Справа № 204/7649/20
Провадження № 2/204/461/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , яку уточнив 19 листопада 2020 року, в якій просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначив, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 грудня 1998 року. Під час оформлення субсидії у жовтні 2020 року позивачу стало відомо про те, що з 16.07.2010 року по теперішній час, окрім нього у зазначеній квартирі зареєстрований ОСОБА_2 , у зв`язку із чим в оформленні субсидії йому було відмовлено. Відповідно до довідки з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, згідно до наявних даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 22 жовтня 2020 року зареєстровано дві особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Ні позивач, ні члени його родини свого дозволу на реєстрацію відповідача у власній квартирі не надавали, відповідач жодного дня не проживав за вказаною адресою, не сплачував комунальні платежі, в утриманні житла участі не брав та його особистих речей в квартирі не має. На підтвердження даного факту членами комісії ОСББ «Кавалерійська 9» було проведено обстеження квартири та складено відповідний Акт від 24 жовтня 2020 року № 14. Вважає, що факт реєстрації відповідача порушує його право на вільне розпорядження і користування майном, а також він позбавлений можливості оформити субсидію. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у квартирі, яка належить позивачу на праві власності, впливає на можливість реалізації власником права користування та розпорядження особистим майном. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не з`явився, але надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та членам її сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_4 30 грудня 1998 року Державним Дніпровським проектним інститутом згідно з розпорядженням від 30 грудня 1998 року № 58 було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 63,2 кв.м. (а.с. 11). Право спільної сумісної власності було зареєстровано МБТІ і записано в реєстрову книгу за № 496п-1290-528. На вказаному свідоцтві про право власності на житло від 30 грудня 1998 року міститься також відмітка про те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою 19 жовтня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-1060 1/3 частина вищезазначеної квартири, що належала ОСОБА_3 перейшла у власність ОСОБА_4 .

Згідно копії картки реєстрації (форма А) вбачається, що з 16 липня 2010 року за адресою: АДРЕСА_3 , був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13), що також вбачається з відповіді обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 26 листопада 2020 року (а.с. 27).

У відповіді Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 10/5-1840 від 22 жовтня 2020 року зазначено, що станом на 22 жовтня 2020 року за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано дві особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований з 30 листопада 1998 року по теперішній час; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 16 липня 2010 року по теперішній час (а.с. 14).

При цьому, у позовній заяві позивач наполягав на тому, що ні позивач, ні члени його родини свого дозволу на реєстрацію відповідача у квартирі АДРЕСА_2 не надавали, відповідач жодного дня не проживав за вказаною адресою, його особистих речей у квартирі не має.

З акта обстеження квартири АДРЕСА_1 вих. № 14 від 24 жовтня 2020 року, складеного комісією Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кавалерійська 9», вбачається, що членами комісії Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кавалерійська 9» було проведено обстеження квартири АДРЕСА_4 за вищевказаною адресою, прямих та непрямих фактів, що підтверджують проживання громадянина ОСОБА_2 в помешканнях квартири не виявлено (а.с. 15).

Крім того, мешканцями секції 1 в будинку АДРЕСА_5 - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 , ОСОБА_6 (квартира 17), ОСОБА_7 (квартира ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_8 (квартира 24) було складено письмову заяву, в якій зазначено, що вони підтверджують той факт, що у квартирі АДРЕСА_4 за вищевказаною адресою з 1998 року проживали: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (померла у 2017 році) та ОСОБА_4 (дочка, виписана 01 жовтня 2020 року у зв`язку з реєстрацією шлюбу). Крім вищевказаних осіб з 1998 року по теперішній час у квартирі АДРЕСА_4 більше ніхто не проживав. ОСОБА_2 ніколи не був помічений, як такий, що проживає у квартирі АДРЕСА_4 (а.с. 16).

У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб в розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач по справі втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_7 , оскільки не проживає там понад один рік, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою.

Таким чином, оцінивши докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_7 , та вважає необхідним дані позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі ст.ст. ст.ст. 319, 383, 391 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень, 80 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез