Справа № 669/759/20
Провадження № 2/669/32/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Давидюка О.І.,

з участю: секретаря судового засідання Дем`янюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Білогір`я в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (далі по тексту ТОВ «Фінфорс»), третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович (далі по тексту приватний нотаріус Колейчик В.В.), з вимогою визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3647, вчинений приватним нотаріусом Колейчиком В.В. від 14 березня 2020 року щодо стягнення з неї заборгованості в сумі 15713,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що на підставі виконавчого провадження ВП № 61573135 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 18 березня 2020 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на її відкритих рахунках у банківських установах України.

На прохання позивача один з банків надіслав постанову про арешт коштів боржника, на основі якої було накладено арешт на її відкритті рахунки.

В постанові про арешт коштів боржника ВП № 61573135 від 18 березня 2020 року зазначалось, що ОСОБА_1 заборгувала ТОВ «Фінфорс» 15713,60 грн., при цьому адресою її місця проживання та реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 .

Підставою звернення відповідача до приватного виконавця став виконавчий напис № 3647, вчинений приватним нотаріусом Колейчиком В.В. від 14 березня 2020 року, щодо стягнення з позивача заборгованості на користь ТОВ «Фінфорс» в сумі 15713,60 грн.

Вказує, що відомості про адресу місця реєстрації та проживання ОСОБА_1 , які зазначені у вищевказаній постанові приватного виконавця та відповідно і у виконавчому написі № 3647, вчиненому приватним нотаріусом Колейчиком В.В. від 14 березня 2020 року, сфальсифіковані та абсолютно не відповідають дійсності, тобто приватний нотаріус вчинив завідомо неправомірний виконавчий напис.

Крім того, 28 лютого 2020 року позивачем на рахунок ТОВ «Фінфорс» була внесена попередньо погоджена працівником ТОВ «Фінфорс» сума для погашення заборгованості перед відповідачем в розмірі 7000 грн., тому всі зобов`язання перед ТОВ «Фінфорс» нею були виконанні.

Також, зазначає, що їй від ТОВ «Фінфорс» ніяких письмових повідомлень ані поштою, ані електронною поштою не надходило, попередньо з жодними вимогами відповідач до неї не звертався, суми заборгованості не пред`являв та не обґрунтував, розрахунку не надав, стягнення не вимагав, тобто відповідач самостійно, не вживши шляхів досудового врегулювання спору скористався послугами нотаріуса, чим порушив її права та законні інтереси.

Позивач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити в її відсутності, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, просила позов задовольнити.

Відповідач ТОВ «Фінфорс» про дату, час та місце розгляду справи повідомлене належним чином, представник в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав.

Приватний нотаріус Колейчик В.В. в судове засідання не з`явився.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 березня 2020 року приватним нотаріусом Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис № 3647, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» грошові кошти, а саме заборгованість в розмірі 15713,60 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 18 березня 2020 року ВП № 61573135 за виконавчим написом приватного нотаріуса Колейчика В.В. від 14 березня 2020 року № 3647 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 15713,60 грн. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника (а.с. 7, 23-24).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 29 липня 2020 року ВП № 61573135 за виконавчим написом приватного нотаріуса Колейчика В.В. від 14 березня 2020 року № 3647 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 15713,60 грн. звернено стягнення на доходи боржника (а.с. 12, 26-27).

Позивач ОСОБА_1 вказує, що повідомлення про наявний перед ТОВ «Фінфорс» борг не отримувала, а тому заборгованість, що вказана у виконавчому напису є спірною.

Як вбачається з довідки Покутинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області від 13 березня 2020 року № 79 ОСОБА_1 була зареєстрована в АДРЕСА_2 в період з 16 січня 2017 року по 17 вересня 2019 року (а.с. 8).

Згідно довідки Білогірської селищної ради Хмельницької області від 16 березня 2020 року № 809 ОСОБА_1 дійсно зареєстрована по АДРЕСА_3 з 17 вересня 2019 року по даний час (а.с. 9).

Відповідно до довідки Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Державної митної служби України від 16 березня 2020 року № 07/11-14 ОСОБА_1 з 03 квітня 2012 року по 07 квітня 2014 року працювала в Центрі підвищення кваліфікації, перепідготовки та кінології Державної митної служби України, з 08 квітня 2014 року по теперішній час працює в Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Державної митної служби України (а.с. 10).

Тобто, в матеріалах справи відсутні докази про отримання позивачем ОСОБА_1 вимоги відповідача про наявну перед ним заборгованість, що позбавило її можливості задовольнити або оскаржити цю вимогу.

Крім того, є незрозумілим зазначення у постановах приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 18 березня 2020 року ВП № 61573135 та від 29 липня 2020 року ВП № 61573135, а відповідно і у виконавчому написі приватного нотаріуса Колейчика В.В. від 14 березня 2020 року № 3647, місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки жодних доказів на підтвердження вказаної інформації представником відповідача не надано.

Отже, на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, заборгованість боржника перед стягувачем не була безспірною.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, (далі - Порядок) перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).

Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

За змістом указаних норм права на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.

Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року (справа № 6-158цс 15).

Крім того, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд врахує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не було перевірено безспірність розміру заборгованості, нотаріус не упевнився в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.

Отже, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, а відтак позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім того, відповідач ТОВ «Фінфорс», як кредитор, в силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України не позбавлений права звернутися за стягненням кредитної заборгованості в судовому порядку.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 229, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 14 березня 2020 року № 3647, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» грошових коштів в сумі 15713 гривень 60 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. І. Давидюк