ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7574/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання - Проценко Я.Б.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна, стягнення аліментів.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , відповідач) про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна, стягнення аліментів, третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації як Орган опіки та піклування.

Позов обґрунтовано наступним.

Позивач являється дідом малолітнього ОСОБА_3 (далі ОСОБА_4 , дитина) , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками ОСОБА_5 є відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (далі ОСОБА_6 ), яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Дитина ОСОБА_4 зареєстрований та проживає разом з дідом, який турбується про свого онука, забезпечує його потреби, займається його вихованням. Відповідач з дня народження ОСОБА_5 не піклується про нього, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а також веде асоціальний спосіб життя як безхатченко. Позивач просить позбавити відповідача батьківський прав відносно ОСОБА_3 , призначити його опікуном дитини та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Ухвалою суду від 03.08.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 06.10.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за відсутності сторони позивача, позов підтримують.

Відповідач належним чином повідомлявся про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив та будь-які заперечення проти позову до суду не подавав.

Від представника третьої особи надійшов Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 щодо ОСОБА_8 , а також подання щодо призначення ОСОБА_1 опікуном над неповнолітнім ОСОБА_3 .

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені ОСОБА_2 , ОСОБА_6 /а.с.8/.

ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_9 , копією свідоцтва про шлюб, відповідно до якого після укладення шлюбу ОСОБА_9 присвоєно прізвище « ОСОБА_10 » /а.с.9,10/.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть /а.с.11/.

Дід ОСОБА_11 піклується про онука та займається його вихованням, на підтвердження чому в матеріалах справи містяться Довідка з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Дарницького району міста Києва» від 29.03.2021, в якій зазначено, що після смерті матері малолітнім ОСОБА_3 турбується його дід ОСОБА_1 , дитина звертається за медичними послугами разом з дідом, який виконує всі рекомендації лікаря /а.с.12/; довідкою № 19 від 19.05.2021, видана закладом дошкільної освіти (ясла-садок) №345 Дарницького району міста Києва, яка видана позивачу про те, що його онук ОСОБА_3 відвідує групу №3 /а.с.13/; Актом від 25.05.2021 року, затвердженим Органом самоорганізації населення у місті Києві, комітет мікрорайону «Рембаза», який підписаний сусідами позивача ОСОБА_12 (кв. АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_13 (кв. АДРЕСА_2 ), яким засвідчено, що малолітній ОСОБА_3 проживає в квартирі АДРЕСА_3 разом зі своїм дідом ОСОБА_1 , який піклується про нього після смерті ОСОБА_6 , оскільки батько ОСОБА_2 не піклується про нього та не бере участі у його вихованні /а.с.14/.

Відповідно до висновку Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №101-8036/02 від 29.10.2021 року, батько дитини вже тривалий час не піклується про сина, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, веде асоціальний спосіб життя, не має постійного місця проживання. Також встановлено, що в однокімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_4 , проживає три особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_14 (сестра ОСОБА_15 по матері). Квартира об лаштована необхідними меблями, побутовою технікою. ОСОБА_15 має окреме ліжко, в достатній кількості одяг, взуття, приладдя для навчання, іграшки. Орган опіки та піклування Дарницького району міста Києва вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_16 щодо малолітньої дитини ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У зв`язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя.

Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне).

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 повністю ухилився від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим позов підлягає до задоволення. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону, відповідають інтересам позивача та неповнолітньої дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей та інше.

Як зазначено у 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЦК України визначено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього кодексу.

Згідно ч. 3 статті 63 цього ж Кодексу, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 3 ст. 243 СК України визначено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним законодавством.

Поданням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації щодо призначення ОСОБА_1 опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_8 орган опіки та піклування затверджує можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_8 .

Виходячи із зазначених норм права і беручи до уваги ситуацію, яка склалася з батьками дитини, суд вважає, що дитина дійсно позбавлена батьківського піклування, і вважає необхідним призначити їй піклувальника в особі його діда, тобто позивача в справі. Обмеження для піклувальника чи піклувальника, які визначені ст. 64 ЦК України, відносно нього відсутні. Дитина проживає разом з ним, він забезпечує її всіма належними умовами для розвитку та займається його вихованням.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дітей присуджуються у частці від заробітку (доходу) їх матері, батька або у твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Ненадання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина є підставою для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров`я та матеріальне становище неповнолітнього ОСОБА_5 , відсутність даних про наявність у відповідача інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, тому суд приходить до висновку, що аліменти слід визначити в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення до негайного виконання у частині стягнення розміру аліментів за один місяць.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст .55,58,60 ЦК України ст.ст. 2, 141, 206, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 150, 164-167, 181-183, 191 СК України, п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», №3 від 30.03.2007 р., беручи до уваги ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року), Декларації прав дитини Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., ст. 18 Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р.), суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити опіку над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 09.07.2021 до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1 816 грн.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_5 .

Третя особа Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації м. Київ, вул. Ялтинська, буд. 14, .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Заставенко М.О.