Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1896/20
Номер провадження: 2/511/67/21
21 січня 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Бобровська І. В.,
за участю секретаря судового засідання Жураковська К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Роздільнянська міська рада Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
21.10.2020 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Роздільнянська міська рада Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується дублікатом договору дарування Ѕ частки у праві спільної власності на житловий будинок від 13.07.2016 року та договором купівлі продажу від 15.08.2019 року. З сімейних причин у позивачки виникло питання щодо продажу будинку за вищевказаною адресою, однак з продажом будинку виникли проблеми, оскільки в будинку зареєстрована особа ОСОБА_2 , який не бажає знімати з реєстраційного обліку в адміністративному порядку. Відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 3018 року, що підтверджується актом про не проживання особи та показами свідків.
У зв`язку з вищевикладеним, позивачка просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.11.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Роздільнянська міська рада Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням було залишено без руху, для необхідності долучення до матеріалів справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, а саме житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 .
19.11.2020 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків, зазначених в ухвалі Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.11.2020 року, з долученою Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, а саме житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.11.2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження. (а.с.27-28)
Позивачка ОСОБА_1 надала на адресу суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. (а.с.37)
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Відповідно до поштового повідомлення вбачається, що відповідач ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання відсутній, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судової повістки. (а.с.35-36,47)
Представник третьої особи Роздільнянської міської ради Одеської області Писаревський В.В. надав на адресу суду письмові пояснення, відповідно до яких зазначив про те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить суд розглянути справу за відсутності третьої особи. (а.с.30-33)
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що відповідно до договору дарування Ѕ частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок від 13.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за №1607, ОСОБА_1 є власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.6-8)
В подальшому, на підставі договору купівлі продажу від 15.08.2019 року, серії ННХ №846046, позивачка ОСОБА_1 придбала іншу Ѕ частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.9-10)
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.11.2020 року №232238851 вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а тому має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своєю власністю. (а.с.25)
На даний час, з сімейних підстав, позивачка бажає продати вищевказаний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , однак під час оформлення документів було виявлено, що за вказаною адресою зареєстрована невідома їй особа ОСОБА_2 .
Факт реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується домовою книгою житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зазначено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за зазначеною адресою з 15.01.2018 року. (а.с.11)
Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 11.08.2020 року, складеного заступником Роздільнянського міського голови встановлено, що під час огляду житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 особистих речей ОСОБА_2 та факт його проживання за зазначеною адресою не виявлено. (а.с.12)
Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 27.07.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 15.01.2018 року, тобто з моменту реєстрації у зазначеному будинку. (а.с.13,14)
Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки вказаним свідкам, як сусідам, достовірно відомо, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 15.01.2018 року.
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 співвласником спірного житлового будинку не являється, в зазначеному житловому будинку не проживає і не користується ним.
Позивач заперечує проти реєстрації відповідача за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають йому в реалізації права володіння та користування належним йому на праві власності майном.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).
Згідно ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові №6-92цс15 від 27 травня 2015 року, передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядженням своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.
Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 не проживає з січня 2018 року, а тому суд вважає за необхідним визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Доказів створення відповідачем перешкод для проживання в будинку з боку позивача суду не надано.
Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, що позивач на теперішній час позбавлена права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку вимоги ОСОБА_1 як власника житлового будинку законні та обґрунтовані, оскільки реєстрація відповідача ОСОБА_2 в належному їй житловому будинку, порушує її право власності, створює перешкоди в користуванні власністю.
На підставі ст. ст. 4,10,13,18,19,76- 81,95, 247,258-259, 263, 265, 280-284 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Роздільнянська міська рада Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя І. В. Бобровська