ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/5275/20
Провадження № 22-ц/4820/1686/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Плетньов Володимир Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Шевцової Л.М. від 12 серпня 2021 року.

Заслухавши доповідача, заслухавши пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що в липні 2020 року їй стало відомо про відкриття виконавчого провадження № 62834937 та про існування виконавчого напису № 896, вчиненого 26.10.2011 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Плетньовим В.О.

Цим виконавчим написом звернуто стягнення на квартиру площею 64,5 кв.м (предмет іпотеки), яка знаходиться по АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , в рахунок заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в сумі 299390,18 грн., з яких 182559 грн. - по сплаті кредиту у період з 23 липня 2008 року по 26 серпня 2011 року, 38136,37 грн. - по відсотках за користування кредитом за період 20 серпня 2010 року по 25 серпня 2011 року, 76994,81 грн. - пені за прострочення виконання основного зобовязання за період з 24 грудня 2010 року по 26 серпня 2011 року, 1700 грн. - витрат по вчиненню виконавчого напису.

Вважає, що цей виконавчий напис вчинено з порушенням закону, оскільки зі змісту виконавчого напису неможливо встановити, за яким кредитним договором звертається стягнення на її майно та хто виступає боржником.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість в сумі 252515,37 грн. боргу.

Звертає увагу, що не отримувала письмову вимогу від стягувача чи нотаріуса про звернення стягнення на суму, зазначену у виконавчому написі.

Нотаріус в порушення вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» вчинив виконавчий напис про стягнення відсотків на суму 182559 грн., які були нараховані в період з 23 липня 2008 року по серпень 2011 року, тобто в строк понад 3 роки.

Між кредитором та боржником тривали судові спори щодо розміру заборгованості по кредиту, сума заборгованості зазначена у рішенні суду та виконавчому написі відрізняються, кредитор протиправно нарахував відсотки після направлення вимоги про повернення заборгованості.

З цих підстав просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1896 від 26 жовтня 2011 року, вчинений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Плетньовим В.О. про звернення стягнення на квартиру по АДРЕСА_1 , площею 64,5 кв. м, яка належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості перед Товариством «ОТП Факторинг Україна» на загальну суму 299390,18 грн.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2021 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 26 жовтня 2011 року, вчинений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Плетньовим Володимиром Олександровичем, за № 1896 у реєстрі нотаріальних дій, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,5 м. кв., яка належить на праві власності ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на загальну суму 299390,18 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить скасувати рішення суду як незаконне та відмовити в задоволенні позову. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що законом не передбачено отримання згоди майнового поручителя на вчинення виконавчого напису. Товариством не порушено строки позовної давності на стягнення заборгованості. Суд помилково обчислював строк 3 роки починаючи від дня видачі кредиту, тоді як відлік зазначеного строку повинен обчислюватись з дня здійснення останнього платежу по тілу кредиту, тобто, 14.01.2009 року.

Судом помилково застосовано норми Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року та Порядок вчинення нотаріальнх дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, які не діяли на час вчинення виконавчого напису.

На момент вчинення виконавчого напису спору щодо суми боргу між кредитором та боржником не існувало. Розмір заборгованості, вказаний у виконавчому напису, відповідає розміру заборгованості, вказаному у позовній заяві ТОВ «ОПТ Факторинг Україна» про стягнення заборгованості та підтверджується рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.07.2012 року у справі № 2208/3415/2012.

У відзиві ОСОБА_1 просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити як безпідставну. Нотаріус в порушення вимог законодавства стягнув відсотки нараховані у період з 23.07.2008 року по 26.08.2011 року, тобто у строк понад 3 роки. Апелянтом приєднано до апеляційної скарги іпотечне повідомлення адресоване ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та не обгрунтовано неможливість подачі доказів зазначених до суду першої інстанції. Судом правильно встановлено наявність спору про розмір заборгованості.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, будучи належно повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Плетньовим В.О. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Відповідно до листа приватного нотаріуса Плетньова В.О № 19/01-16 від 12.04.2021 року копія виконавчого напису № 1896 від 26.10.2011 року та документи, на підставі яких він вчинений, не збереглися, оскільки ця справа знищена.

Постановою державного виконавця Зінковської Н.С. від 17.08.2020 року на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження ВП № 62834937 про звернення стягнення на квартиру по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в розмірі 299390,18 грн.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2012 року у справі № 2208/3415/2012 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № М01/039/2008 від 22 липня 2008 року в сумі 250695,37 грн. по 850 грн. сплаченого державного мита та по 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Позивачка ОСОБА_1 не отримувала письмову вимогу від стягувача про усунення порушення та звернення стягнення на суму, яка зазначена у виконавчому написі.

22 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № PML-М01/039/2008 в забезпечення виконання кредитного договору № ML-М01/039/2008 від 22 липня 2008 року боржником за яким є ОСОБА_2 . Предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 64.5 кв.м.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - визначена заборгованість не є безспірною, позивачка не отримувала письмову вимогу від стягувача про усунення порушення та звернення стягнення на суму, яка зазначена у виконавчому написі, крім того, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

Доводи апеляційної скарги про вчинення виконавчого напису з дотриманням закону та помилковість висновків суду є безпідставними.

Так, згідно ст. 87 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 зазначеного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року, справа № 320/8269/15-ц підтвердила, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, вже досліджене Верховним Судом України. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.

Встановлено, що оспорюваним виконавчим написом за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги стягувача заборгованість у розмірі 297690,18 грн., а саме 182559 грн. - залишок заборгованості по кредиту за період з 23 липня 2008 року по 26 серпня 2011 року, 38136,37 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 20 серпня 2010 року по 25 серпня 2011 року, 76994,81 грн. - пені за прострочення виконання зобов`язання за період 24 грудня 2010 року по 26 серпня 2011 року та 1700 грн. за вчинення виконавчого напису.

В свою чергу рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.07.2012 року року у справі № 2208/3415/2012 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 (позичальниці) та ОСОБА_3 (поручителя) на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за цим же кредитним договором № М01/039/2008 від 22 липня 2008 року в меншій сумі 250695,37 грн., що складалася з непогашеного кредиту - 182559 грн., відсотків - 3836,37 грн., пені - 30000 грн.

Окрім того, суд першої інстанції правильно констатував порушення процедури вчинення виконавчого напису.

Так, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачка ОСОБА_1 отримувала письмову вимогу від стягувача про усунення порушення та звернення стягнення на суму, яка зазначена у виконавчому написі.

Відповідно до пункту 283 розділу 32 Інструкції про порядок вчинення

нотаріальних дій нотаріусами України № 20/5 від 03.03.2004 року (в редакції від 12.09.2011 року) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Вчинення виконавчого напису за заявою одного з іпотекодержателів здійснюється нотаріусом після спливу десяти днів з дня одержання іншими іпотекодержателями письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника та майнового поручителя, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника або майно іпотекодавця.

Такий висновок у подібних правовідносинах зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19).

Проте як вбачається з іпотечного повідомлення № М00-04-04/94 від 11.04.2010 року (а.с.167), адресованого ОСОБА_1 , банк вимагав сплатити заборгованість 182559 грн. по кредиту та 20643,60 грн. по процентах за користування кредитом.

Нотаріус не врахував невідповідність змісту направленої позивачці досудової вимоги розрахунку заборгованості, представленому нотаріусу, що цілком підтверджує небезспірність вимог банку на час вчинення виконавчого напису.

Суд першої інстанції дійсно помилково послався на норми Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, тоді як підлягали застосуванню норми Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 20/5 від 03.03.2004 року, чинної на час вчинення виконавчого напису, проте це не вплинуло на правильність висновків суду по суті спору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2021 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова