Справа №279/3082/20
Провадження №2/279/58/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13.01.2021 року м. Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Моголівця І.А., з секретарем Мишко В.В., розглянувшицивільну справу №279/3082/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права на користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення права на користування житловим приміщенням.

В обгрунтування позову позивач зазначила, що відповідно до договору дарування від 28.12.2016 року являється власником квартири АДРЕСА_1 . В квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який фактично з квітня місяця 2019 року не проживає за адресою реєстрації місця проживання. Просить позбавити відповідача права на користування житловим приміщенням, з подальшим зняттям з реєстрації.

Позивач в судове засідання не з`явилась, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглянути у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, подавши про це письмову заяву.

Відповідач, будучи належним чином неодноразово повідомленим про час та місце судового розгляду, також був повідомлений оголошенням про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса Коростенського міськрайонного суду Житомирської області krm.zt.court.gov.ua, Е-mail , в судове засідання не прибув, будь-яких заяв та клопотань не подав.

За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ст.247 ч.2 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування приміщенням (квартирою), власником якої являється позивач. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства - ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач являється власником квартири АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований відповідач, який фактично з квітня місяця 2019 року не проживає за адресою реєстрації місця проживання.

В даний час позивач повинен нести додаткові витрати по утриманню квартири, сплачувати кошти за відповідача, оскільки відповідач продовжує бути зареєстрований в належній їй квартирі. Факт відсутності проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації, а саме: по АДРЕСА_1 підтверджується актом сусідів від 30.06.2020 року (а.с.6). Вказані обставини відповідачем не заперечені.

Відповідно до вимог статті 48 Закону України "Про власність", ст.ст.321, 386 Цивільного кодексу України: "власник володіє, користується, розпоряджається своїм власним майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні".

Згідно зі ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; оголошення особи померлою.

За змістом ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідач в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю на свій розсуд.

Таким чином, право позивача ОСОБА_1 , як власника, підлягає судовому захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Водночас, відповідно до ст.7 Закону України №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З огляду на те, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа №21-1438а15).

Тому, позовна вимога про зняття відповідача з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає, оскільки зняття з реєстрації місця проживання безпосередньо проводиться на підставі остаточного рішення суду.

З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини: належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.81, 247, 263 - 265, 268, 272 - 273 ЦПК України, ст.ст.316-317, 321, 391 ЦК України, ст.ст.155, 156, 166 ЖК України, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

В іншій частині вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Коростенським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або двадцяти днів з дня отримання повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, а в разі відмови в його перегляді і відповідачем в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд в 30-денний строк з дня отримання копії рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 від 08.09.1998 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області І.А.Моголівець