РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

за участю секретаря судових засідань Добровчан К.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, а також судові витрати по справі.

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що 14 серпня 2009 року між нею та відповідачем укладений шлюб. Від даного шлюбу вони мають дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач вже тривалий час не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі, оскільки є працездатним, має у власності будинок, отримує пенсію, як учасник АТО та працює неофіційно.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позові.

Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти стягнення з нього аліментів, однак, просив зменшити розмір аліментів до 2000 грн.

Суд, проаналізувавши докази по справі, прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 2009 року, про що зроблено актовий запис №1121 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.

Від шлюбу у них народилася донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів, може визначити їх розмір у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.3 ст.181, ч.2 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі; розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який відповідно до ст. 7 акону України «Про Державний бюджет України а 2021рік» складає для дітей віком від 6 до 18 років: з 01.07.2021 р. - 2510 грн., з 01.12.2021 р - 2618 грн.

Суд відхиляє аргумент позивачки, що із відповідача повинні стягуватись аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, оскільки нею не зазначено обґрунтований розмір таких витрат у щомісячному розмірі.

Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в необхідному розмірі, доказів зворотнього відповідачем не надано, а відтак права позивачки порушені та підлягають захисту.

Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, та визнання відповідачем позову в розмірі 2000 грн. аліментів на дитину, виходячи з принципів розумності та справедливості, виправдання дійсними потребами дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в 2000,00 грн., до досягнення дитиною повноліття.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 18.10.2021 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо стягнення з відповідача суми витраченої правової допомоги в сумі 1000 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки позивачем було надано документально підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу (квитанція до прибуткового касового ордеру) в розмірі 1000 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити вимогу про відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги.

Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто.

Крім того, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментівзадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000, 00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18 жовтня 2021 року.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги у розмірі 1000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в сумі 908 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина