Справа № 495/6393/21
№ провадження 2/495/2427/2021
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
18 листопада 2021 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд у складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.
за участю секретаря Іванченко А.С.,
справа №495/6393/21,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Білгород-Дністровському Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 05 серпня 2021 року звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області через свого представника із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, просить суд: визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин..
Стислий виклад позиції позивача
Так, вимоги позивача мотивовані тим, що він, на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.11.2010 року справа № 2-6728/10 та ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.01.2012 року є власником житлового будинку АДРЕСА_2 .
В належному йому будинку зареєстровані відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не проживають за місцем реєстрації більше 10 років.
За його твердженням, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є незнайомими йому особами.
Припускає, що ці особи, які були прописані у вищевказаному житловому будинку є родичами попередніх власників житлового будинку.
Відтак, згідно вищевказаними обставинами, він і звернувся до суду з позовом, щоб визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_2 , у зв`язку із відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин
Рух справи у суді
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання на 14.09.2021 рік.
14.09.2021 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 29.09.2021 рік.
29.09.2021 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, розгляд справи був відкладений до 18.11.2021 року.
Відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.11.2021 року, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України.
Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату ,час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причина неявки суду невідома.
Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданої заяви, за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що дійсно на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.11.2010 року у справі № 2-6728/10, ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.01.2012 року по тієї ж справі, позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_2 , що також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 33071169 від 03.02.2012 року. /а.с. 16-19/
Згідно наявної в матеріалах справи копії домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_2 у ньому зареєстрований позивач та, окрім інших, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з 21.09.1995 року.
Факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 також підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання, витребуваної на запит суду.
Позивач вказує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у належному йому житлового будинку ще до моменту його придбання позивачем.
В якості надання доказу не проживання відповідачів у будинку, приєднав до матеріалів справи акт від 03.06.2021 року та акт від 29.06.2021 року, складені депутатом Шабівської сільської ради Браткевич О.О. в присутності сусідів-свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у яких повідомлено, що згідно опитування свідків-сусідів, дійсно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , але за даною адресою не проживають протягом 10 років.
Позивач просить застосувати норми права щодо захисту права власності, та вважає що існують усі правові підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, належного позивачу.
Нормативне обґрунтування
Частиною першої статті 316 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). При цьому згідно статті 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Ст. 72 цього Кодексу передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.
Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні.
Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.
У ч.2 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.
Положеннями ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації.
Висновки суду та мотиви прийнятого рішення
Відсутність відповідачів за місцем реєстрації достовірно підтверджено актами від 03.06.2021 року та від 29.06.2021 року.
Таким чином, не зняття з реєстрації відповідачів порушує право власності позивача.
Враховуючи вищевикладене, а саме набуте у встановленому порядку право власності позивача на житловий будинок АДРЕСА_2 , ту обставину, що відповідачі дійсно не проживають в ньому понад встановлені чинним законодавством строки, тобто на протязі 10 років, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 71,72,150 ЖК України, ст. ст. 319, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280, 281, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_2 , у зв`язку із відсутністю в ньому понад встановлені строки без поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Російської Федерації, РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса для листування: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 18 листопада 2021 року.

С У Д Д Я :