Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1901/20
Номер провадження: 2/511/68/21
13 січня 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Бобровська І. В.,
за участю секретаря судового засідання Жураковська К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Роздільнянська міська рада Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
22.10.2020 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Роздільнянська міська рада Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої вимоги позивачка мотивує тим, що позивачка є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житло від 04.06.2010 року. На теперішній час при оформленні документів на отримання субсидії в неї виникли труднощі в здійсненні свого права користування та розпорядження майном, у зв`язку з тим, що в будинку, який їй належить зареєстрована особа, яка не є членом її сім`ї, а саме відповідач ОСОБА_2 з 2011 року в будинку не проживає, його особистих речей в будинку немає, на теперішній час місце перебування ОСОБА_2 позивачці невідомо, у зв`язку з чим неможливо вирішити питання про зняття його з реєстраційному обліку в позасудовому порядку.
У зв`язку з вищевикладеним, позивачка просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 .
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.11.2020 року позовна заява була залишена без руху, у зв`язку з наявними в ній недоліками, а саме відсутністю в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, а саме житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.18-19)
13.11.2020 року на адресу суду від позивачки ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи, на виконання ухвали суду від 03.11.2020 року, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копії домової книги для приписки громадян. (а.с.23-29)
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.11.2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження. (а.с.30-31)
Позивачка надала на адресу суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності. (а.с.39)
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до повернутого поштового повідомлення відповідач ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання відсутній.
Представник третьої особи Роздільнянської міської ради Писаревський В.В. надав на адресу суду клопотання, відповідно до якого зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , просить суд їх задовольнити, справу розглянути за відсутності представника третьої особи. (а.с.33-36)
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 04.06.2010 року за №16, видане на підставі рішення виконкому Роздільнянської міської ради від 18.02.2010 року, вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Вказане свідоцтво зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.06.2010 року. (а.с.6)
Відповідне рішення, на підставі якого було видане вищевказане свідоцтво, а саме рішення виконкому Роздільнянської міської ради від 18.02.2010 року, до матеріалів справи не долучено.
Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації, складеного першим заступником міського голови від 21.10.2020 року, вбачається, що в результаті обстеження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , особистих речей відповідача ОСОБА_2 не виявлено, останній в будинку не проживає. (а.с.7)
З заяв свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не засвідчених належним чином, вбачається, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 2011 року. (а.с.8,9)
Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.07.2012 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04.03.1995 року, було розірвано. (а.с.10)

Відповідно до по господарчої книги для приписки громадян в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що власником зазначеного будинку є: ОСОБА_1 . На реєстраційному обліку у вказаному будинку перебуває ОСОБА_2 (а.с.26)

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.11.2020 року №231556689 встановлено, що власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є позивачка ОСОБА_1 . Підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, серія та номер 16, видане 04.06.2010 року. (а.с.29)

Частиною першою статті 383 ЦК України закріплено положення, відповідно до яких громадяни, що мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Як встановлено з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 04.03.1995 року, позивачка набула право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Роздільнянської міської ради від 18.02.2010 року,тобто в період шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок є спільним сумісним майном, набутим подружжям у шлюбі, отже, відповідач є співвласником вказаного приміщення, а тому не може бути визнаний таким, що втратив право користування указаним житлом.

Частинами першою, другою статті 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Вирішуючи вимоги щодо наявності підстав для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що відповідач не втратив право власності на вказаний житловий будинок, відповідно до статей 319, 321 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2018 року, справа № справа № 647/1683/15-ц (провадження № 61-4509св18).

На підстав вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 був придбаний сторонами у справі під час шлюбу, відповідно, є спільним сумісним майном подружжя, а позбавлення права користування житловим будинком особи, яка є її співвласником, суперечить нормам частини другої статті 405 ЦК України.

На підставі ст.ст.316, 317, 389, 391, 405 ЦК України, та керуючись ст. ст. 4,12,76-81,95,258-259, 263, 265, 273,280-284,354,355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Роздільнянська міська рада Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено 22.01.2021 року.

Суддя І. В. Бобровська