Дата документу 25.10.2021
Справа № 334/5125/21
Провадження № 2/334/3372/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участі секретаря судового засідання Боднар А.А.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

встановив:

представник позивача ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача борг за спожиту електричну енергію за період з 01.05.2017 по 01.01.2019 в сумі 3285,67 гривень.

Позов обґрунтовує тим, що на ОСОБА_1 у ПАТ «Запоріжжяобленерго» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 як на особу, який є споживачем послуг, які позивач надає у житловий будинок АДРЕСА_1 . Позивач свої обов`язки з постачання електроенергії за вищевказаною адресою виконав у повному обсязі, а відповідач свої обов`язки по оплаті поставленої електроенергії не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість за період з 01.05.2017 по 01.01.2019 в сумі 3285,67 гривень.

Ухвалою від 20.07.2021 відкрите провадження у справі, яка призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу копія ухвали та копія позовної заяви з додатками направлялись поштою за його місцем проживання. Повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач є повідомленими про розгляд справи належним чином.

Відповідач у визначений судом строк своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позов не скористався.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 19.07.2021, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 як на особу, яка є споживачем послуг, які позивач надає у житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з особового рахунку.

Відповідно до Детального стану розрахунків за спожиту електричну енергію по особовому рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.03.2017 по 01.01.2019 відповідач спожив електричну енергію у розмірі 3648 кВт/годин на загальну суму 3285,67 гривень. За вказаний період оплати за спожиту електричну енергію не надходило, а тому розмір заборгованості становить 3285,67 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі Закон № 2019-VIII) постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

У ст. 1 Закону № 1875-IV зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Аналогічні норми містить ст. 1 Закону № 2189-VIII.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон № 1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника;

Згідно зі ст. 13 Закону № 1875-IV, ст. 5 Закону № 2189-VIII позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - постачання електричної енергії.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-IV, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з постачання електричної енергії на підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 , за яким проводились нарахування.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховний Суд України по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013, відповідно до якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону № 2019-VIII споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Свої зобов`язання щодо надання комунальних послуг з постачання електричної енергії виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, порушив свої зобов`язання та своєчасно не вносив оплату за спожиту електричну енергію, що призвело до заборгованості за період з 01.03.2017 по 01.01.2019 у сумі 3285,67 гривень.

Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим, у зв`язку з чим його необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за поставлену електроенергію за період з 01.03.2017 по 01.01.2019 у сумі 3285,67 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2270 гривень.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 3285 (три тисячі двісті вісімдесят п`ять) гривень 67 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж судовий збір у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Реквізити учасників справи:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж, місцезнаходження: вул. Волгоградська, буд.25 м. Запоріжжя, 69035, ,

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: