КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/8850/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/1128/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Поливач Л.Д.

при секретарі: Гойденко Д.В.

сторони

позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку

«Генерала Наумова»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року, ухвалених під головуванням судді П`ятничук І.В., у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Генерала Наумова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

у травні 2019 року ОСББ «Генерала Наумова» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просило стягнути заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 423 174,39 грн, з яких внески на утримання будинку - 103 332,15 грн; плата за опалення - 230 907,31 грн; інфляційні збитки - 71 305,68 грн; 3% річних - 17 629,25 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення НОМЕР_1 площею 199,6 кв м та нежитлового приміщення НОМЕР_2 площею 206,1 кв м по АДРЕСА_1 .

З моменту набуття права власності на нежитлові приміщення відповідач став співвласником будинку та фактично споживав житлово-комунальні послуги, а тому на нього покладаються передбачені чинним законодавством України обов`язки щодо оплати за надані послуги. У період з 01.06.2015 по 28.02.2019 ОСОБА_1 отримував послуги з утримання будинків і прибудинкових територій та опалення. Сума коштів, що підлягає оплаті за опалення, нараховується за тарифами затвердженими НКРЕКУ згідно загальнобудинкових приладів обліку, з урахуванням площі приміщення. Відповідачу як власнику нежитлових приміщень загальною площею - 405,7 кв м нараховується плата за утримання будинку з розрахунку 5,66 грн за 1 кв м нежитлової площі, що встановлено рішенням загальних зборів. Сума заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за весь період прострочення становить 103 332,15 грн, за опалення - 230 907,31 грн. Протягом всього періоду надання житлово-комунальних послуг та послуг з опалення відповідач не звертався з претензіями про неякісне надання послуг, що дає позивачеві підстави заявляти про належну якість наданих послуг. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання він має також сплатити на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні збитки та 3 % річних.

Заочним рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2020позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Генерала Наумова» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 423 174,62 грн. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2020 у задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погоджуючись з даними рішеннями суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд розглянув справу не маючи даних про отримання ним судової повістки. Він отримав повістку про розгляд справи лише через тиждень після судового засідання, а відтак не знав про судовий розгляд та не міг надати будь - яких пояснень щодо предмета спору, відзиву на позовну заяву та доказів безпідставного нарахування йому плати за опалення, хибності розрахунків, неправомірності неоднакового встановлення тарифу співвласників будинку на утримання нежитлових приміщень, неправомірного нарахування плати за опалення згідно показників загальнобудинкового лічильника, заяву про застосування позовної давності, а ті докази, які ним було подано до суду у рішенні не згадуються. У зв`язку із перешкоджанням позивачем користуватись своєю власністю, він не укладав жодного договору про надання комунальних послуг. Протягом 5 років він не отримував від позивача будь - яких рахунків чи претензій. Відповідно до наказу директора ТОВ «Атлантжитлосервіс 2003» від 26.02.2015 та акта від 28.02.2015 належні йому приміщення було відключено від постачання послуг. Також суд першої інстанції в порушення вимог ст. 267 ЦПК України, через відсутність його у судовому засіданні, позбавив його права подати заяву про застосування позовної давності стосовно частини боргу, який утворився до травня 2016 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСББ «Генерала Наумова» - Лаухіна В.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на законність та обґрунтованість рішення. Зазначає, що відповідач достовірно знав про день та час розгляду справи, мав представника та подавав клопотання про відкладення розгляду справи, проте доказів поважності причин неявки, про які зазначалося у клопотаннях не надавав. Відповідач мав можливість як до введення карантинних обмежень та під час цих обмежень надати відзив на позовну заяву та відповідні докази, проте таких дій не вчинив. Додані до апеляційної скарги копії наказу директора ТОВ «Атлантжитлосервіс 2003» від 26.02.2015 та акту про відключення нежитлових приміщень від постачання послуг є підробленими, та якщо суд апеляційної інстанції дійде висновку про приєднання цих доказів, то у відповідача необхідно витребувати їх оригінали. Нежитлові приміщення, які належать відповідачу ніхто та ніколи не відключав від опалення, водо та електропостачання та їх відключення технічно неможливе. Крім того, відповідач не надав доказів про те, яке відношення має ТОВ «Атлантжитлосервіс 2003» до будинку, в якому знаходяться ці нежитлові приміщення. Оскільки довести факт підробки документів, доданих до апеляційної скарги без спеціальних знань неможливо, у разі залучення цих документів, просили призначити у справі судову експертизу для вирішення питань про те, коли виготовлені зазначені документи та коли проставлено підписи осіб, що в них зазначені.

У судовому засіданні представник позивача Лаухіна В.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися та про причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає, задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.12.2014 створено ОСББ «Генерала Наумова». Згідно з актом приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 20.03.2015 ОСББ «Генерала Наумова» є балансоутримувачем будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору № 1410364 про постачання теплової енергії гарячої води від 01.04.2015 укладеного між КПВО Київради «Київтеплоенерго» та ОСББ «Генерала Наумова» постачальник зобов`язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов викладених в цьому договорі.

ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення НОМЕР_1 площею 199,6 кв м та нежитлового приміщення НОМЕР_2 площею 206,1 кв м по АДРЕСА_1 .

Згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.06.2015 по 01.02.2019 розмір заборгованості відповідача перед ОСББ «Генерала Наумова» складає 423 174,39 грн з яких: внески на утримання будинку в сумі 103 332,15 грн; опалення в сумі 230 907,31 грн; інфляційні у розмірі 71 305,68 грн; 3 % річних у розмірі 17 629,25 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує обов`язку щодо сплати за надані житлово-комунальні послуги у зв`язку із чим утворилась заборгованість.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Відповідно до ст. 12 цього Закону витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком (ч. 3 ст. 12 цього ж Закону).

Заплановані кількісні та якісні показники послуг, що повинні надаватись виконавцем виходячи з вартості калькуляційної одиниці загальної площі лежать в основі визначення вартості оплати частки співвласника будинку, яка згідно п. 9 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є площа квартири співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку, а обов`язкова оплата частки співвласником встановлена ч. 2 ст. 7 Закону. Сукупність часток, становить вартість запланованих необхідних витрат на утримання всього будинку, а зобов`язання в межах своєї частки несе власник квартири.

Відповідач є власником нежитлового приміщення НОМЕР_1 площею 199,6 кв м та нежитлового приміщення НОМЕР_2 площею 206,1 кв м по АДРЕСА_1 , проте з червня 2015 року не сплачує внески на утримання будинку та прибудинкової території та не оплачує послуги з опалення, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем відповідно 103 332,15 грн та 230 907,31 грн.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 12.08.2019 отримав судову повістку на судове засідання на 06.09.2019 та 05.09.2019 подав клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 60,61).

05.10.2019 ОСОБА_1 отримав судову повістку на судове засідання на 06.11.2019 та 06.11.2019 представник відповідача адвокат Кандаурова А.П. подала клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що вона не у повному обсязі вивчила матеріали справи (а.с.69,75).

Представник відповідача Кандаурова А.П. була повідомлена про судовий розгляд на 20.11.2019, проте 18.11.2019 знову подала клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 та його представник також завчасно були повідомлені про судове засідання, призначене на 20.01.2020 на 16 год, проте відповідач знову подав клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.116-119).

При цьому до клопотань будь - яких доказів поважності причин неявки до суду відповідач не долучав та в подальшому до суду не подавав.

Відтак відповідач достовірно знав про день та час кожного судового засідання, мав своїм представником професійного адвоката, яка також своєчасно повідомлена про день та час судового розгляду, проте жодного разу у судові засіданні ні відповідач, ні його представник не з`явилися, будь - яких письмових пояснень, відзиву чи заперечень, заяви про застосування позовної давності через поштове відправлення чи через канцелярію суду не подавали.

Заява про застосування позовної давності може бути прийнята на стадії апеляційного розгляду лише у тому разі, якщо сторона не була повідомлена про день та час розгляду справи у суді першої інстанції. У даному ж випадку відповідач з 12.08.2019 достовірно знав про судовий розгляд, проте протягом 5 місяців не заявив про застосування позовної давності. Відтак суд першої інстанції не мав підстав для застосування позовної давності, оскільки за правилами ч. 4 ст. 267 ЦК України застосування наслідків спливу позовної давності можливе лише за заявою сторони.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не вчасно отримав судову повістку на судове засідання, у якому розглядалася його заява про перегляд заочного рішення не впливають на висновки суду, оскільки заява про застосування позовної давності має бути подана до завершення розгляду справи, а не після ухвалення судом рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд першої інстанції розглянув справу на підставі тих доказів, які надані сторонами.

Відповідач не надав наказ ТОВ «Атлантжитлосервіс 2003» від 26.02.2015 та акт про відключення нежитлових приміщень від постачання послуг 28.02.2015, затверджений також ТОВ «Атлантжитлосервіс 2003», а відтак суд першої інстанції був позбавлений можливості оцінити ці докази.

Представник позивача при апеляційному розгляді зазначила, що вважає такі докази підробленими, оскільки нежитлові приміщення, які належать відповідачу ніхто та ніколи не відключав від опалення, водо та електропостачання та їх відключення технічно неможливе. Крім того, ТОВ «Атлантжитлосервіс 2003» не є балансоутримувачем будинку чи постачальником послуг.

Оскільки відповідачем не наданодоказів неможливості подання вищезазначених наказу та акта до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, ці докази не приймаються до уваги при апеляційному перегляді справи.

Сам по собі факт, що протягом 5 років позивач не звертався до нього з претензією про сплату заборгованості не може бути підставою для відмови у позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач чинив йому перешкоди у користуванні власністю доказами не підтверджені. Також не підтверджені доказами доводи апелянта про неправомірність встановлення тарифу для нежитлових приміщень. Розрахунок заборгованості, складений позивачем відповідач не спростував та своїх контрозрахунків не надав.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 19.01.2021.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

Л. Д. Поливач