печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року Печерський районний суд міста Києва:

суддя: Матійчук Г.О.,

секретар судового засідання: Хабеця О.О.

справа № 757/18806/17-ц

учасники справи:

заявник (стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ»

боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» про заміну сторони, шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі 9/9 за позовом АКБ «Правекс Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1015-001/07Ф від 29.05.2007 р. , -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшли дві ідентичні за своїм змістом заяви, в яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ФК`ФІНТАЙМ КАПІТАЛ») просило здійснити заміну сторони стягувача у вказаній справі на підставі укладеного договору купівлі-продажу прав вимог № 05062020 від 05.06.2020 року, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» відступило, а ТОВ «ФК`ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» набуло право вимоги зокрема за договором про відкриття кредитної лінії № 1015-001/07Ф від 29.05.2007 року.

Обом заявам присвоєно різні номери проваджень №757/18806/17-ц та №757/37147/20-ц.

У судове засідання учасники розгляду не з`явилися, про час, дату, місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Згідно з ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За приписами ч. 1 ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено розділом VI ЦПК України.

Судом встановлено, що 06.11.2009 року Незалежним Третейським судом при всеукраїнській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів», ухвалено рішення у справі 9/9 за позовом АКБ «Правекс Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1015-001/07Ф від 29.05.2007 р., яким позовні вимоги було задоволено в повному обсязі.

За результатом розгляду ухвалено рішення, яким стягнуто солідарно 2452465 грн 62 коп, та судові витрати у розмірі 79713 грн 19 коп.

Печерським районним судом м. Києва 07.12.2009 року видано виконавчий лист № 6-11544/09 на примусове виконання вказаного рішення, який було направлено до органу державної виконавчої служби для виконання.

27 грудня 2016 р. між ПАТ КБ «Правекс Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» укладено договір відступлення права вимоги за кредитними договорами, відповідно до п.п. 1.1. та 1.2. якого новий кредитор набув право вимоги за кредитними договорами, зокрема, але не виключно, за договором про відкриття кредитної лінії № 1015 - 001/07Ф від 29.05.2007 р.

У зв`язку з тим, що ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, заявник просив замінити стягувача відповідно до прийнятого судового рішення у справі № 6-11544/09.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року у справі № 6-11544/09 змінено стягувача по справі з ПАТ КБ «Правекс Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Авістар».

Заявник ТОВ «ФК`ФІНТАЙМ КАПІТАЛ», посилаючись на ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» просить замінити сторону стягувача.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» за вказаним договором є ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» ().

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач та боржник.

Відповідно до судової практики Європейського суду судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, № 2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

У відповідності зі ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту ст.ст. 512, 513 Цивільного кодексу України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до частини першої ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 Цивільного кодексу України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з комплексного аналізу ст. 512, 513, 514, 516 та 517 Цивільного кодексу України можна зробити однозначний та цілком логічний висновок про те, що заміна кредитора в зобов`язанні, в тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов`язання на боці кредитора.

Відповідно до частини першої ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Таким чином убачається, що до ТОВ «ФК`ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» перейшли всі права щодо грошової вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1015-001/07Ф від 29.05.2007 р.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що існують підстави, передбачені законом, для задоволення заяви та заміни сторони стягувача його правонаступником.

Суд задовольняє заяву ТОВ «ФК`ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» (пр. № 757/18806/17-ц), яка надійшла та зареєстрована перша.

З приводу вирішення заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження (пр. № 6-872/19) суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (п. 2 та 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Відповідно до принципу 2 Рекомендацій № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення функціонування правосуддя, ухвалених Комітетом Міністрів Ради Європи на 367 засіданні заступників міністрів 28 лютого 1984 року, коли в ході судового провадження сторона поводиться недобросовісно і явно зловживає процедурою з очевидною метою затягти провадження, суд має бути наділений повноваженнями або невідкладно винести рішення по суті справи, або застосувати санкції, такі як накладення штрафу, відшкодування завданих збитків або позбавлення права на процесуальну дію; в особливих випадках суд має бути у змозі стягнути судові витрати з адвоката.

У ч. 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Зацікавлена особа має лише демонструвати належне виконання всіх процесуальних заходів, які її стосуються з метою запобігання затримок, і отримання доступу до заходів національного законодавства щодо скорочення проваджень (рішення у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07 липня 1989 року, заява № 11681/85, § 35).

Аналогічно ЄСПЛ, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає , що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Шehбk v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

За приписами п. 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК України).

Суд визнає подання повторної заяви про заміну сторони виконавчого провадження, якій присвоєно номер провадження № 757/37147/20-ц, зловживанням процесуальними правами та залишає її без розгляду.

Керуючись ст.ст. 1-20, 44, 352, 353, 442, 446 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву (№ 757/18806/17-ц) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» про заміну сторони, шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі 9/9 за позовом АКБ «Правекс Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1015-001/07 Ф від 29.05.2007 р. - задовольнити.

Замінити стягувача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, б. 36, 4 поверх, літ. Д, нежиле приміщення 45 Г, 1 групи прим., ) у справі 9/9 за позовом АКБ «Правекс Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1015-001/07 Ф від 29.05.2007 р.

Заяву (№757/37147/20-ц) з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» про заміну сторони, шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі 9/9 за позовом АКБ «Правекс Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1015-001/07 Ф від 29.05.2007 р. - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Г. О. Матійчук