КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1771/2021 Доповідач - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року

у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» Караченцева Артема Юрійовича до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика» Караченцева А.Ю. до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в якому позивач просив стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суму збитків у розмірі 26502632,50 доларів США, що за офіційним курсом національної валюти України станом на 27 листопада 2012 року складало 211837947,47 грн.

23 травня 2018 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва у даній справі позов залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою представника позивача в судові засідання на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

29 травня 2018 року представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про компенсацію судових витрат по справі, до яких входять витрати на професійну правничу допомогу адвоката Штокалова Є.А., понесених відповідачем ОСОБА_1 в розмірі 150000 грн. внаслідок необґрунтованих дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Таврика».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року задоволено заяву представника відповідача про компенсацію судових витрат у справі.

Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 150000 грн.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осібподав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилався на те, що ототожнюючи у справі АТ «Банк «Таврика», від імені та в інтересах якого діяла Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика» Караченцев А.Ю., з Фондом гарантування, суд поклав на останнього обов`язок відшкодувати судові витрати відповідача ОСОБА_1 , цим самим вирішивши питання про права та обов`язки.

Крім цього зазначає, що 16 червня 2016 року між адвокатом Штокаловим Є.А. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №130, відповідно до умов якого адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу за окремими письмовими та/або усними дорученнями останнього. Згідно з п. 4.1 вказаного договору розмір гонорару адвоката сторони погоджують у додатковій угоді до даного договору.

20 червня 2017 року до договору №130 про надання правової допомоги між адвокатом Штокаловим Є.А. та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода.

25 травня 2018 року між адвокатом Штокаловим Є.А. та ОСОБА_1 укладена угода про внесення змін до додаткової угоди від 20 червня 2017 року, у якій сторони погодили фіксований гонорар адвоката у розмірі 150000 грн.

При цьому, позов залишено без розгляду за два дні до цього, а саме 23 травня 2018 року.

Згідно квитанції №5435713 від 25 травня 2018 року було здійснено оплату за правову допомогу згідно з додатковою угодою №2 від 20 червня 2017 року до договору про надання правової допомоги №130 від 16 червня 2016 року від ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції не враховано, що якщо разом з першою заявою по суті спору до суду першої інстанції стороною не подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, то її вимоги щодо такого відшкодування є необґрунтованими.

Лише 29 травня 2018 року через канцелярію суду представником відповідача ОСОБА_1 подано клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 150000 грн.

Апелянт констатує, що оскільки адвокатом Штокаловим Є.А. та ОСОБА_1 не було подано своєчасно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, то вимоги щодо такого відшкодування є необґрунтованими.

Просив ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 через представника подав відзив, який обґрунтовував тим, що Караченцев А.Ю. , звертаючись до Шевченківського районного суду м. Києва діяв в інтересах Фонду, оскільки просив стягнути з ОСОБА_1 суму збитків на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. При цьому, станом на дату звернення з позовною заявою ПАТ «Банк «Таврика» ще не було ліквідовано. Тому, якби Караченцев А.Ю. діяв як представник Банку, то просив би стягнути збитки на користь Банку, а не Фонду.

Більше того, уповноважена особа Фонду у правовідносинах з іншими особами виступає або як представник Фонду, або як представник банку, а тому вона як самостійна особа не може бути стороною у справі.

Оскільки позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика» Караченцева А.Ю. до Відповідача були пред`явлені на виконання саме повноважень Фонду, то судові витрати підлягають стягненню з Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб.

Крім цього, 16 лютого 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва представником ОСОБА_1 адвокатом Штокаловим Є.А. відправлено відзив на позовну заяву позивача.

Даний відзив містив попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат в сумі 300000 грн.

Отже, разом з першою заявою по суті спору представником ОСОБА_1 адвокатом Штокаловим Є.А. було подано розрахунок суми судових витрат.

В подальшому, судові витрати були зменшені удвічі 25 травня 2018 року, враховуючи фактичний обсяг наданої Клієнту допомоги та результат справи, оформлений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду.

Просив залишити ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року без змін, а скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що клопотання про компенсацію судових витрат по справі розглядалось неодноразово.

Так, 28 лютого 2019 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва відмовлено представнику ОСОБА_1 - адвокату Штокалову Є.А. у задоволенні вказаного клопотання на підставі недоведеності факту необґрунтованих дій позивача.

15 травня 2019 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

В подальшому, а саме 01 липня 2019 року, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва було закрито провадження у справі за клопотанням Штокалова Є.А. про компенсацію судових витрат у цивільній справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика» Караченцева А.Ю. до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення на підставі припинення повноважень Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика».

Однак, 18 вересня 2019 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Встановлено, що питання про розподіл судових витрат є виключною компетенцією суду, який постановив ухвалу про залишення позову без розгляду.

Закриття провадження без вирішення питання про компенсацію судових витрат Штокалову Є.А. у даній справі є порушенням норм процесуального права.

Також встановлено, що 16 червня 2016 року між адвокатом Штокаловим Є.А. та ОСОБА_1 укладений договір №130 про надання правової допомоги.

20 червня 2017 року до договору №130 про надання правової допомоги між адвокатом Штокаловим Є.А. та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода.

25 травня 2018 року між адвокатом Штокаловим Є.А. та ОСОБА_1 була укладена угода про внесення змін до додаткової угоди від 20 червня 2017 року, у якій сторони погодили фіксований гонорар адвоката у розмірі 150000 грн.

Згідно квитанції №5435713 від 25 травня 2018 року було здійснено оплату за правову допомогу згідно з додатковою угодою №2 від 20 червня 2017 року до договору про надання правової допомоги №130 від 16 червня 2016 року від ОСОБА_1 .

Згідно калькуляції №б/н за період з 20 червня 2017 року по 25 травня 2018 року ОСОБА_1 були надані наступні послуги:

1. Проведено зустріч з Клієнтом з приводу отриманої Клієнтом позовної заяви від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Банк «Таврика» та обговорення перспектив та сценаріїв розвитку судового процесу про стягнення.

2. Проаналізовано позовну заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Банк «Таврика» про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та розроблено стратегію захисту прав та інтересів Клієнта у судовій справі №761/20963/17.

3. Проаналізовано судову практику щодо позовів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

4. Розроблено правову позицію Клієнта у справі №761/20963/17 за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації АТ «Банк «Таврика» про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

5. Проведено зустріч з Клієнтом з приводу обговорення стратегії захисту прав та інтересів Клієнта у судовій справі№761/20963/17.

6. Здійснено фотоознайомлення з матеріалами кримінального провадження №00000096 за обвинуваченням ОСОБА_1 .

7. Здійснено редагування отриманих фотоматеріалів кримінального провадження №00000096 за обвинуваченням ОСОБА_1 з метою отримання можливості їх аналізу.

8. Проведено юридичний аналіз матеріалів кримінального провадження №00000096 за обвинуваченням ОСОБА_1 на предмет можливості використання документів провадження для доказування правової позиції Відповідача.

9. Проведено зустріч з Клієнтом з приводу подання до Шевченківського районного суду м. Києва заяви про застосування позовної давності в судовій справі №761/20963/17.

10. Проаналізовано судову практику щодо застосування наслідків спливу строків позовної давності Шевченківським районним судом м. Києва.

11. Підготовлено та відправлено адвокатський запит Голові Служби безпеки України з метою отримання інформації щодо дати реєстрації заяви Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 .

12. Підготовлено та відправлено адвокатський запит Директору-розпоряднику Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з метою підтвердження дати подання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 .

13. Підготовлено та відправлено адвокатський запит Генеральному прокурору України з метою встановлення статусу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у кримінальному проваджені №00000096.

14. Підготовлено до Шевченківського районного суду м. Києва заяву про застосування позовної давності в судовій справі №761/20963/17.

15. Проведено зустріч з Клієнтом з приводу подання до Шевченківського районного суду м. Києва заперечення на позовну заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Банк «Таврика» в судовій справі №761/20963/17.

16. Підготовлено та подано до Шевченківського районного суду м. Києва заперечення на позовну заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT«Банк «Таврика» в судовій справі №761/20963/17.

17. Проведено телефонні переговори з працівниками з канцелярій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Генеральною прокуратурою України, Службою безпеки України з приводу реєстрації адвокатських запитів та дати отримання відповідей на них.

18. Підготовлено та відправлено повторний адвокатський запит Директору-розпоряднику Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з метою підтвердження дати подання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 .

19. Здійснено виїзд до Шевченківського районного суду м. Києва з приводу участі в судовому засіданні в судовій справі №761/20963/17.

20. Підготовлено та відправлено адвокатський запит Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT«Банк «Таврика» з метою підтвердження дати подання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 .

21. Підготовлено клопотання про відкладення розгляду справи №761/20963/17.

22. Здійснено вихід до відділення пошти з приводу відправлення до Шевченківського районного суду м. Києва клопотання про відкладення розгляду справи №761/20963/17.

23. Проаналізовано судову практику та рекомендації суддів щодо необхідності подання відзиву на позовну заяву за Цивільним процесуальним кодексом в редакції від 10 січня 2018 року замість заперечення на позовну заяву.

24. Проведено зустріч з Клієнтом з приводу подання відзиву на позовну заяву в порядку ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України в редакції від10 січня 2018 року.

25. Підготовлено та відправлено до Шевченківського районного суду м. Києва відзив на позовну заяву в порядку ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 10 січня 2018 року.

26. Проаналізовано судову практику щодо залишення позовних заяв без руху за умови недотримання вимог Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 10 січня 2018 року.

27. Проведено зустріч з Клієнтом з приводу подання клопотання про залишення позовної заяви без руху.

28. Підготовлено клопотання про залишення позовної заяви без руху.

29. Здійснено виїзд до Шевченківського районного суду м. Києва з приводу подання клопотання про залишення позовної заяви без руху.

30. Проведено зустріч з Клієнтом з приводу обговорення вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування шкоди від 15 березня 2018 року.

31. Підготовлено відповідь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на вимогу про відшкодування шкоди.

32. Підготовлено адвокатський запит Голові Національного банку України з метою отримання інформації чи був ОСОБА_1 пов`язаною з банком особою.

33. Здійснено вихід до відділення пошти з приводу відправлення адвокатського запиту Голові Національного банку України та відповіді на вимогу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

34. Здійснено виїзд до Шевченківського районного суду м. Києва з приводу участі в судовому засіданні в судовій справі №761/20963/17.

35. Здійснено виїзд до Шевченківського районного суду м. Києва з приводу отримання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва в судовій справі №761/20963/17.

36. Проведено зустріч з Клієнтом з приводу результатів розгляду судової справи №761/20963/17, можливості апеляційного оскарження ухвали та вчинення подальших дій у проекті.

Загальна кількість годин, витрачених адвокатом Штокаловим Є.А. на надання професійної правничої допомоги, становить 49,5 годин.

Витрати на професійну правничу допомогу складають 0,07 % від ціни позову (211837947,47 грн.).

Представник позивача двічі, 22 січня 2018 року та 23 травня 2018 року в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило.

Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання про компенсацію судових витрат, суд першої інстанції виходив з відсутності клопотання позивача про зменшення неспівмірних витрат на послуги адвоката, співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, розмір якої визначений умовами договору, додатковою угодою та актом наданих послуг, а також про доведеність відповідності даного акту наданих послуг фактично наданим послугам правничої допомоги.

Крім цього, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика» Караченцев А.Ю., звертаючись із позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, діяв не як представник банку, а як представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки позовні вимоги заявлені саме на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

20 червня 2017 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва було відкрито провадження за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика» Караченцева А.Ю. до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, залишено без розгляду.

23 травня 2018 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва позов залишено без розгляду.

29 травня 2018 року представник ОСОБА_1 адвокат Штокалов Є.А. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про відшкодування судових витрат.

28 лютого 2019 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1. відмовлено у задоволенні клопотання на підставі недоведеності факту необґрунтованих дій Позивача.

15 травня 2019 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу від 28 лютого 2019 року скасовано, справу відправлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Встановлено, що неявка позивача, яка була допущена у справі, відноситься до необґрунтованих дій.

01 липня 2019 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва провадження у справі закрито на підставі того, що юридична особа Позивача ліквідована, а спірні відносини не допускають правонаступництва.

18 вересня 2019 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу від 01 липня 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Встановлено, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки питання розподілу судових витрат належить до його виключної компетенції, а отже, повинно бути вирішено.

21 травня 2020 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат задоволено.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Частиною 6 ст.142 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Частинами першою та третьою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що саме по собі звернення з позовом до суду та подання заяви про залишення позову без розгляду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених ним судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

За змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

В постанові Київського апеляційного суду від 15 травня 2019 року зазначено, що до необґрунтованих дій позивача відноситься саме неявка представника позивача, який був належним чином повідомлений про розгляд справи та повторно не з`явився в судові засідання, що призвело до затягування розгляду справи, втрату інтересу сторони позивача до розгляду даної справи по суті.

У відповідності до положень ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на: 1) професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами частин 1,2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат представником ОСОБА_1 разом із клопотанням про відшкодування судових витрат були подані: копія договору про надання правової допомоги №130 від 16 червня 2016 року; копія додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги №130 від 16 червня 2016 року; копія угоди про внесення змін до додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги №130 від 16 червня 2016 року; копія звіту за надану правову допомогу ОСОБА_1 за вартістю витраченого на надання послуг часу з 20 червня 2017 року по 24 травня 2018 року; копія акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 25 травня 2018 року; копія рахунку-фактури за актом приймання-передачі наданої правової допомоги; копія квитанції про сплату від 25 травня 2018 року; роздруківка виписки з рахунку Штокалова Є.А. про отримання коштів.

Перелік дій адвоката, виконання яких зайняло 56 годин детально описано у звіті за надану правову допомогу.

Порядок обчислення витрат, форма та ціна послуг встановлені у додатковій угоді №2 до договору про надання правової допомоги №130 від 16 червня 2016 року та угоді про внесення змін до додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги №130 від 16 червня 2016 року.

Заперечення представника АТ «Банк «Таврика» від 15 серпня 2018 року не містить клопотання про зменшення розміру судових витрат, тоді як у відповідності до ч.5 ст.137 ЦПК, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Щодо покладення судових витрат на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, а не на Банк «Таврика», колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до п.17 ч.1 ст.2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з ч.8 ст.35 вищевказаного Закону, уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Виконуючи свої повноваження, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика» Караченцев А.Ю. був у той же час працівником Фонду та підзвітний йому.

Звертаючись до Шевченківського районного суду м. Києва Караченцев А.Ю. діяв в інтересах Фонду, оскільки просив стягнути з ОСОБА_1 суму збитків на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, при тому, що на дату звернення до суду ПАТ «Банк «Таврика» ще не було ліквідовано.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 07 листопада 2018 року (справа №757/56680/16-ц) зробила правовий висновок, відповідно до якого, уповноважена особа Фонду за своїм правовим статусом є представником Фонду, діє у межах повноважень, наданих Фондом, отримує визначену Фондом оплату, несе відповідальність перед Фондом, тоді як за дії такої особи перед іншими суб`єктами правовідносин відповідальність несе Фонд.

Уповноважена особа Фонду у правовідносинах з іншими особами виступає як представник Фонду у межах делегованих ним повноважень.

Уповноважена особа Фонду представляє Банк у межах делегованих Фондом повноважень.

Тобто вона не виступає як фізична особа, яка захищає власні права чи інтереси.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви представника відповідача про компенсацію судових витрат у даній справі.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 20 січня 2021 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана