Справа № 598/23/21
провадження № 6/598/4/2021
УХВАЛА

іменем України

"22" січня 2021 р. м.Збараж Тернопільської області

Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Олещук Б.Т. розглянувши у порядку письмового провадження подання головного державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Іванно-Франківськ) Плавінської Ірини Віталіївни про винесення ухвали про розшук боржника ОСОБА_1 ,

встановив :

До Збаразького районного суду звернувся головний державний виконавець Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Іванно-Франківськ) Плавінська Ірина Віталіївна з поданням про винесення ухвали про розшук боржника ОСОБА_1 .

Своє подання головний державний виконавець мотивує тим, що на примусовому виконанні у Збаразькому міжрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Іванно-Франківськ) знаходиться виконавче провадження №58882898 з примусового виконання виконавчого листа №607/14125/2013-ц виданого 01.10.2013 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 380 грн. починаючи з 05 серпня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Під час примусового виконання виконавчого листа №607/14125/2013-ц виданого 01.10.2013 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області встановлено, що боржник ОСОБА_1 по місцю реєстрації не проживає, місце його проживання не відоме. Борг ОСОБА_1 по сплаті аліментів перевищує суму відповідних платежів за три роки.

У судове засідання головний державний виконавець Плавінська І.В. не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

Крім того, головний державний виконавець Плавінська І.В. не виконала ухвалу Збаразького районного суду від 13 січня 2021 року в частині надання суду необхідних документів для вирішення питання про оголошення розшуку, зокрема завірену належним чином копію виконавчого провадження №58882898.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у поданні слід відмовити з наступних підстав.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 438 ЦПК України визначено, що розшук боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд має право витребувати від виконавця всі необхідні документи для вирішення питання про оголошення розшуку. Суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів.

Частиною 1 ст.36 «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

Таким чином, державний виконавець для неупередженого, своєчасного і у повному обсязі вчинення виконавчих дій зобов`язаний вжити всі заходи щодо примусового виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Таким чином, боржник повинен бути повідомлений про відкриття виконавчого провадження з метою реалізації своїх прав та зобов`язань у виконавчому провадженні.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин 1 та 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Дослідивши дане подання про оголошення розшуку боржника з доданими документами, судом встановлено, що державним виконавцем не вчинено дій щодо встановлення фактичного місця проживання або перебування чи місця роботи ОСОБА_1 , а саме: державним виконавцем не здійснено виїзд з метою складання відповідного акта державного виконавця.

Матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_1 був повідомлений про відкриття виконавчого провадження та у матеріалах справи відсутні відомості про отримання ним викликів державного виконавця.

Також суду не додано доказів того, що боржнику відомо про виконання державним виконавцем рішення суду.

Отже, державний виконавець не надав суду достатніх і достовірних доказів відсутності відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також доказів, які б підтверджували вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника та його обізнаності щодо зазначеного виконавчого провадження, що є його обов`язком державного виконавця. Зокрема, державний виконавець не надав суду матеріали виконавчого провадження для дослідження в судовому засіданні, в матеріалах справи також відсутні належні та допустимі докази направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження в порядку, передбаченому ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначені обставини, на думку суду, можуть призвести до безпідставного оголошення розшуку ОСОБА_1 , чим можуть бути порушені його права.

Зокрема, суд також виходить з того, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи в розумінні ст.8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у п.33 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання про розшук боржника.

На підставі наведеного та керуючись ст.8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст.ст.18, 28, 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.13, 76, 81, 258-261, 353, 354, 438 ЦПК України, суд, -

постановив :

У задоволенні подання головного державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Іванно-Франківськ) Плавінської Ірини Віталіївни про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №58882898 відмовити.

На дану ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дана ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дана повна ухвала суду складена і підписана суддею 22 січня 2021 року.

Суддя Богдан Олещук