ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» січня 2021 року

м. Харків

справа № 638/13917/16-ц

провадження № 22-з/818/6/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , представниця позивачки ОСОБА_2 ,

відповідачі - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Десята Харківська державна нотаріальна контора

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року в складі судді Омельченко К.О.

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Десятої Харківської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин та визнання спадкоємицею першої черги, у якому просила встановити факт того, що вона є рідною дочкою ОСОБА_6 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати її спадкоємицею першої черги за законом після його смерті.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено; встановлено факт того, що ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнано її спадкоємицею першої черги за законом після його смерті.

На вказане рішення суду 16 квітня 2019 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 червня 2019 року задоволено клопотання ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , призначено проведення генетичного тесту ДНК щодо визначення спорідненості (родинних зв`язків) ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як рідними сестрами, батьком яких є ОСОБА_6 , проведення якої доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Верітас Лаб», на вирішення якої поставлено наступне питання: чи може бути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у яких батько - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ?; попереджено експертів про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК України; попереджено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про наслідки ухилення від проведення експертизи, передбачені статтею 109 ЦПК України, відповідно до якої у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні; витрати за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 ; провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково; рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року в частині визнання ОСОБА_1 спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині відмовлено; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року касаційні скарги ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року в нескасованій після апеляційного перегляду частині, ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 червня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про встановлення батьківства залишено без змін.

01 листопада 2019 року поштою ОСОБА_1 через представника подала до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заява мотивована тим, що судом апеляційної інстанції призначено у справі проведення тесту ДНК, за який вона сплатила Товариству з обмеженою відповідальністю «Верітас Лаб» 9500,00 грн, однак питання щодо розподілу цих судових витрат не вирішено.

Просила ухвалити додаткове рішення по справі та стягнути з ОСОБА_3 на її користь витрати за проведення експертизи у розмірі 9500,00 грн.

Протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 05 листопада 2019 року заяву передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Піддубний Р.М., судді колегії Котелевець А.В., Тичкова О.Ю.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 квітня 2020 року заяву передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Овсяннікова А.І., судді колегії Коваленко І.П., Маміна О.В.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2020 року заяву передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Бурлака І.В., судді колегії Хорошевський О.М., Яцина В.Б.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 22 грудня 2020 року, та ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року заяву призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 29 грудня 2020 року від завідувача Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори. 18 січня 2021 року від представниці ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та її представниці. 06 січня 2021 року та 11 січня 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшли повідомлення про вручення поштового відправлення, в яких зазначено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за місцем реєстрації відсутні, про що складено довідку про причини повернення/досилання. Оскільки судові повістки надіслано на останню відому адресу учасників справи, вони вважаються доставленими.

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви вважає, що заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

У частинах першій, третій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Тлумачення змісту положень статті 270 ЦПК України свідчить про те, що додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України підстав.

За загальним правилом, у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі, процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати , пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами 3-7 статті 139 ЦПК України передбачено, що експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.

У випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Суд має право накласти арешт на грошові кошти чи майно такої сторони в межах сум, присуджених до стягнення, в порядку, встановленому цим Кодексом для забезпечення позову.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході її перегляду судом апеляційної інстанції призначено проведення генетичного тесту ДНК щодо визначення спорідненості (родинних зв`язків) ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , проведення якого доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Верітас Лаб».

З листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Верітас Лаб» від 21 серпня 2019 року вбачається, що для проведення тесту ДНК ОСОБА_1 необхідно сплатити в повному обсязі 9500,00 грн у строк до 14 вересня 2019 року та сторонам необхідно з`явитися для забору генетичних зразків 14 вересня 2019 року о 09-00 годині (а. с. 272-273, том 1).

ОСОБА_1 повністю оплачено проведення генетичного тесту ДНК у розмірі 9500,00 грн, що підтверджується копією квитанції Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від 10 вересня 2019 року та листом товариства від 02 жовтня 2019 року (а. с. 32-33, 40, том 2).

Однак, як вбачається з наданих ОСОБА_3 заяв, вона відмовилась від участі у заборі генетичних зразків (а. с. 1-5, том 2).

У зв`язку з неявкою ОСОБА_3 14 вересня 2019 року о 09-00 годині до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верітас Лаб» проведення генетичного тесту ДНК щодо визначення спорідненості ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не видалось можливим, що підтверджується листом товариства від 02 жовтня 2019 року (а. с. 32-33, том 2).

Отже, вказаний тест не проведено через неявку ОСОБА_3 для забору генетичних зразків ДНК. При цьому, його проведення повністю оплачено ОСОБА_1 .

Вимогами цивільного процесуального законодавства, зокрема, статтею 139 ЦПК України, визначено порядок та підстави виплати експертам винагороди за виконану ними роботу, однак не врегульовано питання щодо стягнення коштів з експертних установ у разі не проведення експертизи.

Нормами ЦПК України також не передбачено можливість для суду при розподілі судових витрат між сторонами стягувати з експертної установи, яка не є стороною у справі, сплачені стороною кошти в разі не проведення експертизи.

Оскільки зазначену експертизу у справі не проведено, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Верітас Лаб» не є учасником справи, в якій судом призначалось експертне дослідження, сплачені кошти в даному випадку не можуть бути віднесені до судових витрат та розподілені в порядку статті 141 ЦПК України.

За таких обставин позивачка має право пред`явити вимоги безпосередньо до товариства, а не вимагати вирішення вказаного питання шляхом ухвалення додаткового судового рішення.

У зв`язку з чим, підстав для ухвалення судом апеляційної інстанції додаткового судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на проведення експертизи у розмірі 9500,00 грн не вбачається.

Керуючись ст. ст. 141, 142, 270, 368, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву представниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року в складі судді Омельченко К.О. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Десятої Харківської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин та визнання спадкоємицею першої черги залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 21 січня 2021 року.