РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Камінська Вікторія Петрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Камінська В.П., в якому просить визнати виконавчий напис від 18 травня 2021 року, реєстраційний № 701, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Камінською В.П., відносно звернення стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 предмета застави Транспортного засобу марки RENAULT, модель KANGOO, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - загальний легковий - загальний пасажирський-В, колір - зелений, державний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 23 жовтня 2019 року ТСЦ 5641, таким, що не підлягає виконанню.

Позовну заяву мотивує тим, що виконавчий напис є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги. Крім того, нарахування суми заборгованості за позикою, неустойки та періоду, за який вона нарахована, здійснено з порушенням вимог законодавства.

Виконавчим написом звернено стягнення на предмет застави - Транспортний засіб марки RENAULT, модель KANGOO, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - загальний легковий - загальний пасажирський-В, колір - зелений, державний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 23 жовтня 2019 року ТСЦ 5641, на підставі договору позики та договору застави, укладеного між ним та відповідачем, відповідно до якого йому надано позику на суму 81 866,00 грн. Також, у виконавчому написі вказано, що сума заборгованості станом на 18 травня 2021 року становить загалом 165 698,00 грн.

Однак, в порядку досудового врегулювання спору до нього ніхто не звертався, про начебто існування боргу він дізнався під час вилучення у нього транспортного засобу. При цьому він повідомляє, що ним вчасно та належним чином виконано взяті на себе зобов`язання на підставі укладених договору позики № 0312- 2019 від 03 грудня 2019 року та договору застави від 03 грудня 2019 року, про що свідчать банківські квитанції. Так ним було зроблено наступні платежі з метою виконання договору позики № 0312-2019 від 03 грудня 2019 року: 05 лютого 2020 року 7 950,00 грн.; 29 квітня 2020 року 15 000,00 грн.; 24 липня 2020 року 10 000,00 грн.; 03 вересня 2020 року 12 900,00 грн.; 14 грудня 2020 року 10 000,00 грн.; 22 березня 2021 року 1 000,00 грн.; 05 березня 2021 року 5 000,00 грн. Загалом з 05 лютого 2020 року по 05 березня 2021 року на виконання договору позики № 0312-2019 від 03 грудня 2019 року ним сплачено 70 800,00 грн. В зв`язку з пандемією коронавірусної інфекції ним було допущено часткове прострочення останнього платежу, 13 травня 2021 року він звернувся до відповідача з проханням повідомити йому номер рахунку для сплати боргу, однак у відповідь, замість номеру рахунку для здійснення виконання умов договору йому повідомили про необхідність приїзду в офіс, що суперечить укладеному договору. Таким чином, сам стягувач створив для нього перешкоди в погашення його зобов`язання. При цьому всі здійснені ним платежі не відображені у виконавчому написі нотаріуса, що є фактом помилковості його вчинення та порушення його прав. Отже, нотаріус, при вчиненні виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». І взагалі у нотаріуса були відсутні підстави для висновку про безспірність заборгованості та правових підстав для вчинення виконавчого напису в цілому. В зв`язку з чим, виконавчий напис не міг бути вчинений.

Також, при зверненні відповідача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в розмірі повної суми заборгованості за вищевказаним договором позики включено і розмір неустойки, яка нарахована за невідомий період, оскільки стягувачем не надано відповідний детальний розрахунок, а зазначено лише розмір неустойки. Окрім того, звертає увагу на той факт, що повідомлення, а саме письмова вимога про усунення порушень за договором позики від 03 грудня 2019 року №0312-2019 ним не отримувалась.

Відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки він є незаконним та безпідставним.

Вказує, що він як обтяжувач 03 березня 2021 року звернувся до позивача з письмовим повідомленням про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, а саме з повідомленням про намір звернути стягнення на предмет застави, що підтверджується копією повідомлення про намір звернути стягнення на предмет застави, разом з доказами направлення позивачу. Одночасно з направленням позивачу зазначеної вимоги він надав приватному нотаріусу Камінській В.П. письмову вимогу разом з доказами направлення для реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. 04 березня 2021 року приватним нотаріусом було зареєстровано повідомлення про намір звернути стягнення на предмет застави, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майно № 71199037 від 04 березня 2021 року. Йому повернений лист, яким було надіслано повідомлення обтяжувача про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, з відміткою «причина повернення за закінченням встановленого строку зберігання». Він зазначає, що направив повідомлення про намір звернути стягнення на предмет застави на адресу позивача, яка також зазначена у позовній заяві, із зазначенням контактного телефону позивача, однак останній умисно не отримував пошту, оскільки в телефонному режимі позивачу було повідомлено, що зважаючи на невиконання договору позики відповідач буде у примусовому порядку звертати стягнення на предмет застави. Таким чином, доводи позивача про те, що письмова вимога про усунення порушень за договором позики ним не отримувалась є необґрунтованими.

18 травня 2021 року, тобто після спливу більше 30-ти днів з моменту надсилання такої вимоги та реєстрації обтяження, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис № 701 про стягнення з позивача на його користь предмета застави. При цьому, він наголошує, що звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису надав останній всі передбачені документи, в тому числі надав розрахунок по заборгованості позивача. Доводи позивача про вчинення виконавчого напису без будь-якого належного розрахунку та не зазначення нотаріусом підстав визначення суми заборгованості є необґрунтованими, оскільки безспірність заборгованості для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, нотаріус не повинен встановлювати права або обов`язки учасників правовідносин, він не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Крім того, звертає увагу, що він не надав і не повинен був надавати нотаріусу первинні документи щодо видачі позики та здійснення її часткового погашення (платіжні доручення, меморіальне ордери, розписки, чеки тощо), оскільки фізичні особи не зобов`язані вести документації, оформленої відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (на відміну від юридичних осіб), яка згодом може бути доказом, що підтверджує наявність чи відсутність заборгованості.

Також, позивач зазначає в позовній заяві, що здійснював платежі належним чином та відповідно до встановленого графіку, та сплатив 90% позики, однак такі доводи є необґрунтованими, оскільки згідно п.5.4. Договору позики зазначено, що при передачі готівкових коштів позикодавець зобов`язаний видати позичальнику розписку про одержання суми позики в повному обсязі або частково. Більш того, у разі відмови позикодавця від прийняття грошей, позичальник згідно з п.5.5 Договору позики має право передати суму позики в депозит нотаріусу, що буде вважатись належним виконанням умов договору. Подані позивачем квитанції не є належними доказами, оскільки не містять ані даних про відправника, ані зазначення в призначенні платежу про погашення заборгованості за договором позики. Крім того, згідно договору позики зазначено про готівкову форму розрахунку. До позовної заяви не додано всіх квитанцій на підтвердження начебто здійснених платежів. Також, дати здійснення платежів суперечать графіку повернення позичальником грошових коштів, викладеному в п. 5.1 Договору позики.

Окрім того, вказує, що відповідно до п. 7 Договору несвоєчасне повернення позики або її чергової частини, за Графіком повернення позичальником грошових коштів (в тому числі, при застосуванні п.13 цього Договору), позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 383 грн. 00 коп., за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. У виконавчому написі зазначено, що стягнення неустойки проводиться за період з 03 червня 2020 року по 02 березня 2021 року, тобто нараховано пеню за 272 дні (272дні х 383,00 грн. = 104 176,00 грн.). Натомість позивач не надав жодного аргументованого розрахунку (із зазначення неустойки), а лише вказав на начебто вчинені платежі, які позивач здійснював коли вважав за потрібне на порушення умов, зазначених у договорі позики № 0312-2019 від 03 грудня 2019 року.

17 серпня 2021 року та 19 жовтня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Камінська В.П. подала пояснення на позовну заяву, в яких просила у задоволенні позову відмовити повністю. Вказала, що 03 грудня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів, сума позики 81 866 грн. 00 коп. Також для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за вказаним договором позики грошових коштів 03 грудня 2019 року нею було посвідчено договір застави транспортного засобу, реєстровий № 1860, за яким боржником було передано в заставу транспортний засіб марки RENAULT, модель KANGOO, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - загальний легковий - загальний пасажирський-В, колір - зелений, державний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 23 жовтня 2019 року ТСЦ 5641. За договором застави ОСОБА_2 зобов`язувався здійснити погашення позики згідно договору позики, і повернути суму позики, а саме 81 866 грн. 00 коп. в строк до 03 червня 2020 року. 03 березня 2021 року ОСОБА_2 було направлено повідомлення про намір звернути стягнення на предмет застави та зареєстровано звернення стягнення на предмет застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. 18 травня 2021 року ОСОБА_4 звернувся за вчиненням виконавчого напису. Для одержання виконавчого напису були подані: заява про вчинення виконавчого напису; оригінал договору застави, посвідчений нею 03 грудня 2019 року реєстровий № 1860; оригінал договору позики грошових коштів, укладений 03грудня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; копія письмової вимоги про намір звернути стягнення на предмет застави у разі не усунення порушення виконання основного зобов`язання, засвідчена стягувачем; документ про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання основного зобов`язання; розрахунок по заборгованості ОСОБА_2 . Копії вищезазначених документів, які обґрунтовують її пояснення, знаходяться в справі нотаріуса. З огляду на викладене, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

09 листопада 2021 року позивач подав заперечення на відзив, в яких просив задовольнити його позов з підстав аналогічних наведеним у позовній заяві.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 просив позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 16 листопада 2021 року відповідач подав заяву, в якій просив провести судове засідання без участі сторони відповідача на підставі наявних у суду матеріалів, з урахуванням поданого відзиву на позовну заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Камінська В.П. в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. В поданих до суду поясненнях від 17 серпня 2021 року та 19 жовтня 2021 року вказувала, що проти розгляду справи без її участі як третьої особи не заперечує.

16 листопада 2021 року представником позивача ОСОБА_1 подано до суду клопотання про передачу автомобіля на зберігання власнику, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2021 року, постановленої без виходу до нарадчої кімнати, залишено без задоволення.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 03 грудня 2019 року між ОСОБА_3 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, укладено договір позики №0312-2019 (надалі договір позики), відповідно до якого позикодавець передав у власність позичальнику, а позичальник прийняв у власність від позикодавця грошові кошти в сумі, що становить 81 866 грн. 00 коп., за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ Правекс-Банк на дату укладання цього Договору еквівалентній 3 404 доларів США 00 центів. А позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в строк і за графіком відповідно до пункту 5 цього Договору. Кінцевий строк повернення позики - 03 червня 2020 року.

Пунктом 5.1. договору позики визначений графік повернення позичальником грошових коштів, згідно якого: 03 січня 2020 року має бути сплачено 3 824 грн. 00 коп., еквівалент 159 дол. США; 03 лютого 2020 року - 3 824 грн. 00 коп., еквівалент 159 дол. США; 03 березня 2020 року - 3 824 грн. 00 коп., еквівалент 159 дол. США; 03 квітня 2020 року - 3 824 грн. 00 коп., еквівалент 159 дол. США; 03 травня 2020 року - 3 824 грн. 00 коп., еквівалент 159 дол. США; 03 червня 2020 року - 62747 грн. 00 коп., еквівалент 2 609 дол. США.

Згідно пункту 5.2. договору позики повернення позики має бути здійснено шляхом виплати позичальником суми позики або її чергової частини, відповідно до п. 5.1. цього договору.

Пунктом 5.4. договору позики визначено, що при передачі готівкових коштів позикодавець зобов`язаний видати позичальнику розписку про одержання суми позики в повному обсязі або частково. Після повного виконання зобов`язання позичальником за даним договором позикодавець зобов`язується також передати позичальнику примірник даного договору. У разі неможливості повернення примірника даного договору позикодавець повинен вказати про це в розписці.

Пунктом 5.5. договору позики визначено, що у разі відмови позикодавця від прийняття грошей позичальник має право передати суму позики в депозит нотаріусу Київського міського нотаріального округу Камінській В.П., що буде вважатись належним виконанням умов цього договору.

Згідно пункту 7 договору позики за несвоєчасне повернення позики або її чергової частини, за Графіком повернення позичальником грошових коштів (в тому числі, при застосуванні п.13 цього договору) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 383 грн. 00 коп., за кожний календарний день існування заборгованості.

Згідно пункту 8 договору позики позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання за даним договором.

Пунктом 9 договору позики визначено, що забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за цим договором є передача в заставу рухомого майна: автомобіль RENAULT (марка), модель KANGOO, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - Загальний легковий - загальний пасажирський В, колір - зелений, державний номер НОМЕР_2 , який належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 23 жовтня 2019 року, ТСЦ 5641.

Пунктом 12 договору позики визначено, що у випадку невиконання позичальником зобов`язання за даним договором, даний договір може бути поданий позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення за даним договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в судовому порядку.

03 грудня 2019 року між ОСОБА_3 , як заставодержателем, та ОСОБА_2 , як заставодавцем, укладено договір застави (надалі договір застави), відповідно до якого забезпечується заставою виконання заставодавцем зобов`язань за договором позики, укладеного 03 грудня 2019 року між заставодержателем та заставодавцем, за умовами якого заставодавець, зокрема, зобов`язаний повернути заставодержателю позику в сумі 81 866 грн. 00 коп., за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ Правекс-Банк на дату укладання цього договору еквівалентній 3 404 доларів США 00 центів. Строк повернення позики - 03 червня 2020 року, без нарахування відсотків від суми позики, неустойку у розмірі та у випадках, передбачених договором позики та цим договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Строки повернення позики та інші умови договору позики та договору застави можуть бути змінені додатковими угодами сторін договору позики та договору застави.

Згідно пункту 1.2. договору застави предметом застави за цим договором є рухоме майно заставодавця, а саме автомобіль RENAULT (марка), модель KANGOO, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - Загальний легковий - загальний пасажирський - В, колір - зелений, державний мер НОМЕР_2 .

Згідно пункту 2.2. та 2.3. договору застави зобов`язання забезпечене заставою, вважається виконаним, коли позичені грошові кошти по договору позики будуть повернуті боржником заставодержателю в повному обсязі. Заставодержатель набуває права стягнення заборгованості за рахунок предмету застави у випадку якщо зобов`язання по поверненню коштів, забезпечене цією заставою, не буде виконане у встановлені договором позики строки.

Розділом 3 договору застави передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання заставодавцем зобов`язань за договором позики на предмет застави звертається стягнення на підставі рішення суду або в позасудовому порядку відповідно до розділу 3 цього договору. У разі наміру заставодержателя звернути стягнення на предмет застави він надсилає заставодавцю письмове повідомлення про порушення останнім зобов`язань за цим та/або договором позики. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави. Підтвердженням надіслання заставодержателем заставодавцю претензії, є квитанція органу поштового зв`язку про її направлення.

03 березня 2021 року ОСОБА_3 направив ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлення про намір звернути стягнення на предмет застави, в якому вказав, що борг за договором позики №0312-2019 від 03 грудня 2019 року станом на 02 березня 2021 року складає 163 098 грн. 00 коп. Враховуючи існуючу заборгованість, він має намір звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки RENAULT модель KANGOO, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - загальний легковий пасажирський - В, колір - зелений, держаний номер НОМЕР_2 , зареєстрований ТСЦ 5641 від 23 жовтня 2019 року, який належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , виданого 23 жовтня 2019 року, ТСЦ 5641. Також повідомлено, що протягом тридцятиденного строку з дня отримання даного листа ОСОБА_2 зобов`язаний виконати основне зобов`язання, а також сплатити неустойку.

На підтвердження направлення вказаного повідомлення про намір звернути стягнення на предмет застави відповідач надав опис вкладення, квитанцію АТ «Укрпошта» від 03 березня 2021 року та копію конверту з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання.

04 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Камінською В.П. зареєстровано звернення стягнення на предмет застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) №71199037 від 04 березня 2021 року.

18 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Камінською В.П. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 701, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 предмета застави Транспортний засіб марки RENAULT, модель KANGOO, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - загальний легковий - загальний пасажирський-В, колір - зелений, державний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 23 жовтня 2019 року ТСЦ 5641, що за договором застави транспортного засобу, посвідченого 03 грудня 2019 року Камінською В.П. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу реєстровий №1860, забезпечуються вимоги позикодавця за договором позики грошових коштів від 03 грудня 2019 року, за яким позикодавець надав боржнику позику в сумі 81 866 грн. 00 коп., а боржник зобов`язався її використовувати за цільовим призначенням та своєчасно повернути суму позики. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави, запропоновано задовольнити вимоги ОСОБА_3 за неповернуту основну суму позики, неустойку за кожен день існування простроченої заборгованості за період з 03 червня 2020 року по 02 березня 2021 року. Сума заборгованості станом на 18 травня 2021 року становить: 58 922 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою позики; 104 176 грн. 00 коп. заборгованість по неустойці; 2 600 грн. 00 коп. витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню складає 165 698 грн. 00 коп.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, від 20 травня 2015 року у справі № 6- 158цс15, від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі 320/8269/15- ц (провадження № 14-83цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

Також, можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та Законом України «Про заставу».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави (ст.20 Закону України «Про заставу»).

Частинами першою, третьою статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» установлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави.

Така вимога узгоджується з частиною першою статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Вказані вимоги закону є імперативними.

У статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачені вимоги до повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Це повідомлення повинне містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Згідно зі статтею 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пов`язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави.

Отже, ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Факт недотримання стягувачем положень частини третьої статті 24 та частини першої статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» і нездійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Як встановлено судом відповідач ОСОБА_3 направив ОСОБА_2 повідомлення про намір звернути стягнення на предмет застави з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави, підтвердженням чого є безпосередньо саме повідомлення про намір звернути стягнення на предмет застави, опис вкладення, квитанція АТ «Укрпошта» від 03 березня 2021 року, копія конверта з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання та витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) №71199037 від 04 березня 2021 року.

Вказане повідомлення було направлено на адресу ОСОБА_2 , яка зазначена в договорі позики №0312-2019 від 03 грудня 2019 року та в договорі застави від 03 грудня 2019 року.

ОСОБА_2 дійсно не було отримане вказане повідомлення та повернуто не врученим ОСОБА_3 , однак ОСОБА_3 виконані покладені на нього обов`язки щодо надіслання та повідомлення боржника про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, таке повідомлення не було отримано ОСОБА_2 не з вини ОСОБА_3 .

Окрім того, Розділом 3 договору застави, укладеного між сторонами, передбачено, що підтвердженням надіслання заставодержателем заставодавцю претензії, є квитанція органу поштового зв`язку про її направлення, яка і була надана суду ОСОБА_3 .

В подальшому 18 травня 2021 року, після спливу більше ніж тридцятиденного строку з моменту надсилання повідомлення та реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Камінською В.П. вчинено оспорюваний виконавчий напис.

При цьому, в період з реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави до вчинення нотаріусом оспорювангого виконавчого напису позивачем зобов`язання перед відповідачем виконано не було, заборгованість погашеною не була і предмет обтяження (спірний автомобіль) переданий відповідачу не був.

В позовній заяві позивач вказує на те, що сума боргу не є безспірною, оскільки ним вчасно та належним чином виконані взяті на себе зобов`язання на підставі укладених договору позики № 0312- 2019 від 03 грудня 2019 року та договору застави від 03 грудня 2019 року, про що свідчать банківські квитанції, однак суд вказує, що з вказаних квитанцій неможливо встановити ким і кому були здійснені перекази на картку, яке призначення вказаних платежів, зокрема не вказано, що ці платежі були спрямовані на погашення заборгованості по договору позики № 0312- 2019 від 03 грудня 2019 року. Доказів належності картки НОМЕР_4 саме відповідачу ОСОБА_3 суду не подано, а відповідач заперечує отримання таких платежів.

Суд зауважує, що відповідно до пункту 5.4. договору позики при передачі готівкових коштів позикодавець зобов`язаний видати позичальнику розписку про одержання суми позики в повному обсязі або частково, натомість позивачем не надано суду таких розписок.

Посилання позивача на те, що відповідач не повідомив йому номеру рахунку для здійснення останнього платежу і відповідно створив для нього перешкоди в погашення його зобов`язання на увагу не заслуговують, оскільки пунктом 5.5. договору позики визначено, що у разі відмови позикодавця від прийняття грошей позичальник має право передати суму позики в депозит нотаріусу Київського міського нотаріального округу Камінській В.П., що буде вважатись належним виконанням умов цього договору. Відповідно позивач мав можливість сплатити суму позики, в разі відмови позивача від її прийняття, шляхом передачі її нотаріусу, натомість доказів передання суми позики в депозит нотаріусу Київського міського нотаріального округу Камінській В.П. позивач не подав.

Крім того, навіть якщо припустити, що вищевказані перекази на картку були спрямовані на погашення заборгованості по договору позики № 0312- 2019 від 03 грудня 2019 року, вони були здійснені з порушенням графіку повернення позичальником грошових коштів, передбаченого п. 5.1. вказаного договору.

Також, позивач вказує, що в розмір повної суми заборгованості за договором позики включено і розмір неустойки, яка нарахована за невідомий період, однак, як встановлено судом, у оспорюваному виконавчому написі вказано, що неустойка визначена за кожний день існування простроченої заборгованості за період з 03 червня 2020 року по 02 березня 2021 року. При цьому, суд погоджується з розрахунком відповідача розміру неустойки, з врахуванням того, що пунктом 7 договору позики визначено розмір неустойки - 383 грн. 00 коп., за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, в періоді з 03 червня 2020 року по 02 березня 2021 року було 272 дні, відтак загальний розмір неустойки становить 104 176 грн. 00 коп. (272х383,00 грн. = 104 176,00 грн.).

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц, спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості у Переліку. Тобто, сама лише наявність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку не може бути належним підтвердженням спірності такої заборгованості. Боржник має належними та достовірними доказами спростувати перед судом таку заборгованість або її розмір на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Разом з тим, позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед відповідачем за договором позики №0312-2019 від 03 грудня 2019 року на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка в ньому зазначена. Судом також і не встановлено порушення процедури вчинення оспорюваного виконавчого напису.

Враховуючи встановлені судом обставини, підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відсутні, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Камінська Вікторія Петрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Камінська Вікторія Петрівна, місцезнаходження: вул. Академіка Туполева, буд. 1-Б, 2 поверх, оф. 17-18, м. Київ.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2021 року.

Суддя О.О. Першко