Ухвала

22 січня 2021 року

м. Київ

справа № 603/908/18

провадження № 61-304ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу Фермерського господарства «Новий Рівень 2006» на рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемківська Мрія» до Фермерського господарства «Новий Рівень 2006», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та поновлення договору оренди земельної ділянки шляхом визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемківська Мрія» (далі - ТОВ «Лемківська Мрія») до Фермерського господарства «Новий Рівень 2006» (далі - ФГ «Новий Рівень 2006»), ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та поновлення договору оренди земельної ділянки шляхом визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 31 січня 2018 року, розташованої на території Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, площею 1,3746 га, кадастровий номер № :01:001:0121, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Новий Рівень 2006».

Поновлено договір оренди земельної ділянки від 07 листопада 2007 року, розташованої на території Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, площею 1,3746 га, кадастровий номер № :01:001:0121, укладений між ТОВ «Лемківська Мрія» та ОСОБА_1 шляхом визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер № :01:001:0121 від 07.11.2007 року в редакції, зазначеній у позовній заяві.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У січні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ФГ «Новий Рівень 2006» на рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 762 грн.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судові рішення, які оскаржує заявник, свідчать про існування двох вимог немайнового характеру щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та поновлення договору оренди земельної ділянки.

Отже, ставка судового збору, що підлягала сплаті позивачем при зверненні до суду складала 3 524 грн (1 762 грн * 2 = 3 524 грн).

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми та складає 7 048 грн (3 524 грн * 200% = 7 048 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Отже, ФГ «Новий Рівень 2006» необхідно надати до суду касаційної інстанції докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 7 048 грн.

Також касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у матеріалах касаційного провадження відсутні документи, що посвідчують повноваження директора ФГ «Новий Рівень 2006» Голубки М. В., яка підписала касаційну скаргу.

Частиною третьою статті 392 ЦПК України визначено, що касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Відповідно до частини третьої статті 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Пунктом 1 частини першої статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, в тому числі, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фермерського господарства «Новий Рівень 2006» на рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець