Провадження № 2/761/1964/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Буцан Р.О.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. Між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» та Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на їх ліквідацію Оберемко Р.А. було укладено договір б/н про надання юридичних послуг від 26.10.2015 р. та договір № 8-12/15 від 08.12.2015 р. про надання юридичних послуг. Згідно умов договору б/н позивач взяв на себе зобов`язання за завданням замовника (ПАТ «Єврагазбанк») надати послуги щодо проведення допустимих чинним законодавством України дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників замовника, участь у спорах з його інсайдерами, а також виконувати іншу роботу юридичного характеру. Строк дії договору визначений з моменту його підписання і до 17.11.2025 року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань .17.11.2015 р. між сторонами була укладена додаткова угода, якою термін дії договору продовжено до 17.11.2016 р. На виконання умов договору уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Єврогазбанк» було складено реєстр боржників та видано на ім`я позивача довіреності на представництво інтересів замовника. За умовами договору ПАТ «Єврогазбанк» зобов`язався прийняти від позивача послуги та здійснити оплату наданих послуг відповідно до додатку № 7. Винагорода за договором у розмірі 8% від суми заборгованості мала бути перерахована позивачу протягом 3 робочих днів з моменту підписання Акту прийому - передачі наданих послуг. За результатом виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором б/н від 26.10.2015 р. а рахунок стягнення з боржників заставного майна було погашено заборгованість на суму 217 274 998,82 грн. На підтвердження належного виконання позивачем юридичних послуг були складені Акти прийому - передач виконаних робіт та акти прийому - передачі документів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, проте суми винагороди не було сплачено. За Актом № 02/03-2016 від 14.03.2016 р. на суму 2 409 419,00 грн. - загальна сума заборгованості по Акту становить 3 445 768,52 грн. з урахуванням інфляційного збільшення в сумі 846 788,90 грн. та 3% річних у розмірі 189 560,62 грн.; за Актом № 01/05-2016 від 16. 05.2016 р. на суму 2 972 117,12 грн. Загальна сума заборгованості 4 095 199,06 грн. з урахуванням інфляційного збільшення у сумі 904 842,58 грн., 3% річних у розмірі 218 239,36 грн.; За Актом № 02/05-2016 від 18.05.2016 р. на суму 12 000 463,91 грн. Загальна сума заборгованості 24 072 144,70 з урахуванням інфляційного збільшення у розмірі 3 653,63 грн., з% річних в розмірі 877 246,58 грн. За договором від 08.12.2015 р. № 8-12/15 позивач взяв на себе обов`язки надати послуги щодо повернення допустимих чинним законодавством України дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників замовника (ПАТ «Міськкомбанк»), участь у спорах з його інсайдерами , а також виконувати іншу роботу юридичного характеру. Строк дії договору визначений з моменту його підписання і до 19.03.2016 р., а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. На виконання умов договору уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Міськкомбанк» видала позивачу довіреність на представлення інтересів банку. За умовами договору ПАТ «Міськкомбанк» зобов`язався прийняти від позивача виконання послуг та сплатити винагороду у розмірі 8% від суми заборгованості ПАТ «Міськкомбанк» протягом 3 робочих днів з моменту підписання Актів прийому передачі наданих послуг. Послуги були надані і підписані відповідні Акти прийому -передачі виконаних робіт. Проте, оплата послуг здійснена не була. Так, за Актом № 01-1/03-2016 від16.03.2016 р. загальна заборгованість становить 1 029 797,36 грн. з урахуванням інфляційного збільшення у розмірі 253 099,11 грн.. 3% річних у сумі 56 540,25 грн. , за Актом № 01/03.16-2016 від 16.03.2016 р. загальна заборгованість становить 2 059 142,84 грн. з урахуванням інфляційного збільшення 506 087,16 грн., 3% річних у сумі 113 055,68 грн., за Актом № 02/03-2016 від 18.03.2016 р. загальна заборгованість становить 672 890,76 грн. з урахуванням інфляційного збільшення у розмірі 165 399,12 грн. та 3% річних у сумі 36 871,64 грн. Отже загальний розмір заборгованості за договором б/н від 26.10.2015 р. за період прострочення до 01.11.2018 р. становить 24 072 144 грн. 70 коп.; за договором № 8-1215 від 08.12.20125 р. за період прострочення до 01.11.2018 р. становить 3 761 830 грн. 96 коп. З метою стягнення боргів, позивач у грудні 2018 р. звернувся до Оболонського районного суду м. Києва. Разом з тим, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Єврогазбанк» та ПАТ «Міськомбанк» ОСОБА_4 за підтримки Фонду, в особі директора - розпорядника Фонду ОСОБА_3. почали вчиняти дії спрямовані на перешкоджання позивачу у стягнення боргу. Шляхом зловживання процесуальними правами, почали затягувати розгляд справи та ініціювали третейський розгляд по визнанню недійсними договорів про надання юридичних послуг. Разом з тим, Постійно діючий третейський суд при Асоціації українських банків повністю відмовив ПАТ «Єврогазбанк» та ПАТ «Міськомбанк» у задоволенні вимог та підтвердив правомочність вимог позивача. Завершення ж процедури ліквідації банків без зазначення правонаступників при наявності боргу і не зважання на рішення третейського суду щодо усунення порушень та остаточного розрахунку з позивачем позачергово, свідчить про наміри відповідачів завдати шкоди. За таких обставин та на підставі положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 22,509,525,526,612,625, 1166 ЦК України ОСОБА_1 просить суд стягнути солідарно з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на його користь майнову шкоду у розмірі 27 833 975 грн. 66 коп.

Провадження у справі було відкрито 25.05.2020 р., відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подано відзив на позов, де зазначено наступне. На підставі постанови Правління НБУ від 16.07.2014 р. № 424 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду 16.07.2014 р. прийнято рішення № 57 про запровадження з 17.07.2014 р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Європейський газовий банк». В подальшому в банку розпочато процедуру ліквідації. 14.11.2019 р. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Єврогазбанк» було подано документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань для державної реєстрації припинення банку як юридичної особи. Отже, процедура ліквідації банку завершена. На підставі постанови Правління НБУ від 20.11.2014 р. № 732 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 124 від 20.11.2014 р. про введення у фінансовій установі тимчасової адміністрації, а в подальшому і процедуру ліквідації. 30.01.2020 р. внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення ПАТ «Міський комерційний банк». 26.10.2015 р. між позивачем та ПАТ «Єврогазбанк» було укладено договір б/н про надання юридичних послуг та 08.12.2015 р. такий договір за № 8-12/15 було укладено між позивачем та ПАТ «Міський комерційний банк». Не залежно від статусу банку, фінансова установа залишається юридичною особою до моменту його ліквідації, а отже самостійно, відповідно до положень ст. 96 ЦК України, відповідає по своїм зобов`язанням. Фонд гарантування вкладів не є стороною договору, а тому у нього не виникло жодного обов`язку перед позивачем. Разом з тим, матеріали справи містять Акт прийому - передачі виконаних робіт виключно на суму 1 190 778,00 грн. Позивач просить стягнути майнову шкоду солідарно з відповідачів, проте наявність збитків відповідно до ст. 22 ЦК України позивачем не доведено. Для відшкодування збитків необхідна наявність чотирьох загальних умов відповідальності: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає. Проте, позивачем не доведено - не підтверджено належними та допустимими доказами завдання збитків відповідачами, розмір шкоди, а також і причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою. Крім того, визначена позивачем в розумінні ст. 1166 ЦК України шкода є помилкою, оскільки обставина укладання банками договорів про надання юридичних послуг не перетворює договірні зобов`язання фізичних установ в деліктне зобов`язання відповідачів.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не скористались правом надати відзив на позовну заяву.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначив, що Фонд не виконав положення ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме не здійснив оплату витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідації позачергово. Отже, обов`язок відшкодувати шкоди виник у відповідачів на підставі ст. 16 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідачі завдали шкоди і мають понести відповідальність на підставі положень чинного законодавства України.

У запереченні на відповідь на відзив представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вказав наступне. Для визначеня підстав застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкодинеобхідно з"ясувати такі елементи: протиправну поведінку, розмір шкоди, причинний зв"язок між протиправною поведінкою і шкодою. Разом з тим, позивачем не доведено наявність підстав для стягнення шкоди з Фонду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник Фонду гарантування вкладів просив відмовити у задоволенні позову, зважаючи на викладене у відзиві.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи неодноразово повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань від них в адресу суду не надходило.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено і не заперечується сторонами, що відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 57 від 16.07.2014 р., прийнятого на підставі постанови Правління НБУ № 424 від 16.07.2014 р. «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» до категорії неплатоспроможних» у ПАТ «Єврогазбанк» було введено тимчасову адміністрацію строком до 17.10.2014 р. включно та в подальшому запроваджено процедуру ліквідації банку.

На підставі постанови Правління НБУ від 20.11.2014 р. № 732 «Про віднесення пблічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 124 від 20.11.2014 р. «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Міський комерційний банк» та в подальшому запроваджено процедуру ліквідації банку.

Як свідчать мтеріали справи, 26.10.2015 р. між ПАБ "Європейський газовий банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Єрвопейський газовий банк» Обемемко Р.А. та ОСОБА_1 було укладено договір б/н про надання юридичних послуг.

Також між позивачем та ПАТ «Міський комерційний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Оберемко Р.А. 08.12. 2015 р. було укладено договір № 8-12/15 про надання юридичних послуг.

За умовами зазначених договорів позивач взяв на себе зобов`язання за завданням замовника (ПАТ Єврогазбанк», ПАТ «Міськомбанк») надати послуги щодо проведення допустимих чинним законодавством дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників замовника, участь у спорах з його інсайдерами, а також виконувати іншу роботу юридичного характеру.

Строк дії договору б/н від 26.10.2015 р. сторони встановили з моменту його підписання і до 17 листопада 2015 р., а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 12.1. ст. 12 Договору).

17.11.2015 р. сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору б/н , якою було продовжено строк дії договору до 17.11.2016 р.

Як вбачається з п. 1.3. ст.1 та п. 5.1. ст. 5 Договору від 26.10.2015 р. б/н ПАТ «Єврогазбанк» зобов`язався прийняти від позивача послуги та здійснити їх оплату відповідно до запропонованих виконавцем Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тарифів (додаток № 7) про вартість робіт та/або послуг і строків їх виконання , які погоджені рішенням (протокол № 105/15 від 12.05.2015 р.) Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Строк дії договору № 8-12/15 про надання юридичних послуг від 08.12.2015 р. сторони встановили з моменту його підписання і до 19.03.2016 р. , а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 12.1. ст. 12 Договору № 8-12/15).

Як вбачається з п. 1.3. ст.1 та п. 5.1. ст. 5 Договору від 08.12.2015 від 08.12.2015 р. ПАТ «Міськкомбанк» зобов`язався прийняти від позивача послуги та здійснити їх оплату відповідно до запропонованих виконавцем Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тарифів (додаток № 7) про вартість робіт та/або послуг і строків їх виконання , які погоджені рішенням (протокол № 105/15 від 12.05.2015 р.) Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, відповідно до вимог ст. 901 ЦК України.

Позивач зазначає, що умови договорів про надання юридичних послуг не було виконано ПАТ «Єврогазбанк», ПАТ «Міськомбанк» заборгованість яких станом на 01.11.2018 р. з урахуванням положень ст. 625 ЦК України становить 24 072 144,70 грн. та 3 761 830,96 грн. відповідно.

Також позивач зазначає, що відповідачі, знаючи про наявність не виконаного зобов`язання здійснили ліквідацію ПАТ «Єврогазбанк» та ПАТ «Міськкомбанк», позбавивши ОСОБА_1 можливості отримати належні йому кошти. Майнова шкода є об`єктивним наслідком неправомірної поведінки відповідачів, в тому числі і ОСОБА_5. , ОСОБА_4 , які є працівниками Фонду, що виявились у системному порушені положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та навмисною їх відмовою виконати зобов`язання за договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, чим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Також статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Фонд безпосередньо, відповідно до ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, серед іншого, повноваження органів управління банку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 626 ЦК України.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це визначено ст. 526 ЦК України..

В свою чергу за положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про належне виконання, укладених уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Єврогазбанк» та ПАТ «Міськкомбанк» договорів укладених від імені банку з ОСОБА_1 .

За приписами ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введенатимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах - таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі за № 6-1123 цс16, постанова від 13.06.2016 р.

Так, оскільки Фонд гарантування вкладів, уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку, в розумінні вимог чинного законодавства України, не є стороною, укладених з позивачем договорів, їх виконання можливе відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в межах процедури ліквідації банків.

Ліквідаційна процедура банку вважається завершеною з моменту затвердження ліквідаційного балансу, а банк ліквідованим - з моменту внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України «По систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, як свідчать матеріали справи, і дана обставина не заперечується ОСОБА_1 , відповідно до ст. 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 11.12.2019 р. внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємств та громадських формувань про державну реєстрацію припинення ПАТ «Європейський газовий банк», а 30.01.2020 р. про припинення ПАТ «Міський комерційний банк», отже ліквідація банків завершена, а банки є ліквідованими.

Положеннями ч. 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Приписами ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, пред`являючи вимоги до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, директора - розпорядника Фонду ОСОБА_3., уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Єврогазбанк», ПАТ «Міськкомбанк» про відшкодування шкоди в порядку ст. 1166 ЦК України, позивачем не доведено, що договірні зобов`язання ліквідованих банків, зазнали трансформації в деліктні зобов`язання суб`єктів, які діють в межах спеціального закону - Закону України «Про фонд гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, матеріали справи не місять доказів, які свідчать про те, що під час здійснення встановлених вищезазначеним Законом повноважень щодо ліквідації фінансових установ, було порушено права позивача, які підлягають захисту способом обраним позивачем - стягнення матеріальної шкоди, спричиненої невиконанням договірних зобов`язань банків, що ліквідовані.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,141,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, ст. ст. 525,526,626,1166 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: