Справа № 324/1694/20
Провадження № 2-о/324/25/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

за участю секретаря судового засідання Божко В.О.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Богдана В.М.,

представника заінтересованої особи Чайки Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Пологи цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області в особі Пологівського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

28 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною заявою, вказуючи, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Зелений Гай Томаківського району Дніпропетровської області.

У 1989 році він переїхав разом з матір`ю у село Басань Пологівського району Запорізької області. З 1989 року по 1993 рік навчався у КУ «Шевченківська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів» з 5 по 9 клас. 14 вересня 1993 року він вибув на навчання у Російську Федерацію, і навчався у Тульському професійному технічному училищі №40 до 1996 року. Шістнадцять років йому виповнилося у 1994 році. В цей час він проживав за місцем навчання у м.Тула Російської Федерації і паспорт отримав саме там. У той час у місті Тула видавалися паспорти зразків Радянського Союзу, тому йому було видано паспорт вказаного зразку. Після закінчення Тульського професійного технічного училища у 1996 році він повернувся додому у село Басань Пологівського району Запорізької області, де проживає на даний час.

У 2020 році ОСОБА_1 звернувся до Пологівського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області з приводу обміну паспорту зразка СРСР на паспорт громадянина України, проте йому було відмовлено у видачі паспорта з тих підстав, що він не може документально довести факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Таким чином, Пологівським районним сектором управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області йому надана відмова щодо оформлення паспорта громадянина України, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до Пологівського районного суду для встановлення факту проживання на території України у вказаний час.

Встановлення юридичного факту проживання ОСОБА_1 станом на 24 серпня 1991 року на території України необхідно йому для отримання паспорта громадянина України.

У зв`язку з зазначеним заявник просить суд постановити рішення, яким встановити юридичний факт у тому, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 у селі Басань Пологівського району Запорізької області.

У судовому засіданні заявник і його представник підтримали заяву з зазначених у ній підстав і просили її задовольнити, зазначивши в резолютивній частині рішення, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 24 серпня 1991 року постійно проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 в АДРЕСА_1.

Завідувач Пологівського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Чайка Н.Б. у судовому засіданні пояснила, що 05 березня 2020 року до Пологівського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області звернувся ОСОБА_1 з питання отримання паспорта громадянина України. В ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 за паспортом громадянина колишнього СРСР, який він отримав по досягненню 16-річного віку в Тульській області Російської Федерації. Звернення ОСОБА_1 було розглянуте, в отриманні паспорта відмовлено та роз`яснено порядок набуття громадянства України: про подачу до територіального підрозділу необхідних документів, зокрема, судового рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Просила винести рішення на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що вона є матір`ю заявника у справі. До заміжжя вона постійно жила в АДРЕСА_1, а після вступу у шлюб вона виїхала з чоловіком у с.Зелений Гай Томаківського району Дніпропетровської області, де ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_1 . У 1989 році вона з сином ОСОБА_1 повернулися до с.Басань, де постійно проживали до 1993 року, нікуди не виїджали. За цей час ОСОБА_1 закінчив 9 класів, а в 1996 році він поїхав до Тульської області в Російську Федерацію, де жила старша дочка свідка, рідна сестра заявника у справі. У Росії ОСОБА_1 закінчив училище, після чого повернувся до села Басань, де проживає по теперішній час. Син звертався до ряду установ з приводу отримання паспорту громадянина України, бо у нього дотеперішній час паспорт колишнього СРСР, який він отримав у Росій по досягненню 16 років.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він є односельцем родини ОСОБА_1 . Раніше він зі своєю сім`єю проживав у АДРЕСА_1 по сусідству з ОСОБА_1 , тепер він проживає в цьому ж селі, але вже не навпроти Овчаренків по вул.Чкалова, а по іншій адресі. Як односелець він знає добре родину ОСОБА_1 , він ріс разом з матір`ю заявника, хоча вона трохи старше за нього, свідка. Свідку відомо, що мати заявника ОСОБА_2 вийшла заміж і виїхала до Дніпропетровської області, де народила сина ОСОБА_1 , заявника у справі. У 1988 чи у 1989 році, більш точно він не може сказати, ОСОБА_2 повернулася до с.Басань разом з тоді неповнолітнім сином ОСОБА_1 , який став навчатися у школі в селі Шевченкове. ОСОБА_1 по 1993 рік постійно проживав разом зі своєю матір`ю в с.Басань, закінчив 9 класів, нікуди з села не виїжджав, а потім виїхав до Росії навчатися в технікумі чи в училищі. У 1996 році ОСОБА_1 повернувся до с.Басань, де проживає по теперішній час.

Суд, вислухав у судовому засіданні заявника і його представника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає заяву ОСОБА_1 такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 26 ЦК України передбачено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно ст.27 ЦК України правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов`язки, є нікчемним. Правовий акт Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб не може обмежувати можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов`язки, крім випадків, коли таке обмеження передбачено Конституцією України.

Згідно ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно ст.269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Відповідно до ст.270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним.

Згідно ст.272 ЦК України фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. В інтересах малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх фізичних осіб, які за віком або за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники. Фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав.

Згідно ст.310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно із п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п.8 Порядку встановлення належності до громадянства України, відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР; в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п.5 ч.1 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом з копії паспорта громадянина СРСР, заповненого російською мовою, встановлено, що « ОСОБА_1 родился ІНФОРМАЦІЯ_2 в селе Зеленый Гай Томаковского района Днепропетровской области, паспорт выдан ІНФОРМАЦІЯ_3 года отделом внутренних дел города Белева Тульской области» (а.с.5).

З копії свідоцтва про народження, заповненого російською мовою, встановлено, що « ОСОБА_1 родился ІНФОРМАЦІЯ_2, его родители: отец ОСОБА_9 , мать ОСОБА_10 » (а.с.7).

З копії свідоцтва про неповну загальну середню освіту на а.с.7 встановлено, що ОСОБА_1 у 1993 році закінчив загальноосвітню школу І-ІІ ступенів с.Шевченкове Пологівського району Запорізька обл. (а.с.7).

З копії довідки, виданої 30 травня 2012 року Генеральним консульством Російської Федерації в м.Харків, Україна, встановлено, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Зелений Гай Томаківського району Дніпропетровської області, УРСР, не отримував громадянство Російської Федерації і згідно законодавства Російської Федерації про громадянство громадянином Російської Федерації він не є (а.с.8).

З копії довідки №484, виданої 18 вересня 2020 року Басанським старостинським округом Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року на території України, а саме за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

З копії довідки №432, виданої 17 серпня 2020 року Басанським старостинським округом Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно проживає без реєстрації в с.Басань, разом з ним проживає зареєстрована мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12).

З копії довідки про склад сім`ї №578, виданої 01 грудня 2020 року Басанським старостинським округом Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має склад сім`ї - мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13).

З копії довідки, виданої КУ «Шевченківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Пологівської районної ради Запорізької області №01-19/45 18 серпня 2020 року, встановлено, що ОСОБА_1 дійсно навчався з 5 по 9 клас у КУ «Шевченківська загальноосвітня школа І-П ступенів» Пологівської районної ради Запорізької області у 1989-1993 роках і отримав свідоцтво про неповну загальну середню освіту (серія НОМЕР_1 ) (а.с.14).

У 2020 році заявник ОСОБА_1 звернувся до Пологівського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області для отримання паспорта громадянина України.

Згідно відповіді завідувача Пологівського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Чайки Н.Б., ОСОБА_1 було роз`яснено, що відповідно до Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особи чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року №5492-V-І, Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-ІІІ, Порядку оформлення видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою КМУ від 25 березня 2015 року №302, громадянину ОСОБА_1 надана відмова щодо оформлення паспорта громадянина України та рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення постійного факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року (а.с.9-10).

З довідки №612, виданої 29 грудня 2020 року Басанським старостинським округом Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у 1989 році зі своєю матір`ю ОСОБА_2 переїхав на постійне місце проживання з м.Запоріжжя у с.Басань Пологівського району Запорізбкої області. У с.Басань ОСОБА_1 постійно проживав з 1989 року по серпень 1993 року. У серпні 1993 року ОСОБА_1 вибув на навчання в Російську Федерацію до Тульського ПТУ№40, де при досягненні 16 років отримав паспорт зразка 1974 року. Після закінчення навчання, знявшись з реєстрації місця проживання в Російській Федерації повернувся в с.Басань до матері. ОСОБА_1 з 1996 року по теперішній час постійно проживає без реєстрації по в АДРЕСА_1.

Таким чином, здобуті в ході судового розгляду докази підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 в АДРЕСА_1. За здобутих судом письмових і усних доказів заява суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.268 ч.6, 293, 315, 354 ЦПК України, ст.ст.26, 27, 29, 269-272, 310 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області в особі Пологівського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановити юридичний факт у тому, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 24 серпня 1991 року постійно проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 в АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 19 січня 2021 року.

Суддя: Кацаренко І. О.