Справа № 184/1270/21
Номер провадження 2/184/496/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович «про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню»,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що 28.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. з грубим порушенням діючого законодавства було вчинено виконавчий напис №9779 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованості у розмірі 8623,00 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. було відкрито виконавче провадження №62420025. Відповідно до постанов державного виконавця від 25.06.2020 року з неї підлягає стягненню, окрім заборгованості, ще і основна винагорода у розмірі 862,30 грн. та витрати у сумі 300,00 грн. Всього загальна сума, яка підлягає стягненню, становить 9785,30 грн. Про наявність у неї заборгованості перед відповідачем на вказану вище суму вона дізналася тоді, коли отримала зарплату на колишнім місці роботи у ТОВ "КИЇВСІМ" у серпні 2020 року. Саме тоді їй стало відомо, що на підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження і в бухгалтерії ТОВ "КИЇВСІМ" є постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. від 15.07.2020 року про звернення стягнення на її доходи. При цьому сума витрат по проведенню виконавчих дій безпідставно збільшилась на 700 грн. і становила 10485,30 грн. До цієї дати вона не отримувала від приватного нотаріуса та від відповідача будь-яких повідомлень про наявність у неї заборгованості перед відповідачем на зазначену суму у виконавчому написі №9779 від 28.04.2020р. Також від відповідача не надходило повідомлень про відступлення права вимоги грошового зобов`язання і що вони стали її новим кредитором і у неї перед ним є заборгованість на зазначену суму у виконавчому написі №9779 від 28.04.2020р. Вона не згодна з наявністю у неї заборгованості перед відповідачем на зазначену суму у виконавчому написі №9779 від 28.04.2020р. Заборгованість, зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною. Вважає, що виконавчий напис №9779 від 28.04.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., є таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та з підстав неправомірності вимог стягувача. Позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в судове засідання не з`явився, надав пояснення на виконання ухвали суду від 04.10.2021р., в якому посилається на те, що 01.07.2019р. між ТОВ «Фінансова компанія «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №1 за кредитними договорами, в тому числі за договором №599071 від 02.02.2019р., укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Авентус Україна» та ОСОБА_1 . Договір укладено з позивачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Для вчинення нотаріального напису оригінали матеріалів кредитної справи: кредитний договір та виписка з рахунку боржника були передані приватному нотаріусу.

Третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Разом з тим, на адресу суду органом зв`язку повернутий конверт з повідомленням та довідкою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. в судове засідання не з`явився, надав на виконання ухвали суду копії матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №9779, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість в розмірі 8623,00грн.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. з заявою про примусове виконання рішення, в якій просить відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №9779 від 28.04.2020 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 8623,00грн.; звернути стягнення на зарплату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без перевірки його майнового стану за місцем проживання боржника.

Приватним виконавцем Клименко Р.В. на адресу ОСОБА_1 були направлені постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №62420025 від 25.06.2020р., про стягнення з боржника основної винагороди від 25.06.2020р., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 25.06.2020р., про звернення стягнення на зарплату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.07.2020р., про зупинення вчинення виконавчих дій від 13.07.2021р.

Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати ТзОВ «КИЇВСІМ» щодо ОСОБА_1 за постановою від 15.07.2020р. ВП №62420025, виданою за виконавчим документом виконавчий напис №9779 від 28.04.2020р., що видав приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. за періоди: - з 01.08.2020 року по 31.08.2020 року утримана сума 805,00 грн.; - з 01.09.2020 року по 30.09.2020 року утримана сума 853,30 грн.; - з 01.11.2020 року по 30.11.2020 року утримана сума 853,30 грн.; - з 01.01.2021р. по 31.01.2021р. утримана сума 998,20 грн.

Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами,установами та організаціями - не більше одного року.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99р. №1172.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Договір позивача з відповідачем не є нотаріально посвідченим. У позивача з відповідачем немає договорів.

Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

Відповідно до приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржникав повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.150 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу; а відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Відповідно до положень абз.2 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.

Нотаріус при вчиненні виконавчого напису взяв до уваги розрахунок заборгованості, підготовлений працівниками Відповідача, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Допустимими доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки чеки тощо (Постанова Верховного Суду від 28.03.2018 р. №910/3033/17).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі №750/1627/18.

Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» у пункті 13 роз`яснено, що відповідно до статей 34,36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк.

Тому суд вважає, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

За таких підстав суд вважає, що приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, тому вказаний вище виконавчий напис №9779 від 28.04.2020р. є таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович «про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню» - задовольнити.

Визнати виконавчий напис №9779 від 28 квітня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем, відповідно до якого стягнуто заборгованість в розмірі 8623 (вісім тисяч шістсот двадцять три) гривні 00 копійок, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () - таким, що не підлягає виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.11.2021р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш