Ухвала

18 листопада 2021 року

м. Київ

справа №752/17797/20

провадження №61-17876ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумовської Марини Анатоліївни, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання електронних торгів недійсними та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д. В., ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумовської М. А., третя особа - Публічне акціонерне товариство«Дельта Банк» про визнання електронних торгів недійсними та витребування майна.

У квітні 2021 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 ;

- заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо розпорядження вказаною квартирою, в тому числі укладати будь-які угоди цивільно-правового характеру, передавати в іпотеку, обтяжувати іншим чином, отримувати під заставу цього майна грошові кошти;

- заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії і приймати будь-які рішення про державну реєстрацію (перереєстрацію) речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо вказаної квартири.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

У листопаді 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому частиною першою статті 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії (пункти 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяв про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З оскаржуваного судового рішення вбачається, що ОСОБА_1 , незважаючи на тривалий судовий процес щодо законності набуття ним квартири, здійснив її відчуження, а саме - 31 березня 2021 року був укладений договір купівлі-продажу спірної квартири між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Відтак, відчуження квартири відповідачем під час вирішення судом спору щодо законності набуття ним даного майна, створило додаткові труднощі для ОСОБА_3 у вигляді необхідності залучити до участі у даній справі в якості співвідповідача нового власника квартири, тобто ОСОБА_4 . Заявником подано клопотання щодо залучення останнього в якості співвідповідача до участі в справі, яке судом першої інстанції не вирішено на час розгляду касаційної скарги.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду

(реалізація майна чи підготовка до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення заяви та накладення арешту на спірну квартиру, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що суд першої інстанції не пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір щодо квартири, яка є предметом позову та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а також не перевірив наявність прямого зв`язку між предметом позову і заходами забезпечення.

Арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення, з метою збереження вказаного майна від подальшого його відчуження, знищення або втрати. Обраний захід забезпечення позову не завдасть непоправної шкоди відповідачу, є достатнім і доцільним.

Крім того, накладення арешту на зазначене майно не позбавляє власника права володіння та користування цим майном.

З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення не впливають.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оцінивши доводи касаційної скарги та мотиви судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування та мотивування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при ухваленні судового рішення про забезпечення позову не викликає розумних сумнівів.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду

від 07 жовтня 2021 року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумовської Марини Анатоліївни, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання електронних торгів недійсними та витребування майна.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров