Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

20 жовтня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Бурдун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника Редька Сергія Миколайовича до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус КМНО Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року позивачка ОСОБА_1 в особі представника адвоката Редька Сергія Миколайовича звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до АТ «ПУМБ», треті особи: приватний нотаріус КМНО Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. № 4542 від 30 травня 2018 року про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості у розмірі 45 750 грн. 62 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що виконавчий напис вчинений з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та постанови КМУ від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Звертає увагу суду на те, що дізналася про те, що є боржником від приватного нотаріуса при спробі відчужити належну їй нерухомість, це підтверджує, що на її адресу не було надіслано жодної вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, а тому вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості за кредитним договором та можливості оспорити вимоги банку. Банком не дотримано вимог закону щодо подання повного пакету документів, необхідних для вчинення виконавчого напису та приватним нотаріусом не перевірено наявності доказів належного направлення та отримання боржником письмової вимоги.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2020 року визначено головуючого суддю Бусик О.Л.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє її представник адвокат Редько С.М. до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус КМНО Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, передано на розгляд до Подільського районного суду м. Києва за підсудністю.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2020 року визначено головуючого суддю ОСОБА_3

Ухвалою від 14.01.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26.01.2021 представником позивачки до суду подано заяву про розгляд справи без участі строни, в якому він просив суд розглянути справу без позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував.

11.02.2021 третьою особою приватним нотаріусом КМНО Харою Наталією Станіславівною до суду подано клопотання, в якому вона просила суд розглядати справу без її участі та повідомити її про результати розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2021, цивільну справу № 757/35502/20-ц (номер провадження 2/758/3548/21), передано судді Подільського районного суду м. Києва Петрову Д.В., в зв`язку із звільненням з посади судді, згідно рішення Вищої ради правосуддя № 798/0/15-21 від 08 квітня 2021 року «Про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Подільського районного суду м. Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку».

Ухвалою від 01.06.2021 цивільну справу прийнято до провадження судді Петрова Д.В. та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

10.08.2021 представником позивачки адвокатом Редьком С.М. до суду подано заяву про розгляд справи без участі строни, в якому він просив суд розглянути справу без сторни позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував.

20.10.2021 в судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, відповідно до вимог закону представник позивачки подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторонни позивача.

Представник відповідача АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходило.

Третя особа приватний нотаріус КМНО Хара Н.С. в судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялась належним чином.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. в судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30 травня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4542, за яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», заборгованість за кредитним договором № 27173883 від 13.02.2014, за період з 15 травня 2017 року по 15 травня 2018 року, загальною сумою у розмірі 45 750,62 грн., яка складається з: 15 116,57 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту; 9 412,32 грн. простроченої заборгованості за комісією; 21 221,73 грн. простроченої заборгованості за процентами; 0,00 грн. строкової заборгованості за сумою кредиту; 0,00 грн. строкової заборгованості за комісією; 0,00 грн. строкової заборгованості за процентами та 430 грн. за вчинення виконавчого напису.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року .

З тексту оспорюваного виконавчого напису від 30.05.2018 вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»).

Згідно вказаного Переліку, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як вбачається з виконавчого напису приватного нотаріуса Хари Н.С. від 30 травня 2018 року, пропонується звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 27173883 від 13.02.2014, укладеним між ПАТ «Перший Український міжнародний банк». Строк платежу настав, стягнення заборгованості загальною сумою у розмірі 45 750,62 грн. провадиться за період з 15 травня 2017 року по 15 травня 2018 року.

Даний виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 4542.

Таким чином, як вбачається із матеріалів справи заявник ПАТ «ПУМБ» не подав нотаріусу необхідний документ, яким має бути оригінал кредитного договору, або - за змістом закону, що встановлює дану вимогу - у разі відступлення права вимоги - нотаріусу у такому випадку мають бути подані сукупність документів: кредитного договору і договору про відступлення-набуття права вимоги новим кредитором. Натомість в поданому заявником пакеті необхідних документів відсутній договір про відступлення права вимоги чи інший документ, який би прямо вказував на заміну первісного кредитора на нового - заявника. Це явно не відповідає вимогам закону, який встановлює перелік необхідних документів, які мають бути подані нотаріусу для вчинення виконавчого напису.

Заявником не дотримано вимог закону щодо подання повного пакету документів, необхідних для вчинення виконавчого напису, а нотаріусом на даний недолік не звернуто увагу і в порушення вимог закону вчинено виконавчий напис при відсутності вказаного необхідного документу (виписки з рахунку) чи іншого документу, який би був рівнозначний вказаному і доказував би безспірність заборгованості, її розмір та безспірність її стягнення.

Крім того, у виконавчому написі відсутня достатня і безспірна інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивачки ПАТ «Перший український міжнародний банк» суду не надані.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, тобто позов є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачкою судових витрат підтверджується квитанцією № 034410051 від 13.08.2020 про сплату судового збору у сумі 840,80 грн. (а.с. 29), який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Частиною 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу.

Частиною 1, 2 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позовна заява містить орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які Позивачка понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та складається із витрат позивачки на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 (шість тисяч гривень 00 коп.) станом на дату подання позову.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Правнича допомога Позивачці у справі № 757/35502/20ц надавалась адвокатом Редько Сергієм Миколайовичем.

27 липня 2020 року ОСОБА_1 (Клієнт) та Редько С.М. (Адвокат) уклали Договір № 37-20 про надання професійної правничої допомоги (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору Клієнт доручає та оплачує, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу.

Пунктом 4.3. Договору встановлено, що за послуги, що надаються Адвокатом у відповідності із умовами Договору, Клієнт сплачує Адвокату гонорар у розмірі, передбаченому актом виконаних робіт, що є невід`ємним додатком Договору.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 7 від 14.08.2020 від ОСОБА_1 прийнято 6 000,00 грн.

Крім того, 14 серпня 2020 року сторони уклали акт виконаних робіт, яким затвердили перелік та обсяг наданої правової допомоги (послуг).

Згідно вказаного акту Адвокат надав Клієнту правову допомогу відповідно до умов Договору, а Клієнт прийняв таку правову допомогу (послуги), а саме:

- консультація правового характеру, постановка Клієнтом завдань до виконання - 1000,00 грн.;

- дослідження поставлених Клієнтом завдань; вивчення правової природи спірних правовідносин, наявних доказів, витребування необхідних доказів від Клієнта; дослідження чинної судової практики по спірним правовідносинам - 2 000,00 грн.;

- Складання процесуального документа - позовної заяви про визнання виконавчого напису ННІ 186423, зареєстрованого в реєстрі № 4542, виданий 30.05.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості на загальну суму 45 750,62 грн. - 3 000,00 грн.

Таким чином, витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у справі № 757/35502/20ц склали 6 000,00 (шість тисяч грн. 00 коп.), а їх понесення підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На думку суду, у даній справі розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим, підтвердженим відповідними належними доказами, відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих послуг.

За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус КМНО Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 30 травня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 4542, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості загальною сумою у розмірі 45 750,62 грн. за кредитним договором № 27173883 від 13.02.2014, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правничу допомогу у сумі 6 000,00 (шість тисяч гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

- позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ;

- відповідач - Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ;

- третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 ;

- третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрыя Поправки, буд. 6, оф. 15.

Суддя Д. В. Петров