Ухвала

18 січня 2021 року

м. Київ

справа № 761/14925/19

провадження № 61-19552ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до акціонерного товариства «Скай Банк» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Скай Банк» (далі - АТ «Скай Банк»), згідно з яким, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог, просила: стягнути з АТ «Скай Банк» на її користь 123 237,46 грн пені та інших збитків за несвоєчасне повернення суми вкладу та нарахованих відсотків відповідно до умов укладеного депозитного договору - Угоди-Заяви № 1016/980/9620 від 12 листопада 2018 року.

Позовна заява мотивована тим, що 12 листопада 2018 року уповноважена нею на підставі довіреності особа - ОСОБА_1 вніс в касу Київського відділення № 1 АТ «Скай Банк» 145 000,00 грн. При цьому, з підписанням Угоди-Заяви № 1016/980/9620 від 12 листопада 2018 року про надання послуг з розміщення банківського вкладу в національній/іноземній валюті внесені кошти були зараховані на відкритий депозитний рахунок строком на 91 день з виплатою відсотків щомісячно.

Після спливу терміну дії укладеного договору, ОСОБА_1 звернувся в банк для отримання готівкою коштів по вкладу та нарахованих відсотків, однак банк відмовив в можливості отримати внесені кошти через неможливість верифікації (ідентифікації) представника за наданою довіреністю у зв`язку зі зміною паспорта довіреної особи.

Посилаючись на протиправність вищенаведених дій банку, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня

2019 року (з урахуванням ухвали цього ж суду від 12 жовтня 2020 року про виправлення описки) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня

2019 року залишено без змін.

29 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у даній справі є вимоги майнового характеру - стягнення пені та інших збитків за несвоєчасне повернення суми вкладу та нарахованих відсотків відповідно до умов укладеного депозитного договору у розмірі 123 237,46 грн.

Ціна позову у даній справі становить 123 237,46 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 100 = 210 200,00 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга,

є малозначною в силу закону.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Зазначає, що дана справа стосується спорів, що виникають з правовідносин в сфері банківського обслуговування громадян України, а особливо захисту конституційних прав вкладників-громадян України. Неправомірні дії банків зачіпають інтереси великого кола громадян, а єдина правозастосовча практика в Україні ще не сформована.

Таким чином, судові рішення у справі оскаржуються ОСОБА_1 згідно підпунктів «а», «в» пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 5 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою,

пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до акціонерного товариства «Скай Банк» про стягнення коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська С. Ю. Бурлаков В. М. Коротун