Ухвала

Іменем України

21 січня 2021 року

м. Київ

справа № 643/14805/20

провадження № 61-483ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Котелевець А. В., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (після укладення шлюбу - ОСОБА_2 ) про стягнення безпідставно набутого майна та просив стягнути з відповідача на його користь грошову суму в розмірі 126 060,76 грн та судовий збір у розмірі 1 260,00 грн.

Разом із позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Hyundai Accent 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_2 ; шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо автомобіля Hyundai Accent 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ; шляхом заборони органам та посадовим особам, що здійснюють державну реєстрацію, відчуження автомобіля Hyundai Accent 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , до розгляду справи по суті.

Заява мотивована тим, що на початку серпня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулась усна домовленість щодо продажу автомобіля Hyundai Accent 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , за 9 500,00 дол. США з розстрочкою платежів. На виконання цієї домовленості ОСОБА_2 передав йому автомобіль, ключі від нього та технічний паспорт. Натомість, за період з серпня 2019 року по 25 січня 2020 року сплачував відповідачу кошти за автомобіль, а також оплатив встановлення газового обладнання та колеса на зимовий період. Всього він сплатив відповідачу 111 506,55 грн. Однак, після 25 січня 2020 року відповідач повідомив, що знайшов іншого покупця на автомобіль, та він вимушений був повернути йому транспортний засіб. У свою чергу, ОСОБА_2 відмовився повертати йому сплачені кошти, у зв`язку з чим він вимагає стягнення з відповідача цих коштів з урахуванням індексу інфляції, пені та трьох процентів річних.

ОСОБА_1 вказував, що необхідність забезпечення позову шляхом арешту належного відповідачу автомобіля Hyundai Accent 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , викликана тим, що протягом більш ніж півроку він звертався до ОСОБА_2 з вимогами щодо повернення коштів, однак, відповідач переховується, відмовляючись це зробити у добровільному порядку. Отже, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що предметом позову є грошові кошти, а не автомобіль, отже захід забезпечення позову не є співмірним заявленим вимогам. Також, суд вважав, що позивачем не надано доказів перебування автомобіля у власності відповідача на час подачу позову та його намірів відчужити таке майно; не надано пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

Постановою Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено відчуження автомобіля Hyundai Accent, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 .

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, дійшов висновку, що доцільним та достатнім буде вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 у вигляді заборони відчуження належного відповідачу автомобіля, оскільки невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у цій справі.

ОСОБА_2 08 січня 2021 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року.

В касаційній скарзі, крім іншого, зазначає клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки копію оскаржуваної постанови апеляційного суду отримав 23 грудня 2020 року, на підтвердження чого надав копію конверта апеляційного суду та витяг з офіційного веб-порталу Акціонерного товариства «Укрпошта».

Відповідно до частини першої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надані заявником докази, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки встановлені обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є згідно із статтею 390 ЦПК України підставою для його поновлення.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не пересвідчився чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Натомість, позов ОСОБА_1 є надуманим, а дії позивача спрямовані на введення суду в оману та незаконне заволодіння грошовими коштами відповідача. Наголошує на тому, що між сторонами укладено договір позики у розмірі 5 000,00 дол. США, згідно з пунктом 17 якого автомобіль надано позивачу у тимчасове користування зі сплатою щомісячних платежів. Крім того, постанова апеляційного суду не відповідає правовим висновкам Верховного Суду, висловленим у постановах від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17, від 15 січня 2019 року у справі № 915/870/18, від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваної постанови вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Надаючи оцінку доводам позивача про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову, апеляційний суд виходив із того, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір майнового характеру щодо стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 126 060,75 грн у зв`язку з тим, що на виконання усної домовленості про продаж транспортного засобу - автомобіля Hyundai Accent, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 суму коштів, однак у подальшому ОСОБА_2 відмовився від його продажу та повернення позивачу сплачених ним коштів.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважив, що накладення арешту на зазначене майно судова колегія вважає надмірним тягарем, який обмежує права власника транспортного засобу не тільки розпоряджатися ним, а й володіти та користуватися, тобто використовувати транспортний засіб для пересування, відповідно до його призначення.

Таким чином, урахувавши вимоги співмірності обраного заявником заходу забезпечення позову щодо позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для заборони відчуження автомобіля Hyundai Accent, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , оскільки незастосування заходів забезпечення позову може значно ускладнити чи зробити неможливим виконання можливого судового рішення про задоволення позову у справі.

Задоволення заяви про забезпечення позову не є фактичним вирішенням справи по суті і не порушує права відповідача щодо користування та володіння цим майном, а лише обмежує її у здійсненні прав на його відчуження на певний період.

У цілому наведені заявником доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, оскільки стосуються вирішення спору по суті.

Вказані в касаційній доводи заявника про наявність підстав касаційного оскарження вказаного судового рішення, тобто порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17, від 15 січня 2019 року у справі № 915/870/18, від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 не заслуговують на увагу, з огляду на те, що оскаржувана постанова суду апеляційного суду про забезпечення позову в даній справі є обґрунтована належним чином та постановлена із дотриманням вимог норм чинного законодавства.

Отже, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, постановленим із правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2020 рокувідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик