Ухвала

22 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 754/3288/21

провадження № 61-18009ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року в частині стягнення штрафу та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, директора комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва Лимаря Юрія Вікторовича, третя особа - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, директора комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва Лимаря Ю. В., третя особа - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.

02 березня 2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Скрипку О. І. для розгляду цієї справи.

02 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про відвід судді Скрипки О. І.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Скрипки О. І. визнано необґрунтованою. З метою уникнення затягування розгляду справи по суті та сприяння учасникам справи в доступі до правосуддя суддею Скрипкою О. І. заявлено самовідвід.

03 березня 2021 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цієї справи визначено суддю

Саламон О. Б.

11 березня 2021 року на електронну адресу Деснянського районного суду

м. Києва Проценко Н. П. надіслала заяву про відвід судді Саламон О. Б.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2021 року

заяву ОСОБА_1 про відвід судді Саламон О. Б. визнано необґрунтованою. Передано заяву на розгляд іншому судді у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Саламон О. Б. відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід державного бюджету штраф у розмірі 681 грн.

Не погодившись із ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від

18 березня 2021 року в частині стягнення штрафу, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року в частині стягнення штрафу залишено без змін.

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від

18 березня 2021 року в частині стягнення штрафу та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, визначений частиною першою статті 353 ЦПК України.

Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно з пунктом 18 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо стягнення штрафу в порядку процесуального примусу.

Разом з тим, пункт 18 частини першої статті 353 ЦПК України не входить до переліку ухвал, які відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України після апеляційного перегляду можуть бути оскаржені у касаційному порядку.

Не може бути предметом перегляду у касаційному порядку постанова Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року у справі, прийнята за результатами апеляційного перегляду такої ухвали, яка не підлягає касаційному оскарженню (в силу вимог пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України).

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 148 ЦПК України ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва

від 18 березня 2021 року в частині стягнення штрафу та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, директора комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва Лимаря Юрія Вікторовича, третя особа - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець