог процесуального закону, не надіслав відповідачці ОСОБА_2 на її поштову адресу, вказану у позовній заяві ( АДРЕСА_1 ) листом з описом вкладення копії позовної заяви з додатками, як це передбачено ч. 1 ст. 177 ЦПК України, тому не виконав недоліки позовної заяви в цій частині.

За змістом ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, колегія суддів визнала правильним по суті вирішення процесуального питання висновок суду першої інстанції про визнання неподаною та повернення ОСОБА_1 позовної заяви з підстави, передбаченої ч. 3 ст. 185 ЦПК України у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви.

Інші доводи апелянта цих висновків суду не спростовують, тому суд апеляційної інстанції їх відхилив.

При цьому, таке судове рішення не перешкоджає позивачу у реалізації права звернутись до суду із зазначеними вимогами, усунувши вищевказані недоліки.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2021 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 і відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у сумі 454,00 грн. до ухвалення судового рішення у справі (а.с. 94-97).

Враховуючи вказане, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи апеляційним судом у розмірі 454,00 грн. на користь держави.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави 454,00 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова