ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7104/21 Справа № 180/827/21 Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді - Деркач Н.М.,

суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди,завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що при виконанні трудових обов`язків внаслідок нещасного випадку ОСОБА_1 отримав виробничу травму, у зв`язку з чим 17 липня 2014 року року було складено Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.

Оглядом медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) від 10.11.2014 року ОСОБА_1 первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва.

Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, позивач втратив своє здоров`я, у зв`язку з чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, лікування тощо. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 150 000 гривень, яку просив стягнути з відповідача - АТ "Марганецький ГЗК" .

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року позовні вимоги представника ОСОБА_1 - адвоката Меланчук І.В. задоволено частково.

Стягнуто з АТ "Марганецький ГЗК" на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 60 000 гривень з утриманням податку та обов`язкових платежів. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду першої інстанції змінити, збільшити розмір відшкодування моральної шкоди та стягнути з "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" 150 000 грн, без утримання податків, зборів та інших платежів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не правильно застосовано норми матеріального права.

Також, не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" було подано апеляційну скаргу, в якій відповідач просить рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення розміру моральної шкоди та зменшити розмір суми в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків з 60 000 до 25 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам, рішення винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а апеляційну скаргу АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача - АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат".

17 липня 2014 року об 11-20 год. з позивачем при виконанні трудових обов`язків стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав закриту черепно-мозгову травму, струс головного мозку, забій шийного відділу хребта. За даним випадком складено акт за формою Н-1 №17/2 від 18 липня 2014 року (а.с.15-18).

Згідно з випискою до акту огляду МСЕК від 10. 11.2014 року ОСОБА_1 при первинному огляді встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом (а.с.10-11).

Довідками "Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги" під час повторних оглядів МСЕК від 09.11.2015 року та 07.12.2016 року позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25% внаслідок трудового каліцтва, групу інвалідності не встановлено.

Згідно Акту розслідування нещасного випадку, який трапився '7 червня 2014 року встановлено причини виникнення нещасного випадку: вихід з ладу стабілізатора напруги типу СТ680 380/220В (а.с.19-22).

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що виробнича травма позивача, яка завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникла з вини АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», тому наявні правові підстави для відшкодування моральної шкоди у розмірі 60 000 грн. з утриманням податку та обов`язкових платежів.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок виробничої травми, спричиненої негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Проте, колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що у зв`язку з виробничою травмою позивач постійно відчуває фізичний біль та душевні страждання.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробнича травма отримана позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, тому наявні підстави, передбачені ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, з того, що позивач має постійний головний біль, біль у шийному відділі хребта, запамороченням шумом і дзвоном у голові, зниженням пам`яті, загальну слабкість, оніміння та слабкість в верхній правій кінцівці, сильний біль та обмеження рухомості в плечовому суглобі, болісність в поперековому відділі хребта, мінливість АТ. У нього присутнє постійне відчуття стомлюваності, тривоги , емоційне пригнічення та переживання, які викликані наслідками виробничої травми. Крім того, останній позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, вимушений постійно приймати лікарські препарати, відчуває наслідки травми, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, все це вимагає додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров`я, що порушує нормальні життєві зв`язки ОСОБА_1 .

Проте, визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції помилково визначив її розмір в сумі 60 000 грн.

Матеріалами справи встановлено, що згідно з випискою до акту огляду МСЕК від 10.11.2014 року ОСОБА_1 при первинному огляді встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом (а.с.10-11). Довідками "Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги" під час повторних оглядів МСЕК від 09.11.2015 року та 07.12.2016 року позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25% внаслідок трудового каліцтва, групу інвалідності не встановлено, враховуючи викладене, тяжкість заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань та ті обставини, що також були встановлені судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне визначити розмір компенсації в сумі 25 000 грн.

Доводи апеляційної скарги позивача в частині визначення розміру моральної шкоди у розмірі 150 000 грн. та про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, не врахував тяжкість заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань, тяжкість наслідків, які настали, втрату позивачем професійної працездатності та помилково прийшов до висновку про часткове задоволення позову, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки висновків суду першої інстанції не спростовують.

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції прийшов необґрунтованого висновку про необхідність утримання з визначеного розміру відшкодування податків та зборів згідно чинного законодавства України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до Закону №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 татті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Тому, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що розмір моральної шкоди підлягає стягненню з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити, рішення суду змінити в частині розміру моральної шкоди, зменшивши суму стягнутої моральної шкоди з 60 000 грн. до 25 000 грн., в решті рішення суду підлягає залишенню без змін. оскільки відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" - задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року- змінити, зменшивши суму стягнутої моральної шкоди з 60 000 грн. до 25 000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида