Провадження №2-о/263/834/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення без руху

22 листопада 2021 року суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Шатілова Л.Г., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яка має неповнолітню дитину -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яка має неповнолітню дитину.

Ознайомившись із матеріалами заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Частиною 3 статті 293 ЦПК України передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Неподання до спільної заяви про розірвання шлюбу договору відповідно до вимог ст. 109 СК України унеможливлює розгляд спільної заяви про розірвання шлюбу судом в порядку ст. 294 ЦПК України та ст. 109 СК України.

Так, до матеріалів справи заявниками наданий договір від 31 жовтня 2021 року про виховання дитини, який нотаріально не посвідчений, що в свою чергу може порушити права та інтереси дитини подружжя, що розриває шлюб.

При цьому, згідно з ч. 8 ст. 294 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Проте, дану вимогу заявниками не виконано, що унеможливлює всебічно, об`єктивно та неупереджено розглянути справу.

До позовної заяви про розірвання шлюбу відповідно п. 4 постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» додаються: оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Таким чином як встановлено судом, заявники не додали оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу.

У той же час заява не містить де на теперішній час проживають сторони, що надавало суду підстави вважати правильним подачу цієї заяви саме до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки положеннями цього Кодексу, які регулюють питання щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, не врегульоване питання про залишення заяви про встановлення факту без руху, то суд застосовує аналогію закону та вважає, що таку можливо залишити без руху відповідно до положень ч. 1 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, слід дійти висновку про залишення заяви без руху та надання заявникам строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 3, 95, 175, 177, 185, 294 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яка має неповнолітню дитину - залишити без руху.

Надати заявникам строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду, а саме:

- надати нотаріально посвідчений договір про виховання дітей відповідно до ст. 109 СК України;

- зазначити про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу;

- надати повні відомості про сторін (адреса проживання);

- надати оригінал свідоцтва про укладання шлюбу.

У випадку невиконання ухвали позовна заява буде вважатися не поданою та повернута заявнику.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набуває законної сили негайно.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Л.Г. Шатілова