Дата документу 25.01.2021
Справа № 501/1243/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області заяву представника позивача адвоката Боярського В.С. про стягнення судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом цивільної справи за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15.04.2020 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, згідно якого просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 26.03.2018 року в розмірі 842880,06 грн., з яких 841845,00 грн. сума позики, 1035,06 грн. 3% річних та судові витрати.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22.12.2020 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задоволено повністю.

Представник позивача адвокат Боярський В.С. 15.01.2021 звернувся до суду із заявою про стягнення судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, згідно якої просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати за професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн.

Дана заява мотивована тим, що представник позивача під час судового розгляду подавав клопотання про фактичні витрати, які позивач розраховує понести у зв`язку із розглядом справи та на підтвердження надання правової допомоги позивачу надав до даного клопотання засвідчені належним чином копії:

- договору №33 про надання правової допомоги від 10.03.2020;

- додаткової угоди №1 до договору №33 про надання правової допомоги від 10.03.2020;

- акту виконаних робіт до договору №33 про надання правової допомоги від 10.03.2020;

- рахунку №1 від 22.12.2020;

- квитанції.

Щодо процесуального строку для подання заяви про відшкодування витрат на процесійну правничу допомогу, представник позивача посилається на те, що рішення у справі було винесено без участі позивача та його представника, вони не отримували рішення суду, про його існування дізнались випадково з Єдиного державного реєстру судових рішень 13.01.2020.

За змістом положень ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З урахуванням зазначених вище положень, суд не вбачає підстав для виклику сторін по справі для вирішення питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по вказаній справі та вважає за доцільне здійснювати розгляд заяви в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши зміст поданої до суду заяви, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд керується наступним.

Стаття 134 ЦПК України передбачає, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних удових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається з позову, позивач при подачі позову до суду, в самому позові навів орієнтовний розрахунок витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 27400 грн. (а.с.1-4).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22.12.2020 стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 26.03.2018 року в розмірі 842880,06 грн., з яких 841845,00 грн. сума позики, 1035,06 грн. 3% річних, судові витрати у розмірі 8428,81 грн.

Представник позивача адвокат Боярський В.С. 15.01.2021 звернувся до суду із заявою про стягнення судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, згідно якої просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати за професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн., до якої надано засвідчені належним чином копії:

- договору №33 про надання правової допомоги від 10.03.2020;

- додаткової угоди №1 до договору №33 про надання правової допомоги від 10.03.2020;

- акту виконаних робіт до договору №33 про надання правової допомоги від 10.03.2020;

- рахунку №1 від 22.12.2020;

- квитанції.

Щодо процесуального строку подачі даної заяви суд керується наступним.

Згідно із ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями статей 120, 122, 123, 124 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом невизначені, встановлюються судом. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою наподію, яка повинна неминуче настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

З огляду на те, що 22.12.2020 позивач та його представник адвокат Боярський В.С. були відсутні під час ухвалення вступної та резолютивної частини судового рішення (а.с.195-196), повний текст якого складено 31.12.2020 року (а.с.198-204) та яке направлено на адресу сторін 05.01.2020 (а.с.205), докази щодо отримання якого в матеріалах справи відсутні, суд доходить до висновку, що строк для подання доказів щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи не пропущено.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частина 2 ст.137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч.1 ст.1 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону ч.1 ст.1«Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження цих обставин суду, крім договору про надання правничої допомоги, також повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо).

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача адвокатом Боярським В.С. надано до суду засвідчені належним чином копії: договору №33 про надання правової допомоги від 10.03.2020; додаткової угоди №1 до договору №33 про надання правової допомоги від 10.03.2020; акту виконаних робіт до договору №33 про надання правової допомоги від 10.03.2020; рахунку №1 від 22.12.2020; квитанції про сплату ОСОБА_1 коштів за додатковою угодою №1 від 01.05.2020 до договору про надання правової допомоги №33 від 19.03.2020 у розмірі 15000,00 грн.

Разом з тим, доказів сплати позивачем коштів на правову допомогу у розмірі 30000,00 грн. відсутні, що є підставою для задоволення заяви частково.

Керуючись ст.133, 134, 137, 141, 265, 270 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Боярського В.С. про стягнення судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала складена 25 січня 2021 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко