Єдиний унікальний номер 235/7497/20
Провадження №2/235/212/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Бородавки К.П. за участю секретаря судового засідання Григор`євої С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Покровська в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника - адвоката Малькевич Н.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «Краснолиманське» (далі - відповідач) на свою користь заборгованість із заробітної плати в сумі 75 680,41 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 04.10.2020 по день ухвалення судового рішення, розмір якого станом на 17.11.2020 становить 36 461,58 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачем перебував в трудових відносинах, 22.01.2020 був звільнений згідно зі ст.38 КЗпП України, при звільненні відповідач не провів розрахунку з позивачем; в день звільнення позивач не працював, тому 01.10.2020 направив на юридичну адресу відповідача заяву про проведення з ним остаточного розрахунку, яка не була вручена під час доставки 03.10.2020, тому вважає, що вказана заява з вимогою про розрахунок доставлена відповідачу саме 03.10.2020.

Посилаючись на приписи статей 116 та 117 КЗпП, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток.

Ухвалою суду від 23.11.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження; за клопотанням позивача витребувано у відповідача довідку про розмір заборгованості із заробітної плати та інших належних при звільненні платежів позивача; довідку про розмір середньоденного заробітку позивача за останні два місяці перед звільненням (а.с.25).

Позивач та його представник до суду не прибули, позивач надав заяву про розгляд справи без нього, на позові наполягає (а.с.19).

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув, надав відзив на позов, в якому просить відмовити в позові, зазначивши таке. 22.01.2020 день звільнення повивача - не робочий день для останнього; в день звільнення та після позивач до відповідача з вимогою про розрахунок не звертався; позовна заява отримана відповідачем 09.12.2020; посилаючись на приписи ст.117 та ст.116 КЗпП України, оскільки позивач після звільнення з вимогою про розрахунок до відповідача не звертався, просить відмовити в позові. До відзиву додані документи, витребувані судом (а.с.33-35).

В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю її учасників.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Сторонами визнано, матеріалами справи підтверджено, що позивач перебував з відповідачем в трудових відносинах з 07.03.2018; наказом відповідача від 22.01.2020 №21к позивача звільнено з шахти за власним бажанням згідно зі ст.38 КЗпП України, з 22.01.2020 (а.с.7-9,39).

Із копії заяви позивача та записки про надання відпустки вбачається, що позивач 22.01.2020 перебував у відпустці тривалістю 1 календарний день (а.с.37,38).

Згідно з довідкою відповідача від 16.12.2020 №347 сума заборгованості із заробітної плати перед позивачем на дату складання довідки дорівнює 52931,03 грн, з яких 20337,27 грн - за листопад 2019р., 7736,88 - за грудень 2019р., 24 856,88 грн - за січень 2020 р.; наведені суми заборгованості вказані після утримання обов`язкових податків та зборів (а.с.42).

Відповідно до довідки відповідача від 16.12.2020 №346 середній заробіток позивача, враховуючи кількість робочих днів та нараховану заробітну плату за листопад - грудень 2019 р. дорівнює 1483,05 грн (а.с.41).

Суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права.

За приписами ст.47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Враховуючи наведені законодавчі приписи та встановлені обставини спірних правовідносин, за відсутністю доказів на підтвердження того, що станом на дату розгляду справи 20.01.2021 відповідач здійснив позивачу виплату заборгованості із заробітної плати в сумі 52 931,03 грн, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в означеній сумі.

Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як встановлено судом з наявних у справі доказів, позивач в день звільнення - 22.01.2020 не працював; доказів отримання відповідачем пред`явленої позивачем відповідачу письмової вимоги від 30.09.2020 (а.с.13) позивачем не надано, факт направлення такої вимоги відповідачу не є належним доказом її отримання роботодавцем, отже, доводи позивача з означеного є помилковими.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 27.01.2020 у справі № 682/3060/16-ц (провадження № 61-23170сво18) висловив такий правовий висновок про застосування норми права:

ураховуючи зазначені положення законодавства України, звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена ст.116 КЗпП України (якщо така вимога раніше не пред`являлась). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі ст.117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту, коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за ст.117 КЗпП України настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені у ст.116 КЗпП України. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця (власника або уповноважений ним орган).

З розписки про отримання представником відповідача копії позовної заяви позивача вбачається, що позов отриманий представником відповідача 09.12.2020 (а.с.28). Доказів розрахунку з позивачем не пізніше наступного дня після отримання відповідної вимоги відповідачем до суду не надано, як не надано й доказів на підтвердження відсутності вини відповідача у вчиненні відповідного порушення (затримки розрахунку при звільненні).

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку з 10.12.2020 (наступний день після отримання позовної заяви відповідачем) по 20.01.2021 (день постановлення рішення суду).

Вирішуючи питання розміру середнього заробітку за час затримки, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з розміру середньоденного заробітку позивача відповідно до довідки відповідача від 16.12.2020 №346, який розрахований відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, та дорівнює 1483,05 грн.

На день постановлення даного рішення (20.01.2021) час затримки розрахунку із позивачем дорівнює 27 робочим дням (з 10.12.2020 по 20.01.2021 включно). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток в розмірі 40042,35 грн (1483,05 грн.*27 робочих днів).

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати.

Враховуючи правила ст.141 ЦПК України, сума в розмірі 840,80 грн (судовий збір за заявлену вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави; сума в розмірі 303 грн - судовий збір за заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку, сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру заявлених вимог (36%).

Згідно з п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, підлягає негайному виконанню, тобто в даному випадку сума заробітної плати за листопад 2019р. в розмірі 20337,27 грн.

Керуючись статтями 141, 264, 265, 430 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість із заробітної плати в розмірі 52 931,03 грн (п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот тридцять одна грн 03 коп) (сума вказана після утримання обов`язкових податків та зборів) та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, без урахування сум податків і зборів, в розмірі 40042,35 грн (сорок тисяч сорок дві грн 35 коп).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 303,00 грн (триста три грн 00 коп).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заробітної плати за листопад 2019р. в розмірі 20337,27 грн (двадцять тисяч триста тридцять сім грн 27 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до або через відповідний суд.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», місцезнаходження - Донецька область, м.Родинське, ДП «ВК «Краснолиманська», .

Суддя