У х в а л а

18 січня 2021 року

м. Київ

справа № 185/129/18

провадження № 61-19153 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення збитків, суми прострочених відсотків та пені,

В с т а н о в и в:

28 грудня 2017року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення збитків, суми просточених відсотків та пені, просивши суд: стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» збитки у сумі 3 000,23 доларів США, прострочену заборгованість по відсотках у сумі 4 507,20 доларів США та пеню в розмірі 229 176,42 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення збитків, суми просточених відсотків та пені.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» залишено без задоволення, а рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2020 року залишено без змін.

16 грудня 2020 року представник ПАТ АБ «Укргазбанк» - Артемов А. О., надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року.

У касаційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» - Артемов А. О., просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши касаційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк», Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а ціна позову у справах, у яких заявлено кілька самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, ціна позову в даній справі становить 438 934,00 грн (3 000,23*27,94+4 507,20*27,94+229 176,42), яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102,00*250=525 500,00 грн). При цьому, ціна позову також не перевищує розмір двохсот п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб і станом на день подання касаційної скарги (3 000,23*27,75+4 507,20*27,75+229 176,42 = 437 507,62 грн < 525 500,00).

Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення судів першої та апеляційної інстанцій в даній справі не підлягають касаційному оскарженню.

Разом із цим, у касаційній скарзі представник ПАТ АБ «Укргазбанк» зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки в судових рішеннях убачається неоднозначність судової практики, а також наявна необхідність відступлення від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30 травня 2018 року в справі № 750/8676/15-ц.

Доводи касаційної скарги про те, що висновки судів в оскаржуваних судових рішеннях суперечать практиці Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 24 вересня 2014 року в справі № 6-145цс14, чим порушено формування єдиної правозастосовчої практики, є необґрунтованими, оскільки у наведеному заявником рішенні суду касаційної інстанції та оскаржуваних судових рішеннях установлено різні фактичні обставини у справах на підставі наданих доказів. Разом із цим, рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з врахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, а також постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року в справі № 750/8676/15-ц, і підстав для відступу від її висновків суд не вбачає.

Зазначені заявником касаційної скарги інші аргументи суд вважає необґрунтованими, оскільки вони є виключно його суб`єктивними судженнями та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами попередніх інстанцій.

Інших належних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в даній справі, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі не наведено, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням указаного, оскільки ПАТ АБ «Укргазбанк» подав касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення збитків, суми прострочених відсотків та пені.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук

І. М. Фаловська