Провадження № 22-ц/812/252/21 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Миколаїв

справа № 482/1423/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Лівінського І.В.,

переглянувши в апеляційному порядку без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) цивільну справу за позовом

акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до

ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості

за апеляційною скаргою

акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області, ухвалене 23 листопада 2020 року суддею Сергієнком С.А. в приміщенні цього ж суду (повне рішення складено того ж числа),

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 2 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з заявою щодо отримання кредитних послуг, на підставі якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, підтвердивши своїм підписом, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору станом на 20 травня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 14 520,92 грн., в тому числі 9693,14 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4827,78 грн. заборгованость за процентами, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 .

Відповідачка ОСОБА_1 участі в судових засіданнях не приймала, своєї позиції щодо позову суду не повідомила.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2020 року позов задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 9 693,14 грн. заборгованості за тілом кредиту та 1403,15 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просив скасувати рішення в частині відмови у стягненні процентів та задовольнити вимоги в повному обсязі. Апелянт посилався на помилковість висновку суду про неузгодженість між сторонами умов кредитування, зокрема щодо сплати процентів, а також залишення без оцінки факту підписання ОСОБА_1 паспорту споживчого кредиту, який містить всі умови надання та повернення кредитних коштів.

Правом відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалась.

Відповідно до частини 1 чи 2 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Частково задовольняючи позов банку, суд першої інстанції виходив з того, що банк не довів факт узгодження з позичальником усіх умов кредитування, а саме розмір процентів та обсяг відповідальності за порушення зобов`язань. При цьому надана позивачем анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не містить таких умов, а наданий суду цей відомчий документ, який неодноразово змінювався, не є достатньою підставою вважати саме ці умови узгодженими сторонами з дотриманням письмової форми угоди. За цих обставин поверненню підлягають тільки отримані відповідачкою кредитні кошти, розмір яких за розрахунком банку складає 9 693,14 грн.

Проте не з усіма висновками суду можна погодитись.

Так, обґрунтовуючи свою позицію за даним спором, суд першої інстанції послався на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та у постанові Верховного Суду України від 23 березня 2017 року у справі №6-2320цс16.

Але за обставинами спору, який розглядав Верховний Суд, при відсутності письмових доказів ознайомлення позичальника з Тарифами банку та Умовами та Правилами надання банківських послуг, останній заперечував, що саме такі умови були узгоджені сторонами при укладенні договору. На відсутності, насамперед, таких доказів і ґрунтувалась позиція Верховного Суду про недостатність підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами.

Проте матеріали даної справи, яка розглядається, свідчать про те, що ОСОБА_1 , отримавши позовну заяву та додані до неї докази, будь-яких заперечень, в тому числі і щодо узгодженості розміру процентів, суду не надавала.

Крім того, суд не дав оцінку наданій банком довідці - інформації про умови кредитування (паспорту споживчого кредиту), яка містить, поряд з іншими умовами, розмір процентної ставки та підписана особисто ОСОБА_1 (а.с.20-21).

Враховуючи відсутність заперечень відповідачки щодо досягнення між нею та банком умов кредитування (сплату процентів), а також паспорту споживчого кредиту, підписаного ОСОБА_1 , суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав вважати ці умови не узгодженими.

Отже, посилання апелянта на наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 процентів, передбачених узгодженими умовами кредитування, є слушними.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідачки заборгованості за процентами, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 526, частин 1 статті 530 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За правилами статті 1048 ЦК (параграф 1 цієї глави) розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що 2 травня 2018 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 19). В заяві, поряд з іншим, також зазначено, що позичальник згоден з тим, що його заява разом з пам`яткою клієнта і тарифами банку складають договір банківського обслуговування про надання банківських послуг (далі - Договір).

Діючі станом на 2018 рік умови кредитування передбачали базову проценту ставку за таким типом кредитування - 3,5 процентів на місяць (а.с.22 зворот).

Останнє збільшення кредитного ліміту відбулось у вересні 2018 року до 4000 грн.(а.с.18).

Строк дії кредитної карти, отриманої ОСОБА_1 , - березень 2022 року (а.с.17).

Окрім Договору, ОСОБА_1 особисто підписано документ, який за визначенням позивача є паспортом споживчого кредиту.

Цей документ містить умови щодо сплати процентів та розмір процентної ставки, яка відповідає умовам кредитування (а.с.20-21).

Отже, підписавши анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту, ОСОБА_1 відповідно до статті 627 ЦК добровільно погодилась та такі умови кредитування та взяла на себе відповідні зобов`язання.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає встановленим обов`язок ОСОБА_1 сплатити не тільки отримані та неповернуті кредитні кошти (тіло кредиту), але і проценти, нараховані позичальнику відповідно до узгоджених сторонами умов.

Для визначення заборгованості за процентами судом досліджені витяг з особового рахунку ОСОБА_1 (а.с.15-16) та наданий банком розрахунок заборгованості (а.с.11-14).

З особового рахунку ОСОБА_1 , з якого вбачається, що відповідачка до жовтня 2018 року отримувала кредитні кошти в межах кредитного ліміту, а з цього часу до березня 2020 року за рахунок кредитних коштів здійснювались щомісячні платежі за послугою «миттєва розстрочка» (509,81 грн.) ( а.с.15-16).

Останнє погашення заборгованості відповідачка здійснила у грудні 2019 року в розмірі 50 грн.

Проценти нараховувались ОСОБА_1 за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5 % на місяць, а з вересня 2019 року - переважно з застосуванням коефіцієнту «2» (а.с.13).

Проте наданий банком розрахунок не містить обґрунтування та порядку нарахування процентів з застосуванням такого коефіцієнту. Відсутні обґрунтування таких умов і у позовній заяві.

Тому апеляційний суд не може вважати обґрунтованим та доведеним належними та достатніми доказами право банку на отримання 4 827,78 грн. заборгованості за процентами.

За розрахунком заборгованості за процентами, здійсненим з застосуванням програми КБ «ПриватБанку», та умов, дійсно узгоджених сторонами при укладенні Договору, заборгованість ОСОБА_1 за процентами за період з 2 травня 2018 року станом на 20 травня 2020 року складає 2 464,77 грн. (а.с121-123).

Отже, апеляційний суд, враховуючи вищевикладене, дійшов висновку, що ОСОБА_1 , поряд із заборгованістю за тілом кредиту в розмірі 9 693,14 грн., має невиконані зобов`язання станом на 20 травня 2020 року зі сплати 2464,77 грн. процентів, які підлягають стягненню відповідно до статей 1048,1054 ЦК.

Судове рішення в частині стягнення 9693,14 грн. тіла кредиту сторони не оскаржували, а тому обґрунтованість судового рішення в цій частині апеляційний суд не оцінює.

Загальний борг відповідачки складає 12 157,91 грн.

Оскільки суд першої інстанції, не врахувавши всі обставини, дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами, судове рішення підлягає зміні.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК підлягає зміні і розмір судових витрат, понесених позивачем при поданні позовної заяви (2102 грн.), які має відшкодувати ОСОБА_1 пропорційно задоволеному позову.

За таким же правилом (пропорційно задоволеним вимогам за апеляційною скаргою) визначається і розмір судових витрат, понесених банком при поданні апеляційної скарги (3153 грн.), які мають бути відшкодовані відповідачкою.

Керуючись статями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2020 року змінити, збільшивши стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з 9 693,14 грн. до 12 157, 91 грн. та судових витрат з 1403 грн. до 1760 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1610 грн. судових витрат, понесених при поданні апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В. Коломієць

І.В. Лівінський

---------------------------------

повну постанову складено 21 січня 2021 року