Справа № 409/334/20
Провадження № 22-ц/810/744/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 листопада 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 27 липня 2021 року, постановлену судом у складі судді Чернік А.П. в смт Марківка Луганської області,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини, в обґрунтування якого вказав, що в провадженні Марківського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення батьківства та стягнення аліментів на її доньку ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . До звернення ОСОБА_2 до суду з вказаним вище позовом ОСОБА_1 ніколи себе батьком даної дитини не визнавав, оскільки з ОСОБА_2 ніколи однією сім`єю не проживав, народжену нею дитину своєю не визнавав, у її вихованні участі не приймав, матеріальної допомоги не надавав. Позивач постійно проживає в місті Рубіжному Луганської області, працює старшим водієм державної пожежної рятувальної частини № 13 з 2005 року. ОСОБА_2 біля 30 років мешкає у місті Луганську, має там трикімнатну квартиру, працює лікарем УЗО, має свій приватний кабінет. В смт Марківка Луганської області мешкає мати відповідачки, до якої вона іноді приїжджає. Вказаний факт ОСОБА_2 визнавала в своїх смс-повідомленях, в яких остання і повідомила позивача про свою вагітність, запевняючи, що саме він є батьком дитини, хоча позивач неодноразово був свідком того, що відповідач його зраджує, зустрічається з іншими чоловіками. З цього приводу між сторонами постійно відбувалися сварки, тому позивач вирішив припинити спілкування з ОСОБА_2 .

Позивач батьком дитини ОСОБА_2 себе не визнає, а заява в якій він визнав себе батьком була зроблена помилково, оскільки відповідач ввела його в оману, тому просив суд виключити запис про його батьківство з актового запису про народження дитини, свідоцтво серії НОМЕР_1 , де у графі «батько» вказано ПІБ позивача.

Позивачем заявлено клопотання про призначення у справі судової медико-генетичної експертизи, проведення якої просив доручити експертам комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної Ради, відібрання біологічних зразків доручити комунальному закладу «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи». На вирішення експертизи поставити питання - чи є він батьком дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 22 березня 2021 року клопотання позивача про призначення судової медико-генетичної експертизи по цивільній справі задоволено.

Постановою Луганського апеляційного суду від 20 травня 2021 року ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 22 березня 2021 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Марківський районний суд Луганської області ухвалою від 27 липня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі судової медико-генетичної експертизи в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини задовольнив. Суд призначив у цивільній справі судову медико-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання «Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Морозівка Міловського району Луганської області, біологічним батьком дитини - ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ Луганської області, Україна?». Проведення експертизи доручено експертам комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної Ради. Відібрання біологічних зразків у дитини - ОСОБА_4 , її матері - ОСОБА_2 та її батька - ОСОБА_1 доручено комунальному закладу «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи». Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з`явитись у визначений експертами день та час для відібрання біологічних зразків і проведення експертного дослідження, а також зобов`язано відповідача ОСОБА_2 забезпечити явку в експертну установу дитини ОСОБА_4 . Роз`яснено сторонам приписи ст. 109 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 27 липня 2021 року про призначення судово медико-генетичної експертизи у справі № 409/334/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув питання про призначення експертизи у відсутність відповідача ОСОБА_2 , при цьому в ухвалі суду від 27 липня 2021 року зазначивши, що остання була належним чином повідомлена про слухання справи через підсистему «Електронний суд».

Крім того, призначаючи у справі судову медико-генетичну експертизу, суд першої інстанції також проігнорував клопотання відповідача про витребування доказів.

Відповідач зазначила, що суд першої інстанції вирішуючи питання про призначення у справі судової медико-генетичної експертизи, не звернув уваги на те, що позивач ОСОБА_1 добровільно визнав себе батьком дитини, про що ним особисто була написана заява до Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у порядку, встановленому сімейним кодексом України, на підставі якої в подальшому у свідоцтві про народження дитини було зроблено запис про його батьківство.

Питання про призначення судової медико-генетичної експертизи повинно вирішуватися після вивчення всіх обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення, однак, суд першої інстанції не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, не обговорював перелік питань та вибір експертної установи, не залучив до участі у судовому засіданні Орган опіки та піклування та не запросив у нього висновку щодо можливості порушення фізичної недоторканності малолітньої ОСОБА_4 та згоди матері на медичне втручання.

Суд першої інстанції доручив проведення судової медико-генетичної експертизи Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи, при цьому не з`ясував думку відповідача з цього приводу та не надав можливість сторонам узгодити експертну установу, в якій може бути проведена експертиза, не роз`яснив наслідки ухилення від участі в експертизі, та можливість проведення такої експертизи у відсутність відповідача.

Ухвалою Луганського апеляційного суду Луганської області від 19 серпня 2021 року роз`яснювалося ОСОБА_1 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що коли в Марківському районному суді розглядалася цивільна справа № 417/5821/18, то ОСОБА_2 з`являлася до суду своєчасно. Відповідач запевняла позивача, що це його дитина вмовляла і обіцяла переїхати до позивача жити і створити сім`ю, коли ж останній визнав дитину відразу подала на аліменти. Відповідач ввела позивача в оману у відношенні його батьківства. На теперішній час ОСОБА_2 жодного разу до суду не з`явилася, вигадуючи різні причини своєї неявки і посилаючись на ті обставини, перевірити які неможливо у зв`язку з тим, що вона перебуває та працює на окупованій території Луганщини. Поведінка ОСОБА_2 суперечлива, раніше вона наполягала на призначені та проведені судово медико-генетичної експертизи в цивільній справі № 147/5821/18 саме в комунальному закладі «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної Ради, зараз же вона намагається уникнути проведення цієї експертизи. Позивач вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому просив ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 27 липня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_1 про призначення судової медико-генетичної експертизи, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки для з`ясування обставин у справі необхідні спеціальні знання в області судової медицини, тому у справі необхідно призначити судову медико-генетичну експертизу для встановлення батьківства.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 22 березня 2021 року клопотання позивача про призначення судової медико-генетичної експертизи по цивільній справі задоволено. Суд призначив у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 судову медико-генетичну експертизу, на вирішення якої поставив питання: «Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Морозівка Міловського району Луганської області, біологічним батьком дитини - ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ Луганської області, Україна?».

Проведення експертизи суд доручив експертам комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної Ради. Відібрання біологічних зразків у дитини - ОСОБА_4 , її матері - ОСОБА_2 та її батька - ОСОБА_1 суд доручив комунальному закладу « Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Постановою Луганського апеляційного суду від 20 травня 2021 року ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 22 березня 2021 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В матеріалах справи відсутні докази отримання сторонами копії постанови Луганського апеляційного суду від 20 травня 2021 року у визначеному законом порядку.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 19 липня 2021 року надано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк до наступного судового засідання, яке відбудеться 27 липня 2021 року для обрання експерта чи експертної установи для проведення судової медико-генетичної експертизи в зазначеній справі.

Із матеріалів справи вбачається, що зазначена ухвала направлялась судом ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» та на електронну адресу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає про те, що справа розглянута судом першої інстанції за її відсутності.

Як вбачається із матеріалів справи, копія ухвали Марківського районного суду Луганської області від 19 липня 2021 року, якою сторонам надавався строк для обрання експерта чи експертної установи для проведення судової медико-генетичної експертизи в даній справі, надіслана ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» та на електронну адресу.

Відомостей про направлення вказаної ухвали засобами поштового зв`язку та вручення ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, зазначаючи в ухвалі 27 липня 2021 року про те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, пояснень щодо призначення судової медико-генетичної експертизи не надавала, однак повідомлялась через підсистему «Електронний суд» та на електронну адресу, не врахував, що згідно з частиною одинадцятою статті 272 ЦПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з підпунктами 15.1, 15.14 пункту 15 частини першої Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції станом на 19 липня 2021 року) до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи дії, в тому числі, подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі; суд вручає судові рішення в паперовій формі.

У пункті 16 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України зазначено, що справи, розгляд яких розпочато та не закінчено за матеріалами у паперовій формі до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС), продовжують розглядатися за матеріалами у паперовій формі. За наявності технічної можливості суд може розглядати таку справу за матеріалами в електронній формі.

Справа, яка переглядається, була розглянута судом першої інстанції за матеріалами в паперовій формі.

Проте в матеріалах справи відсутні докази направлення судом першої інстанції відповідачці копії ухвали від 19 липня 2021 року у паперовій формі, як це передбачено ч. 11 ст. 272 ЦПК України.

Слід зазначити, що рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).

Пунктом 2 параграфа 2 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» підсистеми (модулі) ЄСІТС починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя відповідного оголошення.

У газеті «Голос України» від 4 вересня 2021 року № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистем відеоконференцзв`язку.

Отже з 05 жовтня 2021 року почали офіційно функціонувати три підсистеми (модулі) ЄСІТС - «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистема відеоконференцзв`язку.

Однак станом на день постановлення судом першої інстанції як ухвали від 19 липня 2021 року, так і оскаржуваної ухвали ЄСІТС не розпочала функціонування.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідачкою заявилось клопотання про надіслання копій судових рішень на електронну адресу.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 27 липня 2021 року, як то передбачено ст. 128 ЦПК України та ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Зазначені обставини свідчать про те, що судом першої інстанції порушено порядок направлення копії ухвали від 19 липня 2021 року та відсутні підстави вважати, що відповідачка була належним чином повідомлена про розгляд справи призначеної на 27 липня 2021 року коли вирішувалося питання про призначення судової медико-генетичної експертизи.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема, є: верховенство права; змагальність сторін; пропорційність (пункти 1, 4, 6 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, яка покладає на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза) (ч. 3 ст. 103 ЦПК України).

Згідно із ч. 5 ст. 103 ЦПК України учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при визначенні наявності або відсутності підстав для призначення судової експертизи суди не повинні ігнорувати позицію осіб, які беруть участь у справі. Для забезпечення реалізації вказаного положення суди повинні мотивовано відповідати на клопотання сторін як про призначення експертизи, так і про відмову в її призначенні. Крім того, вирішуючи питання про доцільність призначення експертизи в цивільній справі, необхідно враховувати чи має значення для справи факт, який експерт має встановити, чи не доведений той чи інший факт іншими доказами, зібраними у справі, які реальні можливості тієї чи іншої судової експертизи.

Проте, призначаючи експертизу у справі, судом першої інстанції не дотримано вимоги закону щодо узгодження сторонами експертної установи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачці у визначеному законом порядку надсилалась ухвала від 19 липня 2021 року щодо надання сторонам строку для обрання експерта чи експертної установи для проведення судової медико-генетичної експертизи у даній справі

Як передбачено ч. 3 ст. 103 ЦПК України суд визначає експерта або експерту установу лише у разі недосягнення сторонами згоди у встановлений судом строк.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про порушення судом вимог статті 103 ЦПК України.

Відповідно до положень п.3 ст. 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Проте в оскаржуваній ухвали не зазначені мотиви, з яких суд дійшов висновку про визначення експертної установи, яка повинна відібрати біологічні зразки, а інша експертна установа повинна проводити судову медико-генетичну експертизу. Також судом не з`ясовані обставини місця проживання відповідачки разом з дитиною, оскільки в матеріалах справи містяться документи, які свідчать про те, що відповідачка проживає в м. Луганську, про дані обставини зазначає і сам позивач.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування ухвали Марківського районного суду Луганської області від 27 липня 2021 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки питання про призначення у справі експертизи відноситься до компетенції суду першої інстанції.

При скасуванні ухвали суду з зазначених підстав апеляційний суд вважає недоцільним робити аналіз іншим доводам апеляційної скарги, так як вони можуть стати предметом при повторному розгляді судом першої інстанції заявленого позивачемклопотання.

Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 27 липня 2021 рокускасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2021 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.В. Кострицький

М.В. Назарова