Справа № 135/328/21
Провадження № 4-с/147/2/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мудрак А.М.,

з участю секретаря Чудак Г.І.,

представника заявника - адвоката Бодачевського Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Буріліної Людмили Валеріївни,

в с т а н о в и в:

18 жовтня 2021 року представник заявника адвокат Бодачевський Р.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою на дії головного державного виконавця Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Буріліної Л.В., в якій зазначив, що на виконанні в Ладижинському відділі ДВС у Гайсинському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження № 66554218 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до виповнення дитині повноліття. Боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_2 аліменти не сплачує з березня місяця 2021 року. Державним виконавцем Ладижинського відділу ДВС виготовлено розрахунок заборгованості по справі № 66554218, щодо заборгованості по сплаті аліментів, яка існує станом на 06.10.2021, проте відправлено стороні стягувача цей розрахунок днем раніше 05.10.2021 року за вихідним номером 5238. Таким чином, дата виготовлення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 66554218 не відповідає обставинам справи, оскільки не може бути прийнято рішення про нарахування заборгованості після того як направлено стороні виконавчого провадження. Крім того, вважає, що обчислення заборгованості державним виконавцем у виконавчому провадженні № 66554218 проведено неправильно. Боржник у виконавчому провадженні № 66554218 - ОСОБА_2 з моменту присудження аліментів, тобто з березня місяця 2021 року не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, таким чином щодо боржника ОСОБА_2 має нараховуватись заборгованість по сплаті аліментів згідно з ч.2 ст. 195 СК України виходячи із середньої заробітної плати працівника для території м. Ладижин. Однак державний виконавець Буріліна Л.В. обчислила заборгованість по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 66554218 всупереч виконавчому документу про стягнення аліментів, який перебуває на виконанні, та всупереч вимогам закону, взявши за основу не існуючий розмір аліментів в графі розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 06.10.202І року «розмір аліментів визначений у виконавчому документі» записано 50, проте у виконавчому документі про стягнення аліментів із ОСОБА_2 на утримання дитини визначено розмір аліментів 1/4 частина всіх видів доходів, що у відсотковому співвідношенні становить 25% , але аж ніяк не 50. В графі розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 06.10.2021 року «розмір доходу/середня заробітна плата працівника для цієї місцевості» записаний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи в Україні, що визначено Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік», проте правильним є запис про середньомісячну заробітну плату за кожен місяць заборгованості по сплаті аліментів, що буде узгоджуватись із вимогами ч.2 ст. 195 СК України. В зв`язку з чим просить: скасувати розрахунок заборгованості державного виконавця Буріліної Л.В. від 06.10.2021 року у виконавчому провадженні № 66554218; зобов`язати державного виконавця Буріліну Л.В. обчислити заборгованість по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 66554218 у відповідності до ч.2 ст. 195 СК України; судові витрати покласти на державного виконавця.

18 листопада 2021 року головним державним виконавцем Ладижинського відділу ДВС Буріліною Л.В. подано до суду заперечення на скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначила, що з даною скаргою не погоджується, всі процесуальні дії відповідають законодавству. В обгрунтування зазначила, що вона в автоматизованій системі 05.10.2021 обчислила заборгованість, сформувала розрахунок заборгованості, який роздруковано 05.10.2021 о 16.25год. та зареєстровано в системі 05.10.2021 №5238. 06.10.2021 стягувач особисто прийшов у відділ за розрахунком, тому йому роздрукувала йому з системи АСВП відповідно і дата сформованого документу стала 06.10.2021 08.59год. Оскільки даний розрахунок ідентичний тому, що був наявний, тому поставила ту ж дату. Всі розрахунки проводяться станом на перше число місяця, в даному випадку, обставина, про яку вказує скаржник в скарзі, є надуманою. Щодо недотримання вимог при обрахунку заборгованості по аліментам зазначила, що відповідно до виконавчого листа №135/328/21 від 09.08.2021 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суд вирішив стягувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_2 з 16.07.2015 року по сьогоднішній день працює на Філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика» та з 03.06.2021 до 03.04.2024 буде перебувати у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. З 12.01.2021 вона перебувала на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами і отримала допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами. З даних видів доходів аліменти не утримуються, тому можна зробити висновок, що ОСОБА_2 в період з березня 2021 по жовтень 2021 перебуваючи в трудових відносинах, тобто вважаючись працюючою, не отримувала доходу, з якого можна утримувати аліменти. Тому застосовано вимоги ч.2 ст. 182 СК України. Щодо форми розрахунку, визнала, що дану помилку в зазначені даних необхідно було надати письмове пояснення, та виправити технічну помилку. Тому просила відмовити в задоволенні скарги.

Заявник- стягувач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник заявника адвокат Бодачевський Р.В. в судовому засіданні підтримав подану скаргу за обставин викладених в ній. Додатково пояснив, що наданий стягувачу розрахунок не відповідає вимогам закону. Боржник ОСОБА_2 відноситься до осіб, які не працюють, тому необхідно було нараховувати аліменти відповідно до вимог ч.2 ст. 195 СК України. Подані державним виконавцем заперечення вважає необгрунтованими.

Державний виконавець Буріліна Л.В. в судове засідання не з`явилась, 18.11.2021 подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, подані заперечення підтримує.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату та час розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження № 66554218, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд за правилом ч.1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Ладижинському відділі державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження № 66554218 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.03.2021.

Постановою головного державного виконавця Буріліної Л.В. від 18.08.2021 відкрито виконавче провадження №66554218 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткову мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття(а.с.7 )

Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа виданого 09.08.2021 Тростянецьким районним судом Вінницької області по справі №135/328/21 (а.с.6).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 10 вказаного Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.1 ст. 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з п.а ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

З матеріалів справи вбачається, що заявник дізнався про наявність оскаржуваного процесуального рішення 06.10.2021, до суду звернувся 18.10.2021 (з врахуванням вихідних днів), отже скарга вважається поданою у встановлений законом строк.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок стягнення аліментів, підстави для притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності боржника з аліментів, а також підстави певних обмежень, що застосовуються до боржника по аліментам до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до п.5, п.6 ч.1 ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення не може бути звернено на такі виплати: допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини, допомогу на дітей одиноким матерям; допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Частиною другою статті 195 ЦПК України чітко визначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 встановлено види грошових виплат боржнику, з яких утримання аліментів не проводиться, це виплати по допомозі у зв`язку з вагітністю та пологами; одноразової допомоги при народженні дитини; допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування ч.2 ст. 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року, справа № 759/1727/16.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 14.06.2021 по справі №135/328/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

09 серпня 2021 року видано виконавчий лист по справі №135/328/21.

Державним виконавцем на підтвердження поданих заперечень надано суду копію листка непрацездатності виданого 12.01.2021 ОСОБА_2 , терміном на сто двадцять шість днів (діагноз первинний вагітність) з 12.01.2021; копію витягу з наказу від 16.07.2015 №1679-К, виданого Філією «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика», відповідно до якого ОСОБА_2 прийнято на роботу табельником в цех різки з 16.07.2015; довідку №568 від 09.11.2021 Філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика», відповідно до якої ОСОБА_2 дійсно працює на Філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика» та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років з 03.06.2021 до 03.04.2024.

З аналізу положень ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» розрахунок заборгованості по сплаті аліментів є процесуальним рішенням державного виконавця , тому підлягає оскарженню на загальних підставах.

Суд вважає, що в даному випадку дії державного виконавця не відповідають вимогам закону, та є неправомірними.

Боржник у виконавчому провадженні № 66554218 ОСОБА_2 з моменту присудження аліментів, тобто з 30 березня 2021 року не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сформованого 06.10.2021 головним державним виконавцем Ладижинського ВДВС у Гайсинському районі Вінницької області ЦЗ МУМЮ (м.Хмельницький) Буріліною Л.В. встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 66554218 обчислена головним державним виконавцем всупереч виконавчому документу про стягнення аліментів, який перебуває на виконанні та всупереч вимогам закону, взявши за основу «розмір аліментів визначений у виконавчому документі» замість 1/4, як визначено в рішенні суду, записано 50 (а.с.8).

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що оскільки боржник в період з 30.03.2021 по даний час не працює, а стягнення аліментів на грошові виплати по допомозі у зв`язку з вагітністю та пологами, одноразової допомоги при народженні дитини, допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не проводяться, таким чином розрахунок заборгованості по аліментам має бути визначено виходячи з положень ч.2 ст. 195 СК України із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 листопада 2021 року по справі №523/7815/18.

Зважаючи на встановлені порушення під час здійснення державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментах, які на даний час не усунені, є підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Згідно із ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.14 постанови пленуму ВСС «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 №6 ураховуючи, що виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження у конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК України, ні законом «Про судовий збір» (ч.1 ст. 3) не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, за подання скарги судовий збір не сплачується.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 261, 451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Буріліної Людмили Валеріївни задовольнити.

Скасувати розрахунок заборгованості державного виконавця Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Буріліної Людмили Валеріївни від 06.10.2021 року у виконавчому провадженні № 66554218.

Зобов`язати головного державного виконавця Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Буріліну Людмилу Валеріївну провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №66554218, відкритого на підставі виконавчого листа виданого Тростянецьким районним судом Вінницької області 09.08.2021 у справі №135/328/21, відповідно до вимог ч.2 ст. 195 Сімейного кодексу України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 22 листопада 2021 року.

Суддя А.М. Мудрак