ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/5134/13-ц Головуючий суддя І інстанції Шевченко С. В.
Провадження № 22-ц/818/3700/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: споживчого кредиту
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Котелевець А.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шамраєва Максима Євгеновича на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 30 березня 2021 року, по справі за заявою представника відповідача адвоката Шамраєва Максима Євгеновича про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

встановив:

05 червня 2013 року представник позивача подав до суду позов, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 27.10.2007 року в розмірі 2007077,47 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Позов мотивовано тим, що 27.10.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 , був укладений кредитний договір № 0, відповідно до якого Банк надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 160 000 доларів США з розрахунку 12.9 % річних на строк з 27.10.2007 року по 27.10.2030 року. ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору. Відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим за нею перед банком утворилася заборгованість за кредитним договором. ОСОБА_1 в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплачує. В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, яким передбачено солідарна відповідальність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за порушення виконання зобов`язань за договором кредиту.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 23.12.2013 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором кредиту №0 від 27.10.2007 року у розмірі 2007077,47 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 1232 540,59 грн. з яких: прострочена заборгованість - 254 866,80 грн.; сума заборгованості за відсотками - 774 536,89 грн., з яких прострочена заборгованість - 226 477,90 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по оплаті судового збору 3441 грн. по грн. 1720,50 грн. з кожного.

25 березня 2021 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шамраєва М.Є. про перегляд заочного рішення суду від 23.12.2013 ухваленого у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту. По між іншим, вказана заява містить клопотання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

В обґрунтування поважності пропуску строку на подачу такої заяви представник відповідача посилався на те, що відповідачка ОСОБА_1 копію заочного рішення суду не отримувала, про рішення дізналася коли до неї звернулися представники ТОВ «Укрдебт плюс» з повідомленням про необхідність сплатити заборгованість за рішенням суду, оскільки на підставі договору про відступлення права вимоги до ТОВ «Укрдебт плюс» перейшли права вимоги за кредитним договором укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем, також представник відповідача вказав, що ОСОБА_1 не отримувала і судову кореспонденцію та не була повідомлена про час та місце розгляду справи. Зауважив, що суд не повідомив відповідача належним чином про розгляд справи, розглянувши позов у її відсутність, чим допустив порушення норм процесуального права.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 30 березня 2021 року в задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення від 23.12.2013 відмовлено, заяву залишено без розгляду.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 27 квітня 2021 року відкрито провадження за апеляційної скаргою Шамраєва Максима Євгеновича , який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 30 березня 2021 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 травня 2021 року матеріали справи повернуто до суду першої інстанції для усунення недоліків.

24 вересня 2021 року надійшла справа до Харківського апеляційного суду з суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Шамраєв М.Є. просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказав, що у заяві про перегляд заочного рішення та в апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 зазначала, що вона не отримувала копії оскаржуваного заочного рішення суду від 23 грудня 2013 року, про оскаржуване рішення вона дізналась на початку березня 2021 року від представника ТОВ «Укрдебт плюс» з повідомленням про те, що 07.11.2019 року було укладено договір №2082/К про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, відповідно до якого перейшли всі права кредитора за кредитним договором №0 від 27.10.2007 року.

Наголошує, що у матеріалах справи відсутні належні докази отримання нею викликів до суду та процесуальних документів, які б свідчили про його обізнаність про заявлений до неї позов.

Вказує, що на час розгляду справи ОСОБА_1 фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 , більш ніж 15 років, про що свідчить акт від 18.03.2021 №12/21-С, наданий до заяви.

Зауважує, що відмовляючи у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд, позбавляє можливості реалізації його процесуальних прав.

Посилається на правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 01 квітня 2020 року у справі №703/3055/18, відповідно до якого без проходження процедури перегляду заочного рішення в суді першої інстанції відповідач позбавлений права оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку.

Відзив не надійшов.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, за відсутності представника позивача, який відповідно до ст. 131 ЦПК України належним чином були повідомлені про розгляд справи, що згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її подальшому розгляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам оскаржена ухвала суду у повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду та залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявником до заяви не додано доказів на підтвердження причин поважності пропуску строку на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду протягом строку, встановленого ст.284 ЦПК України.

Колегія суддів з такими висновками суду не погоджується, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до пункту 4 частини 1статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Перебіг процесуального строку, відповідно до ст. 123 ЦПК України, починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Наслідки пропущення процесуальних строків, визначені ст. 126 ЦПК України, згідно якої право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За правилами частини 3 ст.127 ЦПК України, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, якщо інше не встановлено законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, без повідомлення учасників справи.

Пропуск строку встановленого Законом або судом, учасником справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 23.12.2013 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором кредиту №0 від 27.10.2007 року у розмірі 2007077,47 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 1232 540,59 грн. з яких: прострочена заборгованість - 254 866,80 грн.; сума заборгованості за відсотками - 774 536,89 грн., з яких прострочена заборгованість - 226 477,90 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по оплаті судового збору 3441 грн. по грн. 1720,50 грн. з кожного.

Судом першої інстанції в ухвалі від 30 березня 2021 року зазначено, що дані електронної картки в автоматизованій системі документообігу суду ОСОБА_1 були направлені судові виклики на адресу її реєстрації станом на час розгляду справи і судові виклики були отримані, що підтверджувалося зворотними повідомленнями, які повернулися на адресу суду, і саме цей факт знайшов своє відображення у тексті заочного рішення і слугував для його ухвалення.

Заочне рішення суду містить відомості щодо отримання відповідачами судових викликів і заявником не наведено інших поважних причин пропуску строку, які б свідчили про існування об`єктивно непереборних і пов`язаних з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій обставинами, які б перешкоджали відповідачці з 23.12.2013 року звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Однак суд першої інстанції не звернув уваги, що внаслідок звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, суд не вправі посилатися на нього як джерела преюдиціальних обставин, ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

У заяві про перегляд заочного рішення та в апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 зазначила, що вона не отримувала копії оскаржуваного заочного рішення суду від 23 грудня 2013 року, про оскаржуване рішення вона дізналась на початку березня 2021 року від представника ТОВ «Укрдебт плюс» з повідомленням про те, що 07.11.2019 року було укладено договір №2082/К про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, відповідно до якого перейшли всі права кредитора за кредитним договором №0 від 27.10.2007 року.

Суд першої інстанції всупереч вимог ст. 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судових рішень не звернув уваги, що у справі відсутні відомості про вручення судом результатів розгляду справи - копії заочного рішення відповідно до визначеного у ст. 272 ЦПК України порядку (аналогічний порядок був передбачений у ст. ст. 222, 227 ЦПК України в ред. на день ухвалення заочного рішення), своїх висновків щодо наведених з цього приводу доводів заяви про поновлення процесуального строку суд в оскарженій ухвалі не зазначив.

За змістом ст.228 ЦПК України в ред. на день ухвалення заочного рішення заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до статті 284 ЦПК України в ред.. на день розгляду заяви про поновлення строку на перегляд заочного рішення:

1. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

2. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

3. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

4. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 3 чинного ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що за відсутності відомостей про те, що відповідач дізнався про зміст заочного рішення, відсутності належного вручення копії заочного рішення є поважною причиною для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. Наведені у оскарженій ухвалі висновки суду про відсутність для цього поважних причин належним чином не обгрнутовані.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі, й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції»).

У справі «Белле проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

2. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 3 статті 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Положення ЦПК України свідчать про те, що за загальним правилом, відповідач у випадку залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без розгляду буде позбавлений права на апеляційне оскарження заочного рішення.

Лише в разі постановлення судом ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідачеві надається право оскаржити заочне рішення у апеляційному порядку.

Враховуючи, що відповідачем заперечується отримання копії оскаржуваного рішення суду та однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без розгляду суперечить чинному цивільному процесуальному законодавству України та порушує право відповідача на апеляційне оскарження заочного рішення суду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного суду від 01 квітня 2020 року у справі №703/3055/18, на який посилається апелянт у скарзі, та який відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховує при розгляді цієї скарги суд апеляційної інстанції.

Крім того, суд першої інстанції порушив порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, встановлений статтею 287 ЦПК України, відповідно до якої заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні, про яке повідомляються учасники справи.

З матеріалів справи вбачається, що після заяви про перегляд міститься протокол передачі справи судді та ухвала від 30.03.2021 (а.с.14,15) та заява відповідача про перегляд заочного рішення була розглянута суддею без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена унаслідок порушенням норм процесуального права, що є підставою для її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382-384,389, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шамраєва Максима Євгеновича- задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 30 березня 2021 року-скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2021 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді А.В.Котелевець. О.М.Хорошевський.