Справа № 466/940/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Шукост О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суми боргу за договором позики в сумі 3606310,02 грн, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 05.12.2019 року між ним та відповідачем укладено Договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу 3606310,02 грн, про що також було складено розписку. ОСОБА_2 зобов`язувався повернути позивачу кошти 31.05.2020 року. Проте, станом на момент звернення до суду кошти йому не повернуто, на прохання повернути борг відповідач обіцяє такий повернути, проте гроші не повертає. У зв`язку із чим змушений звернутися до суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. В подальшому до суду надійшло клопотання про проведення розгляду справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги заперечив, в подальшому ні відповідач ОСОБА_2 , ні його представник ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з`явилися, до суду надійшло клопотання про проведення розгляду справи у відсутності відповідача та його представника.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення у зв`язку із наступним.

Судом встановлено, що 05.12.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики.

Відповідно до п.п.2, 3 вказаного договору сума позики становить 3606310,02 грн, які ОСОБА_1 зобов`язався надати ОСОБА_2 протягом 10 днів з моменту підписання договору.

Пунктом 4 Договору позики від 05.12.2019 року передбачено строки повернення грошових коштів, де кінцевою датою повернення встановлено 31.05.2020 року.

05.12.2019 року на виконання умов Договору позики ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 3606310,02 грн, що стверджується розпискою від 05.12.2019 року підписаною ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . У розписці також зазначено, що ОСОБА_2 зобов`язується повернути кошти до 31.05.2020 року в повному обсязі.

Також встановлено, що на момент ухвалення рішення ОСОБА_2 своїх зобов`язань не виконав, кошти ОСОБА_1 не повернув.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Слід також відзначити, що при розгляді справи № 6-63 цс 13 Верховний Суд України 18 вересня 2013 року зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 боргу, відповідно до Договору позики від 05.12.2019 року та розписки від 05.12.2019 року в розмірі 3606310,02 грн підлягає до задоволення в повному обсязі.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід також стягнути судовий збір в розмірі 11350 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 137, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3606310,02 грн (три мільйони шістсот шість тисяч триста десять гривень дві копійки) боргу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11350 грн (одинадцять тисяч триста п`ятдесят гривень) судового збору.

Апеляційна скарга на заочне рішення подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О. І. Баєва