Ухвала

Іменем України

19 листопада 2021 року

місто Київ

справа № 213/4662/19

провадження № 61-18248ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі - АТ «Криворізька теплоцентраль») у листопаді 2019 року звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 46 216, 01 грн, інфляційні втрати - 14 773, 28 грн та 3 % річних - 3 492, 81 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач здійснює постачання теплової енергії, втім, відповідачі оплату за отримані послуги належним чином не здійснюють, що призвело до виникнення заборгованості.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2013 року до жовтня 2019 року у розмірі 46 216, 01 грн, суму інфляційних втрат - 14 773, 28 грн, три відсотки річних - 3 492, 81 грн. Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року скасовано рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, встановив, що послугами з централізованого постачання теплової енергії відповідачі не користуються, оскільки за місцем їх проживання з 25 грудня 2010 року і до теперішнього часу не здійснюється централізоване опалення у зв`язку із встановленням автономного опалення, відповідно у відповідачів відсутній обов`язок здійснювати оплату вартості теплової енергії теплопостачальній організації за наведений період, оскільки фактично ці послуги ними не отримано.

Стосовно оцінки доводів позивача про факт самовільного відключення відповідачами від мереж централізованого опалення у належній їм квартирі суд апеляційної інстанції зазначив таке.

На час початку власником квартири ОСОБА_2 процедури щодо встановлення індивідуального автономного опалення квартири 10 лютого 2005 року не було заборони на відключення окремих приміщень (квартир) житлового будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, яка запроваджена пізніше наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169. При цьому, відповідач ОСОБА_2 , отримавши від Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради погодження на відключення від теплопостачання у належній їй квартирі, виконала покладені на неї обов`язки, отримала технічні умови в Акціонерному товаристві «Криворіжгаз»; проект, розроблений проектною організацією; погодила відключення від системи опалення з підприємством КП ТМ «Криворіжтепломережа», що спростовує доводи позивача про самовільне відключення споживача від мереж централізованого опалення.

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «Криворізька теплоцентраль» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Стислий виклад позиції заявника

АТ «Криворізька теплоцентраль» у квітні 2021 року звернулося до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року за нововиявленими обставинами.

Заява обґрунтовувалася тим, що заявник не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні, що за адресою проживання відповідачів з 25 грудня 2010 року і до теперішнього часу не здійснюється централізоване опалення у зв`язку із встановленням ними автономного опалення, про що свідчить акт від 01 березня 2012 року № 2, складений та підписаний уповноваженим представником КП ТМ «Криворіжтепломережа» та власником квартири.

На переконання позивача, система опалення відноситься до сантехнічного обладнання, власник квартири не має права самовільно змінювати систему опалення та здійснювати відключення від мереж централізованого опалення. Опалення є системою, яка гідравлічно та теплотехнічно об`єднує всі квартири (приміщення) багатоквартирного будинку.

Заявник зазначає, що Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого постачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води будинку при відмові споживачів від таких послуг. Порядком встановлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питання щодо відключення від мережі централізованого опалення з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих документів приймає відповідне рішення, яке заноситься до протоколу. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких потрібно звернутися для отримання технічних умов розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект та із закінченням робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

АТ «Криворізька теплоцентраль» наголошує, що позивачем на його запит у березні 2021 року отримано відомості з виконавчого комітету Криворізької міської ради про те, що дозвіл на відключення квартири відповідачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не надавався. Тому, на переконання заявника, відповідачем ОСОБА_1 не надано суду доказів законного відключення квартири від системи централізованого опалення.

Стислий виклад змісту рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційної суду від 27 липня 2021 року у задоволенні заяви АТ «Криворізька теплоцентраль» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року відмовлено.

Суд апеляційної інстанції наголосив, що питання підтвердження чи спростування самовільного відключення відповідачами від теплопостачання у належній їм квартирі досліджувалося судом апеляційної інстанції під час перегляду рішення суду першої інстанції. Судом на підставі належних письмових доказів, поданих відповідачем, встановлено, що таке відключення відбулося на підставі відповідного погодження органу місцевого самоврядування та отримання інших технічних дозволів для встановлення індивідуального автономного опалення квартири.

Отже, відключення належної відповідачам квартири від мережі централізованого опалення здійснено не самовільно.

Суд апеляційної інстанції врахував, що доводи заявника про наявність нововиявлених обставин для перегляду постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року подібні доводам, викладеним у відзиві АТ «Криворізька теплоцентраль» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яким судом апеляційної інстанції під час перегляду рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року надана правова оцінка.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції зробив висновок, що наведені АТ «Криворізька теплоцентраль» обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

АТ «Криворізька теплоцентраль» 04 листопада 2021 року звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року, ухвалити нове рішення по суті.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовувалася тим, що підставою для звернення із заявою про перегляд рішення суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами є отримані заявником у березні 2021 року відомості Криворізької міської ради про те, що дозвіл на відключення належної відповідачам квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не надавався, що, на переконання заявника, ставить під сумнів ідентичність поданих відповідачами доказів про наявність такого дозволу. Вважає, що судом не досліджувалися обставини дійсності надання місцевої радою дозвільних документів на відключення квартири відповідачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з таких підстав.

Норми права, застосовані судом

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін

(частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам потрібно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

Судами встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» надає послуги з централізованого опалення, зокрема у будинку АДРЕСА_1 .

Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості за період з жовтня 2013 року до жовтня 2019 року становить 46 216, 01 грн, також позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 14 773, 28 грн та 3 % річних у розмірі 3 492, 81 грн.

Відповідно до погодження Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради від 10 лютого 2005 року № 597 ОСОБА_2 отримала згоду на відключення від теплопостачання у приміщенні належної їй квартири за умові влаштування альтернативного джерела тепла. Цим погодженням на відповідача покладено обов`язок отримати технічні умови в АТ «Криворіжгаз», отримати проект, розроблений проектною організацією, та погодити відключення від системи опалення з КП ТМ «Криворіжтепломережа».

Актом від 01 березня 2012 року № 2, що складений та підписаний уповноваженим представником КП ТМ «Криворіжтепломережа» та власником квартири ОСОБА_2 , встановлено таке: наявність видимого розриву в системі централізованого опалення, гарячого водопостачання, які заглиблені в стіни, система гарячого водопостачання демонтована, пакет документів наявний, в приміщенні встановлено автономне опалення, акт опломбування газового лічильника 25 грудня 2010 року, пропонується зняти навантаження, Q=0,0075 Гкал/г. та Qг.в.=0,0012 Гкал/г.

Відповідачем ОСОБА_2 отримано робочий проект автономного опалення у квартирі АДРЕСА_2 , технічні умови на проектування газопостачання автономного опалення у цій квартирі, тобто відповідачем виконано умови погодження Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради на відключення від теплопостачання належної їй квартири.

Відповідно до акта приймання в експлуатацію газифікованого об`єкту від 01 грудня 2010 року, складеного комісією «Криворіжгаз», об`єкт (квартира) підготовлений до експлуатації, дозволена врізка та пуск газу, що також підтверджено актами приймання газового лічильника від 13 грудня 2010 року та від 25 грудня 2010 року.

Також суд апеляційної інстанції встановив, що АТ «Криворізька теплоцентраль» стало виконавцем послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку АДРЕСА_1 з 01 жовтня 2013 року, у той час як автономне опалення у квартирі відповідачів встановлено у грудні 2010 року.

Оцінка доводів касаційної скарги

На переконання заявника, нововиявленою обставиною є відомості, отримані АТ «Криворізька теплоцентраль» у березні 2021 року про те, що Криворізька міська рада не надавала дозвіл на відключення квартири відповідачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Заявник вважає, що зазначене відключення здійснено відповідачами самовільно за відсутності відповідного дозволу органу місцевого самоврядування, а оцінені судом апеляційної інстанції письмові докази, подані відповідачем ОСОБА_1 щодо наявності такого дозволу, суперечать відомостям, отриманим заявником у березні 2021 року.

Верховний Суд в оцінці наведених доводів врахував те, що судом апеляційної інстанції під час перегляду рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року досліджувалося питання правомірності відключення квартири відповідачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції, встановив наявність дозвільних документів на відключення квартири відповідачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, які у подальшому власником квартири реалізовано шляхом здійснення такого відключення.

Також суд апеляційної інстанції наголосив на тому, що процедура отримання дозволів та відключення квартири від мереж відбулася відповідно до чинних на той час Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, та Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2005 року № 4.

Наведе дає підстави для висновку, що обставини, про які Криворізька міська рада повідомила заявника у березні 2021 року, тобто після ухвалення 01 жовтня 2021 року рішення суду апеляційної інстанції, зводяться до переоцінки доказів, вже оцінених судом у процесі розгляду справи, а саме щодо наявності/відсутності дозвільних документів на відключення квартири відповідачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

Тож зазначене питання було предметом дослідження судом апеляційної інстанції, заявник подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якій навів заперечення щодо наявності дозволу органу місцевого самоврядування на відключення квартири від мереж та встановлення автономного опалення, які були відхилені судом. Разом з цим, АТ «Криворізька теплоцентраль», реалізуючи свої процесуальні права, вправі було подати письмові докази на підтвердження своїх заперечень та/або клопотати перед судом про витребування таких письмових доказів.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи АТ «Криворізька теплоцентраль» щодо наявності нововиявлених обставин, зробив правильний висновок, що доводи заявника із посиланням на лист Криворізької міської ради не є нововиявленою для справи обставиною та не може слугувати підставою для перегляду судового рішення.

Суд апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваного рішення правильно зазначив про відсутність такої обов`язкової ознаки для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, як наявність нових обставин, істотних для справи.

Відмовляючи у задоволенні заяви АТ «Криворізька теплоцентраль» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду апеляційної інстанції, апеляційний суд правильно виходив з того, що наведені заявником підстави та обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України і не можуть бути підставою для скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ЄСПЛ зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені в скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 3 частини першої, частиною другою статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року за заявою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко