ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2021 року м. Чернівці

справа № 727/2176/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця та начальника Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», за апеляційною скаргою Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 вересня 2020 року, (головуючий у 1-й інстанції Семенко О.В),-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця та начальника Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Скаргу мотивовано тим, що у провадженні Першого відділі державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області перебуває зведене виконавче провадження №58348554 з примусового виконання виконавчого листа №755/25319/13-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 30 жовтня 2013 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» грошових коштів в сумі 185233 гривні 63 копійки; виконавчого листа №2-83 виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 03 липня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 202944 гривні 05 копійок; виконавчого листа №727/6924/15-ц виданого

______________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/28/21

Шевченківським районним судом м. Чернівці 02 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 168429 гривень 56 копійок; виконавчого листа №727/7254/15-ц виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 10 грудня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок; виконавчого листа №720/1175/15-ц виданого Новоселицьким районним судом Чернівецької області 21 липня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 530205 гривень 80 копійок; виконавчого листа №720/1174/15-ц виданого Новоселицьким районним судом Чернівецької області 21 липня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 740525 гривень 80 копійок. 21 жовтня 2014 року за заявою ОСОБА_6 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці від 22.03.2012 року №2-2691 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 164979 гривень та судових витрат на суму 1650 гривень та 120 гривень, та за заявою ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 боргу у сумі 200000 гривень, судових витрат на суму 1700 гривень, 1124 гривні 05 копійок, 120 гривень.

На підставі договору відступлення права вимоги від 11 березня 2014 року ОСОБА_6 відступив своє право вимоги за виконавчим листом №2-1700, виданим 29 грудня 2013 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 168429 грн. 56 коп. - ОСОБА_1 .

Договором відступлення права вимоги від 11 березня 2014 року ОСОБА_6 відступлено своє право вимоги за виконавчим листом №2-83/2012 від 03.07.2012 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 202944 грн. 05 коп. - ОСОБА_1 .

Загальна суму боргу за виконавчим листом №2-1700/12 від та виконавчим листом №2-83/12, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , складає 371373 грн. 61 коп.

Так, 03.02.2018 року державним виконавцем вже було складено акт про передачу нереалізованого майна ОСОБА_3 та 03.03.2018 року винесено постанову про передачу нереалізованого з електронних торгів майна ОСОБА_2 стягувачу ОСОБА_3

05.03.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про скасування процесуального документа, дана обставина не спростовує факту повторності передання майна.

20.02.2020 року державний виконавець Савка М.С. виніс постанову та склав акт про передачу майна, стягувачу ОСОБА_3 , в рахунок погашення боргу, Ѕ нежитлової будівлі літ. «К», загальною площею 368,90 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), яка належить боржнику ОСОБА_2 ..

Дії державного виконавця Савки М.С. щодо повторного винесення постанови та складення акту про передачу стягувачу ОСОБА_3 нереалізованого майна в рахунок погашення боргу вчинено з порушенням вимог ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вказаною нормою не передбачено таке право чи обов`язок державного виконавця, а державний виконавець, як посадова особа зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, на розгляді у відділі ДВС на час винесення оскаржуваної постанови та складання оскаржуваного акту були численні звернення сторін виконавчого провадження, а саме:

- від 11.02.2020 року заява ОСОБА_1 про повторне визначення вартості описаного і арештованого майна відповідь надана 21.02.2020 року;

- від 13.02.2020 року заява ОСОБА_1 про повернення з депозитного рахунку ДВС грошових коштів в сумі 183523,39 грн (різниця між вартістю нереалізованого майна і сумою боргу) відповідь надана 21.02.2020 року;

- від 13.02.2020 року заява ОСОБА_7 (представника ОСОБА_1 ) про неповідомлення стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» щодо можливості залишення за собою нереалізованого на торгах майна в рахунок погашення боргу відповідь надана 25.02.2020 року;

-від 14.02.2020 року скарга ОСОБА_1 про проведення перевірки зведеного виконавчого провадження в зв`язку з переданням на СЕТАМ майна опис якого не відповідає дійсності відповідь надана 24.02.2020 року;

-від 18.02.2020 року заява ОСОБА_3 про відвід державного виконавця Савки М.С. відповідь надана постановою про відмову в задоволенні відводу від 25.02.2020 року.

Більше того, до моменту винесення оскаржуваної постанови та складання оскаржуваного акту в Шевченківському суді міста Чернівці (суддя Семенко О.В.) 18.02.2020 року було поновлено провадження у цивільній справі №727/5932/16-ц за скаргою боржника ОСОБА_2 на дії державних виконавців у даному зведеному виконавчому провадженні, про що державному виконавцю ОСОБА_8 та його керівництву було відомо.

Систематичні незаконні дії державних виконавців, в провадженні яких перебувало зведене виконавче провадження призвело до того, що у представників боржника по виконавчому провадженню виникло безліч процесуальних можливостей для затягування виконавчого провадження. Через їх численні скарги протягом тривалого часу унеможливлювало доступ державного виконавця до вчинення виконавчих дій.

Вказував, що 11 квітня 2018 року ним сплачена сума коштів на депозитний рахунок ДВС, а саме різниця між вартістю спірного майна і сумою боргу, яка була внесена ним з бажанням отримати дане майно в рахунок погашення боргу.

04 листопада 2019 року державним виконавцем Савка М.С., з урахуванням постанов скасованих судом, направив листом №48122 всім стягувачам виконавчого провадження пропозицію отримати Ѕ частини нежитлової будівлі літера «К» розташованої по АДРЕСА_2 в рахунок погашення боргу. Він в свою чергу, негайно повторно повідомив про своє бажання отримати дане майно в рахунок погашення боргу, де було наголошено, що на депозитному рахунку ДВС знаходиться сплачена ним, різниця у вартості цього майна.

Зазначав, що державний виконавець Савка М.С. достеменно знаючи про ту обставину, що ним та його керівництвом не розглянуті всі наведені вище звернення сторін виконавчого провадження, не прийнято судом рішення по справі №727/5932/16-ц, а отже і не усунуті всі можливі перешкоди до вчинення виконавчих дій, виносить оскаржувану постанову та складає оскаржуваний акт, що свідчать про упередженість державного виконавця.

Разом з цим, ні в постанові державного виконавця Савки М.С. від 20.02.2020 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, ні у відповідному акті не зазначено порядку та строків їх оскарження. Державний виконавець у постанові обмежився загальною фразою стосовно того, що порядок та строки оскарження встановлені Законом України «Про виконавче провадження», що в свою чергу є самостійною причиною для скасування даних процесуальних документів.

Постановою начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Смотра Д.О. від 25.02.2020 року відмовлено в задоволенні відводу державного виконавця Савки М.С. за заявою стягувача ОСОБА_3 ..

В оскаржуваній постанові про відмову в задоволенні відводу обставини викладені в заяві про відвід жодним чином не досліджуються і не спростовуються, начальником відділу необґрунтовано наведено зміст норм щодо відводу державного виконавця, що діють на сьогоднішній день, та зроблено висновок про те, що підстав для відводу немає.

Крім того, в постанові не зазначено строку її оскарження. Начальник відділу у постанові обмежився загальною фразою стосовно того, що строки оскарження встановлені законодавством.

На підставі наведеного просив визнати дії державного виконавця Першого ВДВС у м. Чернівці Савки М.С. щодо винесення 20.02.2020 року постанови та складання акту про передачу майна стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу, неправомірними. Скасувати постанову та акт державного виконавця Першого ВДВС у м. Чернівці Савки М.С. від 20.02.2020 року про передачу майна ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу. Визнати дії начальника Першого ВДВС у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Смотра Д.О. по винесенню постанови від 25.02.2020 року про відмову в задоволенні відводу неправомірними, та скасувати зазначену постанову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 вересня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішення Перший ВДВС у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для його скасування.

Доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що у разі наявності кількох стягувачів, які виявили бажання залишити за собою нереалізоване майно, воно передається в порядку календарного надходження виконавчих документів до виконання з урахуванням черговості, і стягувачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відносяться до однієї черги. У порядку надходження виконавчих документів на виконання скоріше надійшов документ по якому стягувачем виступає ОСОБА_1 , тому 12.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про передачу майна стягувачам ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , та 25.07.2016 року їм видано акти державного виконавця про передачу майна в рахунок погашення боргу. За результатами перевірки зведеного виконавчого провадження 18.10.2017 року начальником Чернівецького МВДВС Плохутою Є.П. вищевказані постанови та акти про передачу майна були скасовані та надіслані сторонам виконавчого провадження, яка скаржником не оскаржена, тобто передача нереалізованого майна в рахунок погашення боргу, яка відбулася - була скасована.

Судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що 05.03.2018 року скасовано постанову від 03.03.2018 року про передачу майна стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу, тобто фактичної передачі майна стягувачу ОСОБА_3 не відбулося.

Посилаються на те, що судом першої інстанції повністю проігноровано постанову Чернівецького апеляційного суду від 25.09.2019 року, яка набрала законної сили, в якій вказано, що у матеріалах зведеного виконавчого провадження відсутні відомості про виконання стягувачем ОСОБА_1 зобов`язання у п`ятнадцяти денний строк внесення суми коштів на рахунок для обліку депозитних сум органу ДВС, тому передача майна ОСОБА_1 визнана неправомірною і скасовано.

Зазначають, що електронні торги з примусової реалізації законні і ніким не оскаржувалися, від стягувачів ОСОБА_5 та ПАТ «Укрсоцбанк» заяв щодо залишення за собою нереалізованого майна не надходило, єдиним стягувачем, яка має право отримати нереалізоване майно являється ОСОБА_3 ..

Крім того вказують, що суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку щодо визнання дій начальника Першого ВДВС у м. Чернівці Смотра Д.О. про відмову у задоволенні відводу та скасування постанови про відмову у задоволенні відводу, оскільки питання щодо відводу державного виконавця регулюється статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження», який містить вичерпний перелік підстав відводу тому у начальника відділу були відсутні підстави для відводу державного виконавця Савки М.С. з примусового виконання зведеного виконавчого провадження №58345854.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

У заяві про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи заяви про приєднання до апеляційної скарги аналогічні доводам апеляційної скарги. Крім цього ОСОБА_3 , зазначає, що задовольнивши заяву ОСОБА_1 , скасувавши акт і постанову державного виконавця від 20.02.2020 року про передачу їй майна в рахунок погашення боргу, суд першої інстанції втрутився у її право на мирне володіння майном. Зміст оскаржуваної ухвали суду розкриває порушення статті 6 пункту 1 Конвенції, а саме права на виконання остаточного рішення суду прийнятого на її користь, тобто йдеться про тривале невиконання судового рішення.

Щодо вимог про відмову в задоволенні відводу державному виконавцю, то така відмова є правомірною, оскільки перелік підстав визначених ч.4 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження» є вичерпним, у зв`язку із чим у начальника відділу були відсутні законні підстави для відводу державного виконавця.

У письмових поясненнях АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» зазначають, що суд першої інстанції постановляючи свою ухвалу прийшов до правильного висновку, що дії державного виконавця Савки М.С., щодо винесення 20.02.2020 року постанови та складання акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу є неправомірними та підлягають скасуванню, оскільки така постанова є передчасною та винесена в порушення норм ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем не розглянуто ряд заяв сторін зведеного виконавчого провадження, в тому числі і заяву про відвід. Державний виконавець не перевірив той факт, що правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» являється АТ «Альфа банк» і жодного разу правонаступнику як стягувачу не надсилав повідомлення про вчинення ним будь-яких виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженні. Просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваної ухвали, доводи апеляційної скарги, заяви про приєднання до апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця Савки М.С. щодо винесення постанови та складання акту про передачу майна стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу є неправомірними та підлягають скасуванню, оскільки така постанова є передчасною та винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем не перевірено правонаступника стягувача ПАТ «Укрсоцбанк», яким являється АТ «Альфабанк», якому не надсилав повідомлень про хід виконавчого провадження.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, враховуючи наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

На підставі ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надання Верховною Радою України, - і за її межами.

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що на виконанні в Першому відділі державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває зведене виконавче провадження № 58348554 з примусового виконання:

- АСВП №41527640 з примусового виконання виконавчого листа №755/25319/13-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 30.10.2013 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в сумі 185233,63 грн.;

- АСВП №45156793 з примусового виконання виконавчого листа №2-83 виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 03.07.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 202944,05 грн.;

- АСВП №45156138 з примусового виконання виконавчого листа №727/6924/15-ц виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 02.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 168429,56 грн.;

- АСВП №49836049 з примусового виконання виконавчого листа №727/7054/15-ц виданого Шевченківським районним судом міста Чернівці 10.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 судового збору 243,60 грн.;

- АСВП №51256643 з примусового виконання виконавчого листа №720/1175/15-ц, виданого Новоселицьким районним судом Чернівецької області 21.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 530205,80 грн.;

- АСВП №51107981 з примусового виконання виконавчого листа №720/1174/15-ц, виданого Новоселицьким районним судом Чернівецької області 21.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 740525,80 грн.

20.10.2014 року до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції надійшла заява ОСОБА_6 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.03.2012 року № 2-2691 про стягнення з ОСОБА_2 боргу у сумі 164979 грн., судових витрат 1650 грн. та 120 грн. витрат ІТЗ, на підставі чого державним виконавцем 21.10.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

20.10.2014 року до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції надійшла заява ОСОБА_9 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.07.2012 року № 2-83 п стягнення з ОСОБА_2 боргу у сумі 200000 грн., судових витрат 1700 грн., витрат на проведення почеркознавчої експертизи в розмірі 1 124,05 грн. та 120 грн. витрат ІТЗ, на підставі чого державним виконавцем 21.10.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

23.05.2016 року до відділу державної виконавчої служби Чернівецьке міського управління юстиції надійшла заява ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Новоселицького районного суду Чернівцької області від 21.07.2015 року № 720/1174/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 боргу у сумі 740525,80 грн., на підставі чого 23.05.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця від 25.11.2014 по зведеному виконавчому провадженню накладено арешт на все нерухоме майно боржника (номер запису про обтяження 7811591).

Актом опису й арешту майна від 05.12.2014 описано 1/2 частину нежитлової будівлі загальною площею 368,00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_2 , про що він розписався в акті.

11.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову та призначено ОСОБА_10 експертом, суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Звітом № 457 від 09.12.2015 про оцінку майна: 1/2 частини нежитлової будівлі літ. К по АДРЕСА_2 . Згідно звіту ринкова вартість вказаного майна становить 556897 грн. без ПДВ.

23.12.2015 року сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення про вартість арештованого майна.

20.01.2016 року направлено заявку на реалізацію арештованого майна по зведеному виконавчому провадженню № 47634275.

Електронні торги з реалізації Ѕ частини нежитлової будівлі літер «К» по АДРЕСА_2 , призначені на 17.03.2016 року, 13.04.2016 року, 17.05.2016 року, не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

06.06.2016 року сторонам виконавчого провадження направлено листа з пропозицією вирішити питання щодо залишення за собою непроданого майна в рахунок погашення боргу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалось на реалізацію. Підписи на листі свідчать про отримання даного листа представниками стягувачів. Так, ОСОБА_11 - представник ОСОБА_4 отримала листа 07.06.2016, ОСОБА_12 - представник ОСОБА_6 та ОСОБА_1 отримав листа 08.06.2016, ОСОБА_13 - представник ОСОБА_3 отримала листа 10.06.2016 року.

Листом від 14 червня 2016 року представник ОСОБА_13 яка діє в інтересах стягувача ОСОБА_14 письмово повідомила ЧМВДВС ГТУЮ, що стягувач ОСОБА_3 бажає отримати арештоване нерухоме майно 1/2 частину нежилого приміщення будівлі літера «К» за адресою АДРЕСА_2 , за початковою ціною 556 897-00 грн. в якості погашення боргу по виконавчому листу № 720/1174/15-ц від 21 липня 2015 року Новоселицького районного суду Чернівецької області.

Листом, зареєстрованим 21 червня 2016року, представник ОСОБА_12 який діє в інтересах стягувачів ОСОБА_6 , ОСОБА_1 заявив про своє бажання залишити за його довірителями нереалізоване майно, 1/2 частину нежилого приміщення будівлі літера «К» за адресою АДРЕСА_2 , за початковою ціною 556 897, 00 грн.

Листом від 24 червня 2016р. представник ОСОБА_12 який діє в інтересах стягувача ОСОБА_15 та ОСОБА_6 заявив про своє бажання залишити за його довірителямим ОСОБА_6 та ОСОБА_1 нереалізоване майно 1/2 частину нежилого приміщення будівлі літера «К» за адресою АДРЕСА_2 , за початковою ціною 556 897,00 грн. Зазначені заяви зареєстровані 30 червня 2016 року.

Згідно матеріалів зведеного виконавчого провадження станом на 07 липня 2016 року інші стягувачі зведеного виконавчого провадження не заявляли про бажання залишити за собою вказане нереалізоване арештоване нерухоме майно, за початковою ціною - 556 897,00 грн.

ОСОБА_6 та ОСОБА_1 вчинено договір про відступлення прав вимоги від 11 березня 2014 року за виконавчим листом №2-1700/12 від 29.12.2013 року, Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 168429,56 гривень.

Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Савка М.С. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 25 квітня 2018 року передано стягувачу ОСОБА_1 в рахунок боргу за виконавчим листом №2-1700/12, виданим Шевченківським районним судом м.Чернівці 27 грудня 2013 року, нерухоме майно Ѕ частини нежитлової будівлі приміщення літ.К по АДРЕСА_2 на суму 556897 грн., що належить боржнику ОСОБА_2 також державним виконавцем 21 квітня2018 року складено акт про передачу майна ОСОБА_1 , в рахунок погашення боргу.

Вказані постанова та акт державного виконавця про передачу в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 оскаржувалися в судовому порядку боржником у зведеному виконавчому провадженні ОСОБА_2 та були скасовані постановою Чернівецького апеляційного суду від 25.09.2019 року, яка набрала законної сили.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За змістом частини 6, 7 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час вчинення виконавчих дій, у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

На підставі частини 8-10 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний у п`ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягується виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

У разі наявності кількох стягувачів, які виявили бажання залишити за собою нереалізоване майно, воно передається в порядку черговості, визначеної статтею 46 цього Закону (у разі наявності застави та/або іпотеки декількох стягувачів щодо такого майна - також з урахуванням відповідних норм Закону України "Про заставу" та/або Закону України "Про іпотеку"), а в межах однієї черги, визначеної статтею 46 цього Закону, - у порядку надходження виконавчих документів на виконання.

Із зведеного виконавчого провадження Першого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області №4734275 вбачається здійснення стягувачами ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 письмово заявили про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця.

Згідно постанови Чернівецького апеляційного суду по справі №727/6722/18 провадження №22ц/822/713/19 від 25 вересня 2019 року, яка вступила в законну силу, вказано, що у матеріалах зведеного виконавчого провадження відсутні відомості про виконання стягувачем ОСОБА_1 зобов`язання у п`ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. У матеріалах зведеного виконавчого провадження Першого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області №4734275 відсутня квитанція про внесення ОСОБА_1 грошових коштів різниці між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь.

Отже, стягувач ОСОБА_1 здійснивши повідомлення державного виконавця про бажання залишити за собою нереалізоване майно 21 червня 2016 року та повторно 30 червня 2016 року вніс на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, 11 квітня 2018 року, тобто за спливом двадцяти місяців.

Крім того, за обставин значного порушення строку, встановленого частиною 8 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» для виконання стягувачем ОСОБА_1 зобов`язання внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, понад двадцять місяців останній втратив право на залишення за собою нереалізованого майна.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції, рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що постановою суду від 25.09.2019 року встановлено відсутність підстав для передачі стягувачу ОСОБА_1 нереалізованого майна вартістю 556897 гривень, яке належить боржнику ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу.

Тому доводи заявника ОСОБА_1 про наявність підстав для отримання ним нереалізованого майна належного ОСОБА_16 , в рахунок погашення боргу спростовуються висновками викладеними у постанові Чернівецького апеляційного суду від 25.09.2019 року, яка набрала законної сили і є остаточною.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не взято до уваги відсутність фактичної передачі стягувачу ОСОБА_3 нереалізованого з електронних торгів майна ОСОБА_2 , оскільки та обставина, що постанова про передачу майна в рахунок погашення боргу та акт були скасовані державним виконавцем, що спростовує факт повторності передачі стягувачу ОСОБА_3 майна.

Колегія суддів зазначає, що стягувачу ОСОБА_1 передача майна в рахунок погашення боргу визнана неправомірною і скасована, тобто він втратив право на залишення за собою нереалізованого майна, що підтверджується постановою Чернівецького апеляційного суду від 25.09.2019 року, та відмовою державного виконавця від 12.02.2020 року. Разом з тим, електронні торги з примусової реалізації відбулися законно і жодною із сторін не оскаржувалися. Після реалізації майна, у зв`язку із тим, що арештоване майно не продалося, державним виконавцем було повідомлено сторони щодо залишення за собою нереалізованого нерухомого майна, від стягувачів ОСОБА_5 та ПАТ «Укрсоцбанк» заяв щодо залишення за собою майна, згідно матеріалів виконавчого провадження не надходило, тому стягувачем, яка має право отримати нереалізоване майно являється ОСОБА_3 ..

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Савкою М.С. правомірно винесено постанову від 20.02.2020 року, про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, якою передано ОСОБА_3 Ѕ нежитлової будівлі літ. «К», загальною площею 368,90 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), за ціною перших електронних торгів 556897 гривень без врахування ПДВ. Що належить ОСОБА_2 ..

Стосовно вимог скаржника щодо того, що на розгляді у відділі перебували численні звернення сторін виконавчого провадження, а також судом поновлено провадження по справі №727/5932/16-ц. у зв`язку з чим державний виконавець діяв неправомірно, що свідчить про його упередженість, то колегія суддів зазначає, що такі доводи не є обгрунтованими, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови та акту, вказане зведене виконавче провадження зупинено не було, а зазначені ОСОБА_1 обставини жодним чином не зупиняють проведення виконавчих дій, тому державний виконавець не мав законних підстав не виносити вказані процесуальні документи, оскільки б такі дії свідчили про його бездіяльність у виконавчому провадженні.

Безпідставними є твердження ОСОБА_1 про недотримання державним виконавцем при винесенні постанови та акту порядку та строків їх оскарження, оскільки дані процесуальні документи постановлені із дотриманням вимог пункту 7,8 Розділу І Інструкції з примусового виконання рішень, та містять всі необхідні реквізити.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не вірно вирішено питання щодо відводу державного виконавця, без врахування норм статті 23 Закону України «Про виконавче провадження». Перелік підстав визначених ч.4 ст.5 цього закону є вичерпним. І жодна із цих підстав не може застосовуватися в даному випадку до виконавця, тому у начальника відділу відсутні підстави для відводу державного виконавця Савки М.С. з примусового виконання зведеного виконавчого провадження №58348554.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому її слід скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 про на дії та рішення державного виконавця та начальника Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Керуючись ст. ст. 374, 376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 вересня 2020 року скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця та начальника Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 22 січня 2021 року

Головуючий А.І. Владичан

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк