Справа № 473/413/14-ц
УХВАЛА

іменем України

"22" січня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність виконувача обов`язків начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність виконувача обов`язків начальника Вознесенського МРВ ДВС в якій вказував, що заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 27 лютого 2014 року з нього на користь держави в особі управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Миколаївській області стягнуто збитки, завдані рибним запасам України у розмірі 9 520 грн. Цим же рішенням з ОСОБА_1 на користь державного бюджету стягнуто 243,60 грн. судового збору.

На підставі рішення 26 березня 2014 року стягувачу було видано виконавчий лист, який разом з виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору був пред`явлений до примусового виконання до відділу ДВС Вознесенського МРУЮ (правонаступником якого є Вознесенський МРВ ДВС ПМРУ МЮ (м. Одеса)).

В межах виконавчих проваджень №44862315 та №56268285 з виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду від 27 лютого 2014 року постановами державного виконавця відділу ДВС Вознесенського МРУЮ на все майно боржника двічі накладався арешт.

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Вознесенського МРУЮ Короєвої Ю.О. від 30 грудня 2014 року виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору було закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням вимог виконавчого документа.

Постановою виконувача обов`язків начальника Вознесенського МРВ ДВС Долженка А.С. від 11 березня 2020 року виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Миколаївській області шкоди, завданої рибним запасам України було закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням вимог виконавчого документа. Цією ж постановою припинено чинність арешту, накладеного в межах виконавчого провадження №56268285.

Проте, незважаючи на те, що судове рішення про стягнення шкоди та судового збору виконане боржником в повному обсязі, виконувач обов`язків начальника Вознесенського МРВ ДВС не вчинив необхідні дії щодо припинення чинності усіх арештів, в тому числі, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24 жовтня 2014 року в межах виконавчого провадження №44862315, про що заявнику стало відомо 14 грудня 2020 року під час переукладення договору оренди належної йому ділянки.

Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_1 просив визнати незаконною бездіяльність виконувача обов`язків начальника Вознесенського МРВ ДВС Долженка А.С. в частині не зняття арешту з усього майна боржника та зобов`язати його зняти вказаний арешт.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися, проте заявник надав суду заяву про розгляд справи без його участі, скаргу підтримує. У вказаній заяві ОСОБА_1 також просив поновити пропущений строк на звернення до суду зі скаргою, обґрунтовуючи пропущення вказаного строку тим, що після отримання інформації про не зняття арешту він, не маючи юридичної освіти, звертався для консультації та складання скарги до адвоката, а також безуспішно намагався вирішити питання щодо зняття арешту безпосередньо через відділ державної виконавчої служби.

Виконувач обов`язків начальника Вознесенського МРВ ДВС ПМРУ МЮ Долженко А.С в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник стягувача Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області (як правонаступник управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Миколаївській області) в судове засідання не з`явився.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі заявника ОСОБА_1 , його представника, а також представників стягувача та державної виконавчої служби, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для їх розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Зокрема, судом встановлено, що заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 27 лютого 2014 року з ОСОБА_1 на користь держави в особі управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Миколаївській області стягнуто збитки, завдані рибним запасам України у розмірі 9 520 грн. Цим же рішенням з ОСОБА_1 на користь державного бюджету стягнуто 243,60 грн. судового збору.

На підставі рішення 26 березня 2014 року стягувачу було видано виконавчий лист, який разом з виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору був пред`явлений до примусового виконання до відділу ДВС Вознесенського МРУЮ (правонаступником якого є Вознесенський МРВ ДВС ПМРУ МЮ (м. Одеса)).

В межах виконавчих проваджень №44862315 та №56268285 з виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду від 27 лютого 2014 року постановами державного виконавця відділу ДВС Вознесенського МРУЮ на все майно боржника двічі накладався арешт.

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Вознесенського МРУЮ Короєвої Ю.О. від 30 грудня 2014 року виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору було закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням вимог виконавчого документа.

Постановою виконувача обов`язків начальника Вознесенського МРВ ДВС Долженка А.С. від 11 березня 2020 року виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Миколаївській області шкоди, завданої рибним запасам України було закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням вимог виконавчого документа. Цією ж постановою припинено чинність арешту, накладеного в межах виконавчого провадження №56268285.

Проте, арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24 жовтня 2014 року, накладений в межах виконавчого провадження №44862315 не знято, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 56-57).

Аналізуючи доводи скарги, суд виходить з наступного.

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження) державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 52, ч.ч. 1-4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на час накладення арешту) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39, ч.ч. 1-3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (в редакції, чинній на час закінчення виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є безумовною підставою для закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника, накладеного в межах такого виконавчого провадження (крім випадків нестягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження тощо).

З матеріалів справи вбачається, що рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Миколаївській області шкоди та на користь державного бюджету судового збору виконане боржником в повному обсязі.

З матеріалів справи (а.с. 58) також вбачається, що на виконанні Вознесенського МРВ ДВС відсутні виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору або витрат виконавчого провадження.

При закінченні виконавчого провадження виконавцем не вчинено необхідні, передбачені законом дії щодо припинення чинності арешту майна боржника (в тому числі щодо виключення відповідного запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

За встановлених обставин, бездіяльність виконувача обов`язків начальника Вознесенського МРВ ДВС Долженка А.С. не відповідає вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 449 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання (ст. 453 ЦПК України).

Суд вважає, що ОСОБА_1 обрано належний, передбачений законом спосіб поновлення свого права з врахуванням висновків, висловлених Верховним Судом в постанові від 22 квітня 2020 року у справі №544/394/18.

Також, суд вважає необхідним поновити заявнику строк на звернення зі скаргою, оскільки визнає причини його пропуску поважними ( ОСОБА_1 , дізнавшись про порушення своїх прав лише 14 грудня 2020 року, після отримання інформації про не зняття арешту, не маючи юридичної освіти, звертався для консультації та складання скарги до адвоката, а також безуспішно намагався вирішити питання щодо зняття арешту безпосередньо через відділ державної виконавчої служби).

За встановлених обставин, скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-260, 449-451, 453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність виконувача обов`язків начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність виконувача обов`язків начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити повністю.

Визнати незаконною бездіяльність виконувача обов`язків начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Долженка Андрія Сергійовича щодо незняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 24 жовтня 2014 року в межах виконавчого провадження №44862315.

Зобов`язати виконувача обов`язків начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Долженка Андрія Сергійовича зняти арешт з майна ОСОБА_1 , що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 24 жовтня 2014 року в межах виконавчого провадження №44862315 (з виконання заочного рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 лютого 2014 року по справі за позовом Вознесенського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди); видавник постанови : Відділ державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області; номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: №9262042 від 02 квітня 2015 року; державний реєстратор: Кришко Євген Олександрович, Вознесенське міськрайонне управління юстиції Миколаївської області).

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О.В. Вуїв