Дата документу 20.01.2021
Справа № 501/2230/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 січня 2021 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

Головуючого-судді - Смирнова В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кочкіної О.В.,

справа № 501/2230/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області в загальному порядку цивільну справу за

позовом: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання з адресою: АДРЕСА_2

до

відповідача: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1

третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, місцезнаходження: 68000, Одеська область, м.Чорноморськ, вул. проспект Миру, буд. 33

предмет та підстави позову: про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів,

учасники справи не з`явились

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, постановив ухвалу про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. виклад позиції позивача.

14.07.2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач), третя особа - Служба у справах дітей ВК ЧМР Одеської області з вимогою про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_1 та малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20.12.2006 року відповідач була позбавлена батьківських прав щодо своїх дітей, та від 21.12.20009 року рішенням Іллічівського міського суду Одеської області відповідач була поновлена в батьківських правах, після цього проживала разом з дітьми, але з червня 2019 року пішла з дому за адресою: АДРЕСА_1 , та вже не поверталась, до цього неодноразово залишаючи малолітню доньку без належного батьківського нагляду , та вела асоціальний спосіб життя, змінити поведінку та відношення до дитини у відповідача в бесідах не мало жодного результату, а тому позивач в захист інтересів своєї малолітньої сестри змушена звернутись до суду, просить суд наступне:

Позбавити ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_1 ) опікуном сестри - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передати їй на виховання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_1 ).

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_1 ) аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи дня подачі заяви 14.07.2020 року і до повноліття дитини до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 5).

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини своєї неявки суд не повідомила (а.с. 21, 44).

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав висновок, та просив розглянути праву без їх участі (а.с. 32-33, 46).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 29.07.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в загальному порядку (а.с. 20).

Ухвалою суду від 02.12.2020 року було закрито підготовче судове засідання та призначено до розгляду в загальному порядку (а.с. 43).

Оскільки відповідач ОСОБА_4 була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 ЦПК), в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин.

Відповідно копій свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 від 17.11.2017 року ОСОБА_7 ,уклав шлюб з ОСОБА_1 , яка змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 11).

Відповідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 10).

Згідно довідки № 15-3640 від 17.06.2020 року про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідно характеристики щодо учениці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено, що дитина здібна та мати дитини, ОСОБА_4 не займається дитиною, продовж двох років, не відвідує батьківські збори та не виходить на зв`язок, вихованням дитини займаються старші сестри (а.с. 13).

Згідно довідки № 1449 від 06.08.2007 року Збаразької ВК-63, зазначено про відбування покарання засудженої ОСОБА_4 з 19.10.2004 року по 06.08.2007 року та її звільнення (а.с. 14).

Відповідно висновку виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області як органу опіки та піклування, зазначено про те що ОСОБА_4 є матір`ю п`яти дітей, з яких четверо повнолітні, неповнолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з старшою сестрою ОСОБА_1 , так як за місцем реєстрації відсутні будь які умови для проживання, та мати відсутня, її місцезнаходження не відомо, після бесіди з неповнолітньою ОСОБА_3 з`ясовано, що мати не цікавиться дитиною, не займається її вихованням, а коли бачила дитину в останнє, то ображала її й залишала з невідомими людьми. Дитина висловила своє бажання проживати з сестрою. З зазначеного, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 щодо неповнолітньої ОСОБА_3 (а.с. 32-33).

Згідно листа № 01/15-1366 від 21.08.2020 року, КНП «Чорноморська» ЧМР Одеської області зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на прийом до лікаря водить тільки сестра чи тітка, мати не бачили, про батька не відомо нічого (а.с. 34).

Відповідно довідки від 11.08.2020 року, про встановлення думки неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо позбавлення батьківських прав, дитина вказала, що мешкає разом з старшою сестрою, яка піклується про неї, вона її дуже любить. Мати приїжджала в жовтні 2019 року до бабусі на дачу , ц зі слів дитини мати погано до неї відносилась та залишала її з невідомими людьми, дитина не бажає проживати з матір`ю, хоче жити зі своєю сестрою (а.с. 35).

Згідно листів №49/1-7808 від 16.09.2020 року та № 48-1-8456 від 08.10.2020 року ГУНП в Одеській області Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції, надано інформацію, що протягом року до Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області неодноразово надходила інформація щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на час надання довідки встановлюється місце перебування ОСОБА_4 для проведення опитування по зверненням (а.с. 36-37).

V. Оцінка Суду.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ст. 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у СК: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (ч. 5 ст. 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.

Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).

Для Суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому "якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції).

Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, Суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими:

Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК (статті 164-167).

Зокрема, відповідно до статті 164 СК батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої).

Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.

Так само, Суд знаходить, що втручання у право відповідача спрямоване на захист «прав і свобод» неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ..

Тобто, в даному випадку при втручанні у право відповідача вимоги статті 29 Декларації щодо законності та мети втручання дотримані.

Судом за обставинами справи встановлено, що відповідач практично протягом останніх двох років дитини, життям дочки не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дочкою загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною належного виховання, що свідчить про ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказані обставини, виходячи із положень статей 164-167 СК, є підставою для позбавлення батьківських прав.

Проте, в цій ситуації Суду залишається дослідити найважливіше і найскладніше питання наскільки позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , і чи не має в даному випадку підстав для попередження відповідачки щодо зміни свого ставлення до виховання дочки без позбавлення батьківських прав (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав").

Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 рішення у справі „Мамчур проти України".

Повертаючись до обставин даної справи та оцінюючи проблему забезпечення як найкращих інтересів неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , Суд підкреслює, що з огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину, таке розлучення повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині шкоди або в інших необхідних випадках; розлучення не повинно проводитися, якщо дитина може бути огороджена від розлучення за допомогою менш радикальних заходів. Перш ніж вдатися до розлучення, держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину, за винятком тих випадків, коли розлучення необхідне в інтересах захисту дитини. Матеріальна скрута не можуть служити виправданням для розлучення дитини зі своїми батьками.

В ситуації, що розглядається розлучення відповідача з дочкою в першу чергу відбулось, ще в 2019 році при ініціативі відповідача, який протягом тривалого часу не виявляв бажання вчинити будь-які дії пов`язані з відновленням свого зв`язку із дочкою. Навіть в період після проведення підготовчого судового засідання і до судового розгляду відповідач жодним чином не продемонстрував Суду свого бажання в поновленні сімейних стосунків з дитиною і в такій ситуації на думку Суду без бажання відповідача держава позбавлена можливості посприяти йому у виконанні ним своїх батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав змінить ситуацію в бік поліпшення піклування про неповнолітню дитину, що як наслідок буде сприяти захисту інших прав дитини. Отже, Суд зауважує, що в даних правовідносинах позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дитиною буде сприяти інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_3 та в подальшому зможе гарантувати повну та ефективну реалізацію прав дитини.

Крім того, Суд звертає увагу, що взаємовідносини між дочкою та матір`ю склались таким чином, що дитина протягом більшого періоду свого життя проживає окремо від матері, а тому в даній ситуації Судом будуть враховані "інтереси дитини" в широкому розумінні на поняття сім`ї (включаючи біологічних батьків) (стаття 5 Конвенції про права дитини).

Суд повторює, що важливим в даній ситуації є те, що позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у матері, оскільки вона з дочкою не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення матері із своєю дочкою.

Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між матір`ю та дочкою.

Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачка має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169).

В даних правовідносинах Судом були створені передумови для дотримання процедури вирішення питання про втручання в право відповідача в її сімейне життя та при визначенні «якнайкращих інтересів дитини».

Зокрема, враховуючи складність питання, що розглядається було призначено підготовче судове засідання, в яке були викликані всі сторони, була забезпечена участь в розгляді справи органів опіки та піклування, які мали можливість перевірити умови проживання дитини, питання вирішувалось з наданням можливості відповідачці, як висловити свою думку, так змінити своє відношення до виховання дитини.

Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, Суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачкою, свідомого нехтування нею своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачка може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції і в такому випадку Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дітей!, оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи.

Відповідно до ст. 243 Сімейного кодексу України, опіка встановлюється над дитиною органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Як визначено у ч.3 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 4 ст.63 Цивільного кодексу України, опікун призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна.

Виходячи зі змісту ст.63 Цивільного кодексу України та ст. 244 Сімейного кодексу України, опікуном дитини може бути повнолітня фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із частиною другою статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавленням батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Статтею 180 СК передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України).

У зв`язку із чим, відповідно до статті 182 СК, Суд знаходить підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін, стан здоров`я дитини (позивача).

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать їх матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від матері відповідно до положень Закону.

З огляду на те, що позивач докладає усіх можливих зусиль з метою максимального забезпечення потреб неповнолітньої сестри, займається її вихованням, проявляє турботу про розвиток дитини, купує одяг, взуття інші необхідні речі, дбає про те щоб дитина отримувала відповідне для її віку та потреб харчування. Крім того, Суд вважає за можливе стягувати з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача, щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідної категорії громадян (дитину), до повноліття ОСОБА_3 ..

Керуючись ст.ст. 3-5, 7, 10, 19, 259, 263-265, 352 ЦПК України, ст. ст. 19, 150, 164 -166, Сімейного кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, 75, 80, 84, 180-182 СК України, Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VІ, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа -служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_1 ) опікуном сестри - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передати їй на виховання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_1 ).

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_1 ) аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи дня подачі заяви 14.07.2020 року і до повноліття дитини до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили Суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання з адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, місцезнаходження: 68000, Одеська область, м.Чорноморськ, вул. проспект Миру, буд. 33.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В.Смирнов