Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючої судді Шевченко О.В.

за участю секретаря судового засідання Шолкової Т.В.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лисичанську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , місце реєстрації якої за адресою: АДРЕСА_1 , про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ

Позивач звернувся з вищезазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 06 лютого 1993 року, зареєстрованому Лисичанським РАЦС Луганської області, актовий запис № 78. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини припинені через непорозуміння та не бажання подальшого сумісного проживання. Рішення позивача остаточне. На примирення не згоден. Вважає, що сім`ю зберегти не можливо. Просив розірвати шлюб.

Ухвалою від 05.10.2020 дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

17 листопада 2020 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про надання строку для примирення тривалістю один місяць.

Ухвалою суду від 17.11.2020, сторонам надано строк для примирення тривалістю 1 місяць. Провадження по справі зупинено.

Позивач у судовому засіданні, 22.01.2021 позов підтримав, та зазначив, що примирення з відповідачкою не відбулося.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 06.02.1993 Лисичанським РАЦС Луганської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 06 лютого 1993 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 78. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 .

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Відповідно до роз`яснень п. 105 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя .

З урахуванням викладеного, судом надано подружжю строк для примирення один місяць, за спливом якого позивач ОСОБА_1 не відмовився від позовних вимог та не відкликав свою заяву про розірвання шлюбу. Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, ніяких заяв з приводу відкладення розгляду справи до суду від останньої не надходило.

Враховуючи те, що примирення протягом призначеного судом строку не відбулося, а також те що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов необхідно задовольнити.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 258-259, 263-265, 274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , місце реєстрації якої за адресою: АДРЕСА_1 , про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 06 лютого 1993 року Лисичанським РАЦС Луганської області, актовий запис № 78, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації якої за адресою: АДРЕСА_1 - розірвати.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Шевченко