Провадження № 2/760/5510/21
Справа № 760/1163/21
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21 січня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді

Зуєвич Л.Л., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 /далі - ОСОБА_2 / (адреса: АДРЕСА_2 ), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жерліцина Олена Володимірівна /далі - приватний нотаріус Жерліцина О.В./ (адреса: 03110, м. Київ, вул. Преображенська, 16, оф. 1), про визнання заповіту недійсним, скасування та виключення зі спадкового реєстру запису про державну реєстрацію заповіту,

ВСТАНОВИВ :

18.01.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 13.01.2021, за підписом представника позивача - ОСОБА_3 /далі - Бабенко Г.П./ (діє на підставі довіреності), в якій позивач просить: визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ) на користь ОСОБА_2 , посвідчений 06.07.2020 приватним нотаріусом Жерліциною О.В., зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 326; виключити зі спадкового реєстру запис про реєстрацію заповіту № 66065490, внесеного в реєстр 06.07.2020 (11:37) приватним нотаріусом Жерліциною О.В., складеного ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , посвідченого 06.07.2020 приватним нотаріусом Жерліциною О.В., зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 326.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Відповідну позовну заяву фактично передано судді по реєстру 19.01.2021.

Розглянувши матеріали позовної справи суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з ст. 131-2 Конституції України (яка набрала чинності з 30.09.2016 відповідно до ЗУ "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 № 1401-VIII), виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 п. 16-1 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України передбачено, що представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 та ст. 131-2 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Відтак приписи п. 3 ч. 1 ст. 131-2 Конституції України щодо представництва виключно адвокатами в судах першої інстанції почали діяти з 01 січня 2019 року.

Відповідно до ст. 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Вбачається, що будь-яка процесуальна дія в суді однієї особи в інтересах іншої особи, внаслідок якої вона набуває певних прав та обов`язків (у тому числі, підписання та/або подання певного процесуального документа до суду) є представництвом, а отже, на такі правовідносини розповсюджується пряма дія положень статті 1312 Конституції України щодо виключного представництва адвокатом інтересів іншої особи.

Також суд враховує, що 06.06.2019 оприлюднено рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «MOLDAVSKA v. UKRAINE» від 15.05.2019 (заява № 43464/18) щодо виключного права адвокатів на представництво в суді. У зазначеній справі заявниця фактично поставила під сумнів позицію, викладену в ухвалі Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 915/579/17, якою заявниці було повернуто касаційну скаргу на рішення судів оскільки цю скаргу підписав представник за довіреністю, проте матеріали справи і касаційної скарги, зокрема додана довіреність, не містили відомостей про наявність у цієї особи статусу адвоката. Молдавська К. М. заявляла про незаконне обмеження доступу до суду касаційної інстанції, що суперечить вимогам пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Однак, у зазначеній справі ЄСПЛ нагадав, що право на доступ до суду не є абсолютним і може бути обмежено, оскільки таке право за своєю природою вимагає державного регулювання відповідно до потреб і ресурсів громади та окремих осіб. Здійснюючи таке регулювання, Договірні Держави користуються певною свободою розсуду. ЄСПЛ також акцентував, що саме лише обмеження вільного вибору захисника, що полягає у представництві саме адвокатом, не суперечить змісту статті 6 Конвенції, оскільки забезпечення ефективного захисту особи може вимагати запровадження відповідних юридичних кваліфікаційних вимог.

При цьому судом береться до уваги, що ч. 2 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Разом з тим, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ, що передбачено п. 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування.

Отже, справи щодо спадкування у будь-якому разі не можуть визнаватись судом малозначними (в силу закону) та підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 , предмет спору у даній справі безпосередньо пов`язаний із відносинами спадкування, а тому дана справа не відноситься до малозначних справ та може бути розглянута виключно за правилами загального позовного провадження.

При цьому, у матеріалах позовної заяви наявна копія довіреності від 27.10.2020, за змістом якої ОСОБА_1 (позивач) уповноважив ОСОБА_3 , представляти його інтереси в органах нотаріату з питання оформлення його спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті його батька, ОСОБА_4 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та отримати свідоцтво про право на спадщину на його ім`я, для чого надав право бути його представником у всіх державних та недержавних установах.

У позовній заяві безпосередньо зазначено, що із позовом звернулася до суду представник за довіреністю ОСОБА_3 , яка власне і підписала таку позовну заяву. При цьому за відомостями Єдиного реєстру адвокатів України не вбачається, що ОСОБА_3 є адвокатом, відповідних підтверджуючих документів матеріали позовної заяви також не містять.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За таких обставин, враховуючи, що цивільна справа за пред`явленим позовом не є малозначною справою, а тому представляти інтереси позивача та підписувати від його імені заяви може виключно адвокат або законний представник, всупереч чому позов підписано особою за довіреністю яка не є адвокатом, то наразі такий позов не може бути предметом розгляду та підлягає поверненню.

При цьому суд роз`яснює, що відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви та направлення справи для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву.

Разом з тим, згідно з ч. 7 ст. ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 60-62, 185, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жерліцина Олена Володимірівна, про визнання заповіту недійсним, скасування та виключення зі спадкового реєстру запису про державну реєстрацію заповіту, повернути позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Копію позовної заяви залишити в суді (ч. 6 ст. 185 ЦПК).

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч. 1 ст. 261 ЦПК України).

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями) /ч. 2 ст. 261 ЦПК України/.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич