ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6887/21 Справа № 2-2934/11 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С.О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2021 року

по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про заміну сторони стягувача по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим та за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2021 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про заміну сторони стягувача по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим та за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.02.2011 року у справі №2-2934/11 стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором №0. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14.03.2018 року замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк». 23 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №2306/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором №0, тому просить замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у вищезазначеній цивільній справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони стягувача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим та за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у цивільній справі № 2-2934/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим та за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05.05.2021 року по справі №2-2934/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ТОВ Вердикт Капітал про заміну вибулого стягувача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала постановлена без повного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, а також с порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська перебувала цивільна справа №2-2934/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у якій рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2011 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2011 року - скасовано і в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено, позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 329-В/ІЦ-05 від 29 липня 2005 року в розмірі 347 082, 38 грн. та судові витрати 1730 грн.(а.с.210-213, т.1).

Згідно з матеріалами справи 19 серпня 2011 року представник ПАТ «УкрСиббанк» на виконання зазначеного судового рішення отримав два виконавчих листи, за якими відкрито виконавче провадження(а.с.232, т.1).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2018 року замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з примусового стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №329В/ІЦ05 від 29.07.2005 року у розмірі 347 082,38 грн. та судові витрати 1 730 грн., згідно виконавчих листів №2-2934/2011, з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»(а.с.23, т.2).

23.09.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №2306/К про відступлення прав вимоги за кредитним договором, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором №0(а.с.45-55, т.2).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Тлумачення ч.1 ст.512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного СудуУкраїни від 20 листопада 2013 року в справі № 6-122цс13зазначено, що «за змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження».

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20) вказано, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони. Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах».

У справі, що переглядається, виходячи з наданих заявником договорів про відступлення права вимоги та платіжних доручень про сплату вартості відступлення, судом першої інстанції встановлено факт переходу права вимоги за кредитним договором №0 від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал».

Доводи апеляційної скарги, що вимоги заявника про заміну сторони (стягувача) у справі після ухвалення судового рішення не можуть бути задоволені в порядку, визначеному статтею 442 ЦПК України при невідкритому виконавчому провадженні є помилковими.

Відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач.

У частині першій, другій статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Тлумачення вказаних норм права свідчить, що після видачі виконавчого документа процесуальний статус позивача у правовідносинах, пов`язаних із примусовим виконанням судового рішення, змінюється на стягувача.

Питання заміни сторони в справі (позивача або відповідача) та третьої особи її правонаступником врегульоване положеннями статті 55 ЦПК України. Заміна ж стягувача у виконавчому провадженні або виконавчому листі передбачена статтею 442 ЦПК України.

Аналіз змісту заяви ТОВ «Вердикт Капітал» свідчить, що заявник просить замінити саме стягувача з посиланням на положення статті 442 ЦПК України, що не суперечить чинному процесуальному законодавству.

Європейський суд з прав людини вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова