Справа № 127/9109/21
Провадження № 22-ц/801/2244/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 рокуСправа № 127/9109/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В.В.,

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою її представником - адвокатом Кривенком Еріком Юрійовичем на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2021 року, ухвалене у складі судді Дернової В.В., в залі суду,

встановив:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилися три дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.06.2020 шлюб між сторонами розірвано. На даний час діти проживають з позивачем та перебувають на його утриманні, і рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2021 року місце проживання дітей визначено разом із батьком. Відповідач періодично бачиться із дітьми, однак матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має можливість її надавати.

З урахуванням наведеного позивач звернувшись в суд із даним позовом, просив стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання дочок - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у розмірі по 5 000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, на утримання дочки - ОСОБА_4 у розмірі 7 000 грн, оскільки вона хворіє та потребує більшого матеріального забезпечення; стягнути з відповідача на його користь аліменти за минулий час, з березня 2020 року на утримання дочок ОСОБА_3 , ОСОБА_5 у розмірі по 60 000 грн, на утримання ОСОБА_4 у розмірі 84 000 грн., а також стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, яка підлягає щорічній індексації відповідно до закону, у розмірі 2 500 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01.05.2021.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, яка підлягає щорічній індексації відповідно до закону, у розмірі 2 500 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01.05.2021.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, яка підлягає щорічній індексації відповідно до закону, у розмірі 2 500 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01.05.2021.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів та визначаючи їх розмір, судом першої інстанції враховано, що відповідач є особою працездатного віку та може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано), а також враховано обов`язок обох батьків утримувати дитину та розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 у більшому розмірі, ніж на інших дітей у зв`язку із її захворюванням, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на лікування дитини є додатковими витратами, вимога про стягнення яких вирішується шляхом звернення до суду з окремим позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення аліментів за минулий час, судом першої інстанції зазначено, що в матеріалах справи відсутні будь - які докази того, що позивач ОСОБА_1 вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача ОСОБА_2 . Натомість, відповідачем надані квитанції з яких вбачається, що нею у добровільному порядку перераховувалися кошти у травні, червні 2021 року на утримання дітей, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення як такі, що не доведені належними та допустимими доказами в силу положень ст. 81 ЦПК України.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , діючи через свого представника, подала апеляційну скаргу у якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є незаконним, ухваленим за неповного з`ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального права.

Зокрема, у апеляційній скарзі зазначено, що посилання позивача на проживання відповідача окремо від дітей має місце лише через те, що ОСОБА_1 не дає можливості дітям проживати разом з матір`ю. На даний час триває розгляд справи №127/17427/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей. При цьому, відповідачем до моменту звернення позивача із позовом про визначення місця проживання дітей було пред`явлено позов про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей та визначення порядку участі батька у їх вихованні.

Судом першої інстанції проігноровано той факт, що позивач навмисне викривляв інформацію з метою висвітлення відповідача у негативній формі.

Також місцевим судом проігноровано надані відповідачем докази на підтвердження належного виховання матір`ю дітей та фактів звернення останньої до правоохоронних органів, щоб мати змогу зустрітися з дітьми.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_2 не приймає участі у фінансовому утриманні дітей є хибними та спростовуються доказами, доданими до відзиву на позовну заяву.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Апеляційна скарга на підставі статті 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.06.2020 (справа №127/9259/20) (а.с. 9).

Від шлюбу у сторін народилися три дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 31.01.2012, серії НОМЕР_2 від 31.01.2012, серії НОМЕР_3 від 31.10.2013 (а.с. 6-8).

Відповідно до довідок Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 04.08.2020 №33960, від 05.08.2020 №34374, №34373, №34375, позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою з 20.12.2013 зареєстровані діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17-20).

Згідно з довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 20.04.2021 №26823 відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37). Однак, як вбачається із Акту ОСББ «Дружний Дім» №1 від 13.07.2020, ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2021, ухваленим у цивільній справі №127/17427/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дітей, визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком ОСОБА_1 . Дане рішення набрало законної сили відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 24.06.2021.

Відповідно до відповіді КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги №4 м. Вінниці» від 23.10.2020 №3031/01-28, виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 23.10.2020 діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , соматично здорові, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений діагноз: дитячий церебральний параліч, спастичний лівобічний геміпарез; паралітична еквіно - варусна деформація лівої стопи; стан після хірургічного лікування у 2018 році - оперована косоокість, складний далекозорий астигматизм (а.с. 27-30).

Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 09.07.2020 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 працювала у Департаменті соціальної політики Вінницької міської ради, її дохід у 1 кварталі 2019 року становив 4 455 грн, у 2 кварталі 2019 року - 9 555 грн, у 3 кварталі - 9 555 грн, у 4 кварталі - 3 185 грн, у 4 кварталі 2019 року ОСОБА_2 отримала дохід від підприємницької діяльності у розмірі 306 929 грн.

Згідно з квитанціями №21 ММ-Р198-176Х-А16Е від 15.06.2021, №87Т7-Е077-3СМВ-ВМЕМ від 25.05.2021, №24В0-00МВ-К2К7-2860 від 23.05.2021, №СН75-ТА37-СЕН7-53ММ від 09.06.2021, №ХСК5-9Т00-Х1РА-4СЧЕХ від 01.06.2021 відповідачем ОСОБА_2 у травні, червні 2021 року було перераховано кошти в рахунок сплати аліментів по 1 000 грн шість разів.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення.

У частині другій статті 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частинами першою - третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково та визначаючи розмір аліментів, врахував вік дітей та їх право на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, працездатність відповідача та можливість надавати матеріальну допомогу дітям, а також прийняв до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину та розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Такий розмір аліментів відповідає принципам розумності та справедливості, забезпечує рівність прав дітей на належний та достатній рівень розвитку та матеріального забезпечення, а оскільки відповідач є здоровою особою працездатного віку, вона зобов`язана піклуватися та утримувати своїх дітей.

Щодо доводів апеляційної скарги про створення позивачем перешкод у проживанні дітей разом з матір`ю, і що на даний час триває розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, то вказані доводи є безпідставними, оскільки як вбачається з відомостей із Єдиного державного реєстру судових рішень вказану справу розглянуто Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 23 жовтня 2021 року, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , за наслідками розгляду якої рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 червня 2021 року залишено без змін.

Також не приймаються судом до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що позивач навмисне викривляв інформацію з метою висвітлення відповідача у негативній формі та проігноровано надані відповідачем докази на підтвердження належного виховання матір`ю дітей і фактів звернення останньої до правоохоронних органів, щоб мати змогу зустрітися з дітьми, так як вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні даного позову.

Посилання ОСОБА_2 на те, що нею подано докази на підтвердження прийняття участі у фінансовому утриманні дітей, є безпідставними, оскільки з матеріалів справи видно, що сторони добровільно не домовилися про утримання дітей, а тому кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд.

Отже, судом першої інстанції рішення про стягнення аліментів у визначеному розмірі ухвалено з урахуванням принципу розумності та справедливості та за наявності законних підстав для стягнення аліментів.

Будь-які інші докази зміни матеріального та сімейного стану відповідача чи погіршення її стану здоров`я в матеріалах справи відсутні.

Як зазначено вище, що при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, викладені у статті 182 СК України.

Подаючи апеляційну скаргу та заперечуючи проти визначеного розміру аліментів, відповідачем взагалі не було надано будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження неможливості сплати нею аліментів в такому розмірі або ж для визначення аліментів у іншому розмірі.

17.11.2021 ОСОБА_2 долучено до матеріалів справи довідку про її доходи, згідно якої вона працює у ОСОБА_9 на посаді продавця продовольчих товарів, її дохід за один місяць складає 6 150 грн, а за період з травня 2021 року по жовтень 2021 року - 36 800 грн.

Однак, вказана довідка судом до уваги не приймається, з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів не приймає доданий до апеляційної скарги новий доказ - довідку про доходи ОСОБА_2 , оскільки такий доказ до суду першої інстанції відповідачем не подавався, він не був предметом дослідження суду першої інстанції.

При цьому, суд звертає увагу на те, що наданий відповідачем додатковий доказ підтверджує факт працевлаштування ОСОБА_2 на вказану посаду ще у травні 2021 року, тоді як оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції 30 липня 2021 року, а відтак будь-які об`єктивні причини його неподання суду першої інстанції відсутні, посилання на хворобу особи, яка видала довідку, належними доказами не підтверджене.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами частин 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Апеляційний суд зазначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, тому з огляду на встановлені у справі обставини, визначені судом першої інстанції аліменти у розмірі 2 500 грн на утримання кожної із дітей, є достатніми для повного фізичного, інтелектуального, культурного, духовного і соціального розвитку дітей, і вказаний розмір аліментів не порушує інтереси сторін.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

З огляду на наведені обставини, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що сторони не позбавлені можливості згодом, після визначення розміру аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (стаття 192 СК України).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником - адвокатом Кривенком Еріком Юрійовичем залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук