КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/2366/2021 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа Національний банк України про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

у серпні 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» процентів за користування вкладом та трьох відсотків річних за порушення грошового зобов`язання.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.08.2017 року у справі №201/13102/14-ц, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 14.11.2018року і таким чином остаточно набрало законної сили, з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача стягнуто грошові кошти за договором банківського вкладу від 08.10.2012 №SAMDN8010 «Вклад «Депозит VIP» у сумі 1 000 000,00 доларів США.

За умовами додаткової угоди №1 від 12.03.2014 рокупередбачено нарахування та сплата вкладнику 7,5 % річних на суму вкладу по 08.10.2014 року (включно). За таких обставин, позивач, з урахуванням уточнень, просиластягнути з відповідача на її користь 7,5 % річних на суму вкладу, що за період дії договору банківського вкладу з 09.03.2014 року по 08.10.2014 року(включно) становить 43 972,60 доларів США, а також 3 % річних за порушення грошового зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, що за період з 10.10.2014 року по 31.03.2020 (включно) становить 4 610296, 44 грн., що еквівалентно 164 301,37 доларів США.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», за участю третьої особи - Національного банку України, про стягнення процентів задоволено. Стягнуто з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 проценти за договором банківського вкладу від 08.10.2012 року№SAMDN8010 «Вклад «Депозит VIP» 7,5 % річних на суму вкладу, що за період дії договору банківського вкладу з 09.03.2014 року по 08.10.2014 року (включно) становить 43 972,60 доларів США; 3 % річних за порушення грошового зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України за період з 10.10.2014 року по 31.03.2020 року (включно), що становить 4 610296 грн. 44 коп., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 8000 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення про задоволення вимог в частині стягнення 3% за період з 10.10.2014 року по 31.03.2020 року, суд першої інстанції не взяв до уваги, що такі вимоги були пред`явлені позивачем поза межами строку позовної давності.

Крім того, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на порушення норм процесуального законодавства, допущені судом першої інстанції, який розглянув справу 10.07.2020 року, при цьому повідомивши відповідача про відкладення судового засідання на 17.07.2020 року.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статтею 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Згідно з положеннями частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Для участі в судовому засіданні, призначеному на 20 січня 2020 року, відповідач - АТ КБ «Приватбанк» своїх представників не направив, про причини неявки суд не повідомив.

У зв`язку із обмеженням кошторисних призначень на 2021 рік за КЕКВ 2240 «Оплата послуг (крім комунальних)», які не забезпечують у повному обсязі потреби Київського апеляційного суд на оплату послуг з пересилання письмової кореспонденції суду через відділення поштового зв`язку, відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення 04.12.2020 року телефонограми за номером мобільного зв`язку, зазначеним у апеляційній скарзі. Телефонограма прийнята представником відповідача - ОСОБА_2 , який підписав апеляційну скаргу (а.с. 235)

З огляду на вказане, керуючись положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції визнав можливим розгляд справи за відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк», повідомленого про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ресницький В.У. в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, як таке, що постановлене із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до положень часини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись положеннями частини 2 статті 1070 ЦК України, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача 7,5 % річних на суму вкладу за період дії договору з 09.03.2014 по 08.10.2014, оскільки проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, мають бути сплачені банком у розмірі, встановленому договором, а також щодо стягнення 3% річних в порядку, передбаченому положеннями статті 625 ЦК України.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 08.10.2012 між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського вкладу №SAMDN8010 «Вклад «Депозит VIP» на суму 1000000,00 доларів США.

Додатковою угодою №1 від 12.03.2014 передбачено нарахування та сплата вкладнику 7,5 % річних на суму вкладу по 08.10.2014 (включно).

По закінченні строку, на який був розміщений вклад, банк грошові кошти вкладникові своєчасно не повернув, не зважаючи на те, що вкладник письмово повідомив банк про відсутність намірів продовжити строк дії договору і вимагав у банка після закінчення строку договору повернути йому вклад та нараховані проценти за вкладом.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.08.2017 у справі №201/13102/14-ц, яке залишене без змін постановою Верховного Суду від 14.11.2018, стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором строкового банківського вкладу №SAMDN8010 «Вклад «Депозит VIP» від 08.10.2012 в суму 1000000,00 доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи, вищевказане рішення суду було виконано 01.04.2020 року шляхом зарахування на поточний рахунок позивача грошових коштів в розмірі 1000000,00 доларів США.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом положень статей 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Особливості правовідносин за договором банківського вкладу визначено параграфом третім глави 71 ЦК України, зокрема статтею 1058 цього Кодексу передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Таким чином строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу не звільняє банк від обов`язку повернути (видати) кошти вкладникові.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Встановивши факт укладення сторонами договорубанківського вкладу, звернення позивача про повернення належних йому коштів, а також порушення терміну виконання банком зобов`язання по виплаті поцентів на суму вкладу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за договором банківського вкладу, укладеним між сторонами, виникло зобов`язання щодо виплати коштів, яке відповідач не виконав.

Згідно п. 6 договору банківського вкладу від 08.10.2012 №SAMDN8010 «Вклад «Депозит VIP» виплата (повернення) суми вкладу здійснюється банком в перший робочий день після закінчення строку вкладу, вказаного в таблиці 1 договору.

У відповідності до п. 2 цього договору нарахування процентів за вкладом здійснюється за кожен календарний день, виходячи з фактичної кількості днів в році згідно процентної ставки, вказаної в таблиці 1 договору. Виплата суми нарахованих процентів здійснюється банком в строк, в який передбачено нарахування процентів.

Згідно п. 13 договору дія цього договору припиняється з виплатою клієнту всієї суми вкладу разом з процентами, передбаченими умовами цього договору.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимогупозивача про стягнення з відповідача 7,5 % річних на суму вкладу, що за період дії договору з 09.03.2014 по 08.10.2014 (включно) становить 43972,60 доларів США.

Задовольняючи також вимогу позовної заяви про стягнення з банку 3% річних, районний суд обґрунтовано виходив з наявності підстав для застосування частини 2 статті 625 ЦК України.

Відповідно до положень частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, за умови порушення грошового зобов`язання вперіод з 10.10.2014 року по 31.03.2020 (включно), банк повинен сплатити 3% річних від простроченої суми, що становить 164 301,00 доларів США (в еквіваленті до національної валюти України гривні станом на 31.03.2020 року - 4 610296, 44 грн.).

Стосовно посилань у апеляційній скарзі на те, що позивачем не доведено належним чином факт подання ним позову в межах строку позовної давності, суд зазначає таке.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з положеннями частини 5 статті 267 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до умов додаткової угоди № 1 до Договору банківського вкладу №SAMDN8010, укладеної між сторонами 12.03.2014 року, строк вкладу за договором продовжений на 12 місяців, по 08 жовтня 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що 03.10.2014 року ОСОБА_1 направила відповідачу письмову вимогу щодо повернення суми вкладу та нарахованих відсотків у зв`язку із відсутністю наміру пролонгації договору. (а.с. 15)

Повернення суми вкладу на виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.08.2017 року мало місце лише 01.04.2020 року шляхом зарахування банком на поточний рахунок позивача грошових коштів в розмірі 1 000 000,00 доларів США.

З огляду на вказане, звернувшись до суду із даним позовом 17 серпня 2017 року, позивачем не пропущено строк позовної давності щодо заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення норм процесуального права, допущених судом першої інстанції при прийнятті заяви про уточнення позовних вимог, не можуть бути взято до уваги апеляційним судом, оскільки зазначена обставина не призвела до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу у межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційних скарг.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року у даній справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 січня 2021 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Ігнатченко Н.В.