Справа 524/4734/21
Провадження № 2/524/3027/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Крюківський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 40000 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач, ОСОБА_2 , мотивувала тим, що рішенням Полтавського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500 грн. Станом на 01.09.2020 заборгованість до ОСОБА_3 становить 36259,95 грн, а станом на 01.01.2021 35329,43 грн. Вважає, що з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів за період з 11.01.2019 по 01.01.2021 в сумі 40000 грн. У відповіді на відзив просила врахувати, що заборгованість по сплаті аліментів була погашена відповідачем після пред`явлення позову.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

В своєму відзиві відповідач вказав, що положення ст.196 СК України надає право отримувачу аліментів на стягнення неустойки(пені) у разі виникнення заборгованості з вини платника, однак позивачем не було надано доказів, які б підтверджували його вину у виникненні заборгованості. Просив врахувати, що судове рішення про стягнення з нього аліментів набрало законної сили лише 16.04.2020. Вважає, що позивачем навмисне замовчуються обставини, викликані дією Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», що повністю виключає його можливі навмисні дії, спрямовані на невиконання рішення суду. Станом на 01.10.2021 його борг відсутній, що також свідчить про відсутність його вини. Вважає, що саме через відсутність заборгованості, вирішення питання про стягнення пені є недоречним. На його думку, провадження підлягає закриттю через відсутність предмета спору.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував, з викладених у відзиві підстав. На запитання суду представник відповідача повідомив, що про існування заборгованості відповідач дізнався коли рішення суду набрало законної сили.

ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

В судове засідання третя особа не з`явилась, надіслала клопотання про розгляд справи за відсутності її представника.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Постановою Полтавського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року по справі 524/212/19 задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_3 ; скасовано рішення Автозаводського районного суду м. Крменчука Полтавської області від 20 лютого 2020 року і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , кошти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 11 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки Крюківського ВДВС міста Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) станом на 01.09.2020 заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів становила 36259,95 грн, а станом на 01.01.2021 35329,43 грн.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»(далі Закон) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із ч.ч.1, 3, 4, 8 статті 71 цього Закону виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

ОЦІНКА СУДУ

В постанові від 25 квітня 2018 року по справі 572/1762/15-ц(провадження 14-37цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: «Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Сума пені за прострочення сплати аліментів за виконавчим документом 524/2219/18 становить 18445,62 грн та обрахована за наступною формулою: ?p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.»

В постанові по справі № 333/6020/16-ц(Провадження № 14-616цс18) від 03 квітня 2019року Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: «Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %».

Суд приймає до уваги наведені відповідачем доводи щодо відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів.

Разом із тим, суд відзначає, що в постанові по справі № 362/4462/16-ц (Провадження № 61-10968св19) від 20 липня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов наступного висновку: «…відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника»

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 14 грудня 2020 року по справі 661/905/19(провадження № 61-16670 сво 19) зазначив: «Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Вказаний висновок підтверджується наступним.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне уточнити висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.»

Отже, за змістом наведених позицій Верховного Суду саме на платника аліментів покладається обов`язок доведення відсутності своєї вини у виникненні заборгованості.

Разом із тим, будь-яких доказів, які б підтверджували те, що у виникненні заборгованості по сплаті аліментів вина ОСОБА_3 відсутня, суду надано не було.

Суд відзначає, що закон не пов`язує виникнення обов`язку батьків утримувати свою дитину із фактом набрання судовим рішенням законної сили. У зв`язку із цим, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про відсутність його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів.

Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що між сторонами відсутній предмет спору, з огляду на те, що в даній справі предметом спору є стягнення неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів, а не стягнення самої заборгованості. З огляду на відсутність відомостей щодо сплати відповідачем пені, суд вважає, що предмет спору не зник у зв`язку із погашенням відповідачем заборгованості по сплаті аліментів.

Розмір пені за прострочення платежів за період з січня 2019 року по грудень 2020 включно становить 214170,10 грн відповідно до проведеного судом розрахунку:

Період нарахування аліментівСума заборгованості згідно розрахунку державного виконавцяПочаток нарахування пеніКінцева дата нарахування пені(1 число включно)Дата погашення заборгованостіСума погашення заборгованостіСума заборгованості на яку нараховується пеняКількість днів простроченняСума пені
01..201901.01.2021 03.2020 06.2020 07.2020 08.2020 1500 500 1000 900 800 394 486 516 547 9850 4860 4644 4376
02..201901.01.2021 08.2020 09.2020 10.2020 11.2020 12.2020 06.2021 1240 232,63 232,63 232,63 232,63 329, 1027,37 794,74 562,11 329,48 519 550 580 611 641 30 5958,75 4855,86 3603,13 2217,40
03..201901.01.2021 06.2021 07.2021 08.2021 810,75 1140,23 549,,25 549,
04..201901.01.2021 08.2021 09.2021 597,93 1902,,
05..201901.01.202109.
06..201901.01.202109.
07..201901.01.202109.
08..201901.01.202109.
09..201901.01.202109.
10..201901.01.202109.
11..201901.01.202109.0..202001.01.202109.0..202001.01.202109.0..202001.01.202109.0..202001.01.202103.000-
04..202001.01.2021 09.2021 1127,,8..202001.01.2021--0
06..202001.01.202106.20202500-0-
07..202001.01.202107.20202500-0-
08..202001.01.202108.20202500-0-
09..202001.01.202109.20202500-0-
10..202001.01.202110.20202500-0-
11..202001.01.202111.20202500-0-
12..202101.01.202112.20202500-0-
Всього 214170,10

Враховуючи положення ч.1 ст.196 СК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 100% відсотків заборгованості за період з січня 2019 року по грудень 2020 року в сумі 35329,43 грн.

Відтак позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 801,95 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_2 , Полтавська обл., м.Кременчук, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 пеню за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 35329,43 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 801,95 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.11.2021

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ