Дата документу 17.11.2021 Справа № 811/563/2012о
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 811/563/2012о Головуючий у 1 інстанції: Васильченко В.В.
Провадження № 22-ц/807/3291/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) Косінова Ігора Вікторовича на ухвалу Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив суд скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) Косінова І.В. від 31.01.2020р. про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа № 811/563/2012, виданого Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області 24.05.2012р., обґрунтовуючи це тим, що відповідач не здійснив виконання рішення суду і заявник не отримав бажаної мети судового спору захисту свого порушеного права суб`єктом владних повноважень.

Ухвалою Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2021 року скаргу задоволено.

Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП №33458721 про примусове виконання виконавчого листа № 811/563/2012, виданого Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області 24.05.2012р., яка винесена головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) Косіновим Ігорем Вікторовичем.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) Косінов І.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою відмовити задоволенні скарги.

Учасники справи до судового засідання апеляційного суду 17.11.2021р. не з`явились, будучи належним чином повідомлені, отримавши судові повістки: ОСОБА_1 23.09.2021р., державний виконавець Косінов І.В. 21.09.2021р., про що до апеляційного суду повернулись зворотні поштові повідомлення. Про відкладення розгляду жоден з них не клопотав, тому апеляційний розгляд відбувся відповідно до приписів ч. 2 статті 372 ЦПК України у їх відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідноз п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Виходячиіз засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Відповідно ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

На підставі ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судом встановлено, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження ВП № 33458721 про примусове виконання виконавчого листа № 811/563/2012, виданого Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області 24.05.2012р.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) Косінова І.В. від 31.01.2020р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 811/563/2012, виданого Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області 24.05.2012р.

Заявник в особі стягувача ОСОБА_1 у вказаному виконавчому провадженні оскаржив цю постанову до суду, оскільки фактично рішення суду виконано не було.

Суд першої інстанції погодився з цим, вказуючи, що повного виконання рішення Кам`янсько-Дніпровського суду Запорізької області (виконавчий лист № 811/563/2012, виданий 24.05.2012р.) фактично не відбулось, що є достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови та відновлення виконавчого провадження.

В скарзі головного державного виконавця Косінова І.В. зазначається, що суд не зважив на те, що всі можливі виконавчі дії при примусовому виконанні виконавчого листа № 811/563/2012, виданого 24.05.2012р., були вчинені, про що ґрунтовно розписано у змісті постанови про закінчення виконавчого провадження, яка взагалі не аналізувалась судом першої інстанції, хоча її копія міститься в матеріалах цієї справи. Вказує, що закінчення виконавчого провадження відбулось на підставі ч. 3 статті 63 ЗУ «Про виконавче провадження» та п. 11 ч. 1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Але суд виходив лише тільки з того, що фактичне виконання рішення не відбулось, не з`ясувавши, що воно не може бути виконано без участі боржника, до якого державним виконавцем застосовано всі вичерпні заходи, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» для викання такої категорій судових рішень.

Колегія визнає апеляційну скаргу обґрунтованою з огляду на такі обставини.

Встановлено, що на виконанні головного державного виконавця Косінова І.В. перебувало ВП № 33458721 за виконавчим листом такого змісту: «Зобов`язати Кам`янсько-Дніпровську районну державну адміністрацію Запорізької області здійснити державну реєстрацію права власності споруд згідно рішення суду. Визнати за ОСОБА_1 право власності на майно: колодязь вартістю 515 грн., свердловину питної води вартістю 200 грн., паркан вартістю 312 грн., двір (подвір`я) на загальну суму 1027 грн., земельну ділянку, на якій розташовані ці споруди площею 0,287 га по АДРЕСА_1 ».

Отже, за змістом рішення щодо боржника в особі Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації носить зобов`язальний характер: здійснити реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на вище визначене майно, а тому відповідно до положень статті 63 ЗУ «Про виконавче провадження» має бути виконано боржником і не може бути виконано без його участі.

З мотивувальної частини постанови головного державного виконавця Косінова І.В. слідує, що ВП № 33458721 було передано 31.07.2018р. з Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) .

Вимогою від 02.08.2018р. за № 13519-2-03.4 державний виконавець звернувся до боржника про виконання рішення суду в повному обсязі.

Листом за № 1786/01-01-35 від 15.08.2018р. боржником повідомлено, що рішення суду не виконано та не може бути виконано, оскільки діє заявочний принцип, згідно з яким державний реєстратор речових прав на нерухоме майно не може внести без надання переліку документів, необхідних для державної реєстрації, та заяви відомості до Державного реєстру речових прав і провести державну реєстрацію. Також боржник посилався на ч. 4 статті 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обґрунтовуючи неможливість виконання рішення суду.

Наступною вимогою державного виконавця від 02.11.2018р. за № 17377-2-03.4 боржнику запропоновано знову виконати рішення суду в повному обсягу, а також повідомлено про відповідальність за невиконання законних вимог виконавця.

Листом за № 2483/01-01-35 від 20.11.2018р. боржником повідомлено, що рішення суду не виконано з тих самих підстав, що зазначені у попередньому листі від 15.08.2018р.

Відповідно до ч. 1 статті 63 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-19 від 02.06.2016р., який діє на час теперішнього перебування виконавчого листа на виконанні ( виконавче провадження відкривалось на підставі минулої редакції вказаного закону), за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Згідно з ч. 2 статті 63 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначається вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 статті 75 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Постановою від 29.11.2018р. державним виконавцем було накладено штраф на боржника в сумі 5100 грн. за невиконання рішення суду.

Станом на 20.02.2019р. жодних документів, які б свідчили про виконання рішення суду або пояснень з приводу виконання ( невиконання) від боржника на адресу Відділу не надходило.

У відповідності до ч. 2 статті 75 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 3 статті 63 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого ч. 2 цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення суду боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Постановою від 20.02.2019р. на боржника було накладено штраф у розмірі 10 200 грн. за невиконання рішення суду.

Але рішення не було виконано і після цього. Тому 01.04.2019р. начальнику Кам`янсько-Дніпровського відділення поліції Енергодарського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області направлено подання в порядку ст.. 214 КК України про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за ознаками ст. 382 Кримінального кодексу України.

У зв`язку з вказаним постановою головного державного виконавця Косінова І.В. від 31.01.2020р. виконавче провадження № 33458721 закінчено з посиланням на п. 11 ч. 1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Все вище вказане свідчить про те, що головний державний виконавець Косінов І.В. повністю діяв у відповідності до приписів ЗУ «Про виконавче провадження», та правомірно і згідно з вимогами вказаного закону прийняв рішення про закінчення виконавчого провадження.

В скарзі ж ОСОБА_1 взагалі не зазначив, які ж дії цього державного виконавця не відповідають спеціальному закону. А відтак, саме лише посилання на невиконання рішення суду, яке виконувалось належним чином з 2018р. цим відділом виконавчої служби, до якого було передано 31.07.2018р., але не виконано не через дії державного виконавця, а через дії боржника та зміну чинного законодавства в частині здійснення реєстраційних дій щодо майна порівняно з тим, яке існувало станом на час прийняття рішенням судом на користь ОСОБА_1 у 2012 році.

На користь зазначеному свідчить також заперечення самого скаржника ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, у яких він на обґрунтовані доводи апеляційної скарги головного державного виконавця Косінова І.В. парирує лише тим, що останній зобов`язаний був замінити боржника на іншу особу.

При цьому, стягувач ОСОБА_1 не зазначає, що звертався із такою заявою про заміну боржника та йому було відмовлено у цьому.

Між тим, частиною 5 статті 15 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Отже, у державного виконавця були відсутні підстави замінювати боржника правонаступником, оскільки про це не було заявлено ні стягувачем, ні боржником, а також не з`явилась особа, яка вважає себе правонаступником.

Сам же визначений у судовому рішенні боржник не може виконати рішення суду, посилаючись на ч. 4 статті 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з якою не підлягають державній реєстрації речові права, зокрема, на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знищення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю до головної речі, або складовою частиною речі. А також боржник вказував на те, що змінився порядок вчинення такої реєстрації, без дотримання якого він позбавлений можливості здійснити реєстрацію, тобто виконати рішення суду.

Колегія зазначає, що скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою, оскільки в ній не міститься посилань на будь-які порушення, допущені головним державним виконавцем Косіновим І.В., а тому суд безпідставно задовольнив її лише тільки з міркувань фактичного невиконання рішення суду, без здійснення ретельного аналізу виконавчих дій та доводів боржника.

Зважаючи на все вище наведене, колегія відповідно до приписів п.п. 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржувану ухвалу суду

першої інстанції та приймає постанову про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Приймаючи нову постанову про відмову у скарзі, колегія відповідно до вимог статті 141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат, які у такому разі підлягають компенсуванню платнику судового збору за подання апеляційної скарги в особі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у сплаченій сумі в розмірі 2270 грн. за рахунок скаржника ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) КосіноваІгора Вікторовича задовольнити.

Ухвалу Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2021 рокуу цій справі скасувати та в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) судовий збір в сумі 2270 грн.

Постанова набираєзаконної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 листопада 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.