Провадження № 2/161/399/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі - Фурман Ю.В.,

за участі: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

28.09.2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на малолітню дитину - дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши на те, що відповідач є її батьком. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 21.02.2017 року. Подружнє життя не склалось. Відповідач проживає окремо від позивача та дочки. Добровільно допомагати утримувати дочку належним чином відповідач відмовляється, хоча зобов`язаний це виконувати. Відповідач є працездатною людиною, має можливість забезпечити належне виховання та утримання дитини. Позивач просить стягувати з ОСОБА_3 аліменти в її користь на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного міськрайонного суду Волинської області від 16.12.2020 року було скасовано заочне рішення суду від 15.11.2017 року, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві, просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала частково та пояснила суду, що її довіритель погоджується сплачувати на утримання їх спільної з позивачкою доньки 1300 грн. на місяць.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 , що вбачається зі свідоцтва про народження дитини (а. с. 4). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на її утримання.

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що позивач довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення аліментів, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим.

У свою чергу, стороною відповідача не було надано жодних доказів того, що ОСОБА_3 позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у визначеному позивачкою розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З даною позовною заявою позивач ОСОБА_1 звернулася 28.09.2017 року, отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з ОСОБА_3 слід також стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі ст. ст. 180-184, 191 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 77-81, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 аліменти на малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) грн, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 28 вересня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на малолітню дитину в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 22 січня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук