УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2021 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Губська Я.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, м.Київ, вул. Кудрявський Узвіз б. 5 Б), треті особи- Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович (м. Івано Франківськ вул. Коновальця Євгена б.433 кімн. 28-29), Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник Олег Іванович (Донецька обл.., м.Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого б.48 Г) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ :

18.11. 2021 року до Київського районного суду м.Харкова надійшла вищевказана позовна заява.

Разом з позовною заявою до канцелярії суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій заявник просить суд зупинити стягнення у виконавчому провадженні №66970252, відкритому на підставі виконавчого напису №7501 від 12.04.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В.

В обґрунтування зазначеної заяви позивач посилається на те, що предметом позову є виконавчий напис №7501 вчинений 12.04.2021 року приватним нотаріусом приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 50 247,52 грн. Зазначив, що вказаний виконавчий напис є спірним, він зазнає порушення прав та інтересів. Вказав, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або чи унеможливити ефективний захист або поновлення його порушених прав.

Вивчивши заяву, суддя вважає, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачені види забезпечення позову, а саме: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В поданій до суду заяві, всупереч вимогам ст.151 ЦПК України, не зазначено: ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Також, відповідно до ч.6 ст.151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Всупереч наведеному, заявником до заяви про забезпечення позову не подано доказів сплати судового збору, також доказів, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», для звільнення заявника від сплати судового збору.

Заявник посилається на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Суд зазначає, що посилання заявника на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав), в зв`язку з чим не сплачено судовий збір, є безпідставним.

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Предметом спору у позовній заяві є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Враховуючи вищенаведене на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, норми ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюється.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки подана заява не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, суд вважає за необхідне її повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя :