КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/673/2021
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Мальцева Д.О. в м. Київ 27 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького Олега Леонідовича, ОСОБА_2 , третя особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК» про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу проведення електронних торгів та акту державного виконавця про проведення електронних торгів,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, просив визнати електронні торги від 10 червня 2019 року, проведені ДП «СЕТАМ» щодо реалізації лоту № 351837, а саме автомобіля Mitsubishi Pajero WGN 3.2 DID, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на прав власності ОСОБА_1 , недійсними, скасувати протокол проведення прилюдних торгів № 411693 від 10 червня 2019 року щодо реалізації лоту № 351837 та акт приватного виконавця Мілоцького О.Л. про проведені електронні торги від 13 червня 2019 року щодо реалізації автомобіля.

Заявлені вимоги мотивував тим, що 18 березня 2008 року уклав кредитний договір із АТ «Укрсоцбанк», в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за яким він передав в заставу банку належне йому майно, а саме автомобіль Mitsubishi Pajero WGN 3.2 DID, д.н.з. НОМЕР_1 .

07 липня 2018 року Дарницьким районним судом м. Києва було виготовлено та видано виконавчі листи у справі № 753/39/17 за рішенням суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором. 08 травня 2019 року невідомими особами було здійснено незаконну евакуацію належного йому транспортного засобу, як з`ясувалося згодом, під керівництвом приватного виконавця Мілоцького О.Л. , на примусовому виконанні у якого знаходяться виконавчі листи. Результатом грубого порушення, на думку позивача, закону та прав заявника як сторони виконавчого провадження приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. стала незаконна реалізація транспортного засобу боржника згідно протоколу № 411693 проведення електронних торгів від 10 червня 2019 року ДП «СЕТАМ», переможцем за результатом участі в яких визнано ОСОБА_2 .

Зазначав, що письмового повідомлення про проведення торгів він не отримував, також не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про опис та арешт майна, постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності, його не було ознайомлено з експертним висновком (звітом) про оцінку арештованого майна, що є грубим порушенням прав сторони виконавчого провадження, оскільки позивач був позбавлений права на оскарження оцінки майна в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року в позові відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, повторно викладав обставини, зазначені в позові, посилаючись на ст. ст. 1, 57 Закону України «Про виконавче провадження», Порядок реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6, правові висновки Верховного Суду України в постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15 та № 127/26869/17.

Зазначав про порушення судом норм процесуального права, які полягали у направленні йому повного тексту рішення від 27 січня 2020 року тільки в жовтні 2020 року.

Вважав, що судовий розгляд справи не відповідав вимозі «розумного строку» в розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Конституції України, ЦПК України, чим грубо порушено його права. Вказував, що проголошення рішення відбулося без участі позивача за одне засідання.

Відповідач ДП «СЕТАМ» направив відзив на апеляційну скаргу, в якому просив розглянути справу у його відсутності, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, вказуючи, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Вказував, що відповідно до вимог Порядку реалізації арештованого майна перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором електронних торгів не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відповідного органу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Таким чином, інформаційне повідомлення про лот формується організатором виключно на підставі заявки виконавця, ДП «СЕТАМ» виконує функції організатора електронних торгів, який діє в межах повноважень, визначених Порядком.

Посилаючись на правові позиції Верховного Суду, зазначав, що позивач повинен був довести належними та допустимими доказами, що відбулося: порушення вимог Порядку про проведення електронних торгів, ці порушення вплинули на результати торгів, були порушені законні інтереси позивача під час проведення електронних торгів, однак позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин.

Від відповідача приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького О.Л. в особі представника Гуримського О.В. також надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилався на те, що позовні вимоги ґрунтуються виключно на визнанні дій приватного виконавця неправомірними та не містять жодного посилання на порушення правил проведення електронних торгів, які мають самостійний спосіб оскарження, а відтак ті підстави, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не є доказами визнання електронних торгів недійсними.

Крім того, доводам позивача в цій частині було надано оцінку судами під час розгляду скарг ОСОБА_1 на дії приватного виконавця.

Просив стягнути із позивача на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 4300 грн. за подання відзиву на апеляційну скаргу.

31 грудня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 , підписана його представником ОСОБА_5 , в якій позивач просив судове засідання, що призначене на 20 січня 2021 року, проводити без його участі, апеляційну скаргу підтримав, з огляду на вимоги ст. 372 ЦПК України дана заява підлягає задоволенню.

18 січня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» про залучення його як правонаступника Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» на підставі ст. 55 ЦПК України, мотивоване тим, що 21 листопада 2019 року рішенням Спільних загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» та АТ «УКРСОЦБАНК» затверджено нову редакцію Статуту АТ «АЛЬФА-БАНК», відповідно до якого останній є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань АТ «УКСОЦБАНК».

З огляду на вимоги ст. 512 ЦК України, ст. ст. 43, 55 ЦПК України апеляційний суд вважає клопотання таким, що підлягає до задоволення, та залучає АТ «АЛЬФА-БАНК» як правонаступника АТ «УКРСОЦБАНК».

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в позові ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів, які підтверджували б порушення порядку проведення електронних торгів та слугували б підставою для визнання їх недійсними, відсутні в матеріалах справи і докази того, що вказані порушення вплинули на результат проведення торгів. Саме лише посилання позивача на наявність порушень приватного виконавця під час проведення виконавчих дій не є підставою для визнання електронних торгів недійсними, при цьому дії виконавця у виконавчому провадженні, в тому числі і щодо визначення оцінки рухомого майна боржника, не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що у приватного виконавця Мілоцького О.Л. перебуває зведене виконавче провадження № 57184601 з примусового виконання виконавчого листа № 753/39/17 від 07 липня 2018 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту.

На а. с. 4 знаходиться копія повідомлення приватного виконавця Мілоцького О.Л. про оцінку майна від 16 травня 2019 року № 1060 на адресу ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», згідно якого ринкова вартість об`єкту оцінки складає 302683 грн.

На а. с. 5 знаходиться копія заявки № 57182040 приватного виконавця Мілоцького О.Л. на реалізацію арештованого майна від 20 травня 2019 року, направленої на адресу ДП «СЕТАМ», а саме транспортного засобу автомобіля Mitsubishi Pajero WGN 3.2 DID д.н.з. НОМЕР_1 .

На а. с. 6 знаходиться копія протоколу від 10 червня 2019 року № 411693 проведення електронних торгів про те, що виконавцем були надані послуги з організації та проведення торгів; торги відбулися 10 червня 2019 року, реєстраційний номер лота 351837, найменування майна - автомобіль Mitsubishi Pajero WGN 3.2 DID д.н.з. НОМЕР_1 , ціна продажу 302683 грн., переможець торгів - ОСОБА_2 .

На а. с. 7 знаходиться копія акту про проведені електронні торги ВП № 57182040, складеного приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. 13 червня 2019 року, згідно якого відповідно до протоколу № 411693 про проведені електронні торги від 10 червня 2019 року ДП «СЕТАМ» переможцем електронних торгів за лотом № 351837 визнано ОСОБА_2 , майно придбане за сумою 302683 грн.

На а. с. 51 знаходиться копія матеріалів виконавчого провадження, а саме відомості про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, згідно яких представник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 18 вересня 2018 року.

На а. с. 53 - 56 знаходиться копія ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року в справі № 753/9641/19 за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи АТ «Укрсоцбанк», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мілоцький О.Л., на дії приватного виконавця. В скарзі ОСОБА_1 просив визнати дії приватного виконавця, що полягали в описі, арешті та передачі арештованого транспортного засобу, що належить ОСОБА_1 , неправомірними, скасувати постанову про опис та арешт майна боржника від 08 травня 2019 року та зобов`язати приватного виконавця Мілоцького О.Л. повернути вилучене майно. В задоволенні скарги ОСОБА_1 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року відмовлено.

На а. с. 56 - 60 знаходиться копія ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року в справі № 753/13155/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького О.Л., заінтересована особа АТ «Укрсоцбанк». В скарзі ОСОБА_1 просив визнати дії приватного виконавця щодо передачі до ДП «СЕТАМ» на реалізацію його автомобіля та видачу акта про проведення електронних торгів неправомірними та скасувати акт від 13 червня 2019 року про проведення електронних торгів. В задоволенні скарги ОСОБА_1 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року відмовлено.

На а. с. 61 - 67 знаходиться копія ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року в справі № 753/15511/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького О.Л., заінтересовані особи АТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Експертна служба України», в якому заявник просив визнати протиправним звіт про вартість майна від 13 травня 2019 року. В задоволенні скарги ОСОБА_1 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року відмовлено.

На а. с. 68 - 71 знаходиться копія довідки за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького О.Л., складеної Міністерством юстиції України 13 серпня 2019 року на підставі скарги ОСОБА_1 від 26 червня 2019 року, зокрема що приватним виконавцем при виконанні зведеного виконавчого провадження № 75184601 проведено опис, вилучення, призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання та реалізовано транспортний засіб боржника з порушеннями вимог законодавства; також заявник зазначив, що матеріали виконавчого провадження йому не направлялися; згідно висновку довідки, в межах предмету скарги Міністерством юстиції України порушень не виявлено.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України (тут і в подальшому норми матеріального права наведені в редакції, чинній на момент проведення прилюдних торгів) особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.

Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, який діяв на час проведення оспорюваних електронних торгів (далі - Порядок).

Підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме цим Порядком.

Головною умовою, яка підлягає встановленню судами при вирішені позовів про визнання недійсними прилюдних торгів, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Такий же висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року, справа № 6-116цс12, які в подальшому були підтримані Верховним Судом в своїх постановах, зокрема, в постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 537/1566/18.

Крім того, апеляційний суд враховує, що у пунктах 45-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що «відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Апеляційний суд вірно вказував, що до предмета доказування в даній справі належало дотримання порядку проведення прилюдних торгів, а саме встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим порядком, а саме: правил які визначають процедуру підготовки, проведення електронних торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувану та боржнику про дату, час та місце проведення електронних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення електронних торгів (розділ 5); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 7)». Разом із тим порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом про ВП 1999, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статей 55, 85 цього Закону)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) зроблено висновок, що «право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України, у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція. На думку Великої Палати Верховного Суду, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18)».

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно п. 1 розділу І Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 , електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну; організатор електронних торгів, торгів за фіксованою ціною (далі - Організатор) - суб`єкт господарювання, якого за результатами конкурсної процедури відбору організатора (далі - Конкурс), передбаченої цим Порядком, уповноважено на здійснення заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних торгів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

Пунктами 1-3 розділу ІІ Порядку передбачено, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити такі дані: повне найменування відділу державної виконавчої служби або прізвище ім`я, по батькові (за наявності) приватного виконавця, виконавчий округ, номер посвідчення приватного виконавця; номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень; повні найменування боржника та стягувача, їх адреси, код за ЄДРПОУ - для юридичних осіб; форма реалізації арештованого майна (електронні торги чи торги за фіксованою ціною); вид майна (зазначається відповідно до категорій, які використовуються на Веб-сайті); найменування майна, включаючи назву моделі, модифікації та інші складові найменування, які зазначаються згідно з реєстраційною, технічною та іншою документацією або наявними позначками на самому майні; відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність (додатково зазначається інформація, визначена пунктами 6 - 10 розділу ІІІ цього Порядку); місцезнаходження майна (для нерухомого майна - точна поштова адреса, для рухомого - адреса зберігача); відомості про зберігача майна (найменування, фактична та юридична адреси, телефон, електронна адреса); відомості про чинні обтяження майна, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек); вартість майна, що передається на реалізацію, визначена рішенням суду або відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»; реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця для перерахування коштів; адреса офіційної електронної пошти відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця; фото- та/або відеоматеріали; кваліфікований електронний або власноручний (у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) підпис начальника відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. В разі якщо заявку на реалізацію арештованого майна подав приватний виконавець, він підписує її самостійно із дотриманням умов, вказаних у цьому пункті.

Згідно п. 4 розділу ІІ Порядку перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

Згідно ч. 4, 6 розділу V Порядку, переможцем електронних торгів визнається учасник, від якого на момент завершення електронних торгів надійшла найвища цінова пропозиція (при звичайному перебігу торгів або через особливу ставку). Якщо один із учасників запропонував придбати майно за стартовою ціною і пропозицій щодо купівлі майна від інших учасників не надійшло, майно продається за стартовою ціною. Система забезпечує постійний та відкритий доступ спостерігачів електронних торгів до Веб-сайту з метою спостереження за проведенням електронних торгів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. ст. 77 - 80 ЦПК України).

З урахуванням наведених вимог закону, оскільки судом першої інстанції було повно і всебічно з`ясовано обставини проведення прилюдних торгів і відповідність дій приватного виконавця і ДП «СЕТАМ» вимогам Порядку реалізації арештованого майна і порушень зазначеного Порядку не встановлено, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, із яким погоджується апеляційний суд, про недоведеність і необґрунтованість позову про визнання прилюдних торгів недійсними та про відмову в позові з цих підстав.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що позивачем не отримувалося письмового повідомлення про проведення торгів, апеляційний суд приймає до уваги, що письмове повідомлення про проведення торгів передбачене Порядком реалізації арештованого майна лише у випадку реалізації предмета іпотеки (п. 2 розділу VІІ Порядку), у інших випадках дата початку проведення електронних торгів відображається в інформаційному повідомленні, яке розміщується на Веб-сайті автоматично після внесення інформації про лот у Систему (п. 3 розділу ІІІ Порядку).

Відповідно до п. 3 розділу 1 Порядку Організатор та Оператори відповідно до своїх функцій забезпечують постійний доступ учасникам до їх особистих кабінетів, а спостерігачам - до Веб-сайту з метою отримання відомостей про хід електронних торгів.

Таким чином, доводи позивача в апеляційній скарзі щодо неповідомлення його про проведення торгів не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом.

Судом першої інстанції було надано оцінки доводам позивача, повторно викладеним в апеляційній скарзі, щодо неповідомлення позивача про результати оцінки переданого на реалізацію майна, про неотримання копій постанов виконавчого провадження, та обґрунтовано відхилено ці доводи із тих підстав, що дії виконавця у виконавчому провадженні не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Такі висновки відповідають наведеним вище правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду і з ними погоджується апеляційний суд.

Крім того, судом першої інстанції відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України враховано ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року, 13 вересня 2019 року, 26 червня 2019 року, якими вже надана оцінка вказаним у позові діям приватного виконавця під час примусової реалізації належного позивачу транспортного засобу і порушень Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем вказаними ухвалами суду встановлено не було.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15 не спростовують, а навпаки підтверджують висновки суду першої інстанції про недоведеність позову, оскільки правова позиція, викладена в цій постанові, визначає, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Справа № 127/26869/17, на аналогічну правову позицію в якій також посилається позивач в апеляційній скарзі, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень в касаційному порядку не переглядалася, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Не можна погодитися із доводами апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які, на думку позивача, полягають у розгляді справи без участі позивача за одне засідання, оскільки 20 січня 2020 року позивачем особисто подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а. с. 104), про що судом першої інстанції зазначено у рішенні.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності судового розгляду справи вимозі «розумного строку» в розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Конституції України, ЦПК України, а також про направлення судом повного тексту рішення висновків суду першої інстанції не спростовують, не є підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення та відхиляються апеляційним судом.

Крім того, апеляційний суд враховує, що судове засідання 11 листопада 2020 року було відкладене саме в зв`язку із неявкою позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 33), що призвело до збільшення строку судового розгляду.

Також апеляційний суд приймає до уваги, що на а. с. 127, 132, 135 знаходяться копії супровідних листів суду від 13 лютого 2020 року, 20 травня 2020 року, 23 вересня 2020 року, згідно яких позивачу на виконання вимог ст. 272 ЦПК України направлялися копії рішення від 27 січня 2020 року.

Наведення позивачем в апеляційній скарзі змісту положень ст. 2, 10 ЦПК України, ст. 8 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 1, 57 Закону України «Про виконавче провадження», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» без зазначення, яким чином судом першої інстанції було порушено або неправильно застосовані ці норми, правильних висновків суду першої інстанції не спростовують та відхиляються апеляційним судом.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до незгоди із судовим рішенням, повторного викладення доводів позовної заяви, яким було надано оцінку судом першої інстанції, і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦПК України апеляційний суд вирішує питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Так, у відзиві на апеляційну скаргу відповідача приватного виконавця Мілоцького О.Л., копія якого в електронній формі направлена іншим учасникам справи, заявлене клопотання про стягнення витрат на правову допомогу за підготовку, написання та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, із долученням копії ордеру на надання правничої допомоги, копії додаткового договору № 42 від 07 грудня 2020 року до договору про надання правової допомоги від 01 лютого 2019 року, копії рахунку на оплату № 34 від 07 грудня 2020 року, копію акту надання послуг № 35 від 07 грудня 2020 року, копії платіжного доручення № 386 від 07 грудня 2020 року про сплату 4300 грн. Заявлений розмір витрат на правову допомогу позивачем не заперечений.

Таким чином, клопотання про розподіл судових витрат є обґрунтованим, підтверджене належними та допустимими доказами і підлягає задоволенню, відтак апеляційний суд стягує із позивача на користь відповідача приватного виконавця Мілоцького О.Л. судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 4300 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_2 ) на користь приватного виконавця Мілоцького Олега Леонідовича ( АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 4300 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.