Провадження № 2/734/22/21 Справа № 734/1383/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 січня 2021 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Бузунко О.А.,

при секретарі - Галюк Л.В.,

за участі відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

До суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04 вересня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 2500,00 грн. на умовах договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 06 вересня 2017 року Виконавчим комітетом Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 12. 19 липня 2018 року позивачем, відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, як кредитором було надіслало претензію до Козелецької районної державної нотаріальної контори, яка повідомила, що спадкоємцем померлого ОСОБА_2 є ОСОБА_1 . 24 вересня 2019 року позивач звернувся до спадкоємця з листом-претензією, але оскільки вимоги позивача відповідачем не виконані в добровільному порядку, позивач вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою та просить стягнути з відповідача, як спадкоємця позичальника, на користь позивача кредитну заборгованість у сумі 6004,44 грн., та судові витрати в сумі 2102,00 грн.

Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 червня 2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 09 грудня 2020 року відбувся перехід до розгляду за правилами загального позовного провадження, замінивши засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Підготовче засідання призначено на 20 січня 2021 року.

11 січня 2021 року на електронну адресу суду від представника позивача Савіхіної А.М. надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 04 вересня 2014 року, в розмірі 461,20 гривень, а також понесені позивачем судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи позивач повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи є клопотання про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнала повністю.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04 вересня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 2500,00 грн. на умовах договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 06 вересня 2017 року виконавчим комітетом Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 12. ОСОБА_2 для ОСОБА_1 є рідним братом.

Встановлено, що за позичальником ОСОБА_2 існує заборгованість по кредитному договору у розмірі 461,20 грн. - тіло кредиту.

АТ КБ «Приват Банк» 19 липня 2018 року, відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, надіслало претензію кредитора до Козелецької районної державної нотаріальної контори, в якій позивач просив повідомити чи заводилась спадкова справа після померлого боржника ОСОБА_2 , включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком.

17 серпня 2018 року Козелецька районна державна нотаріальна контора надіслала Приватному нотаріусу Рожець А.П. по територіальності претензію кредитора від Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» вих. № SAMDNWFC7 від 19 липня 2018 року, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який на день смерті мешкав в АДРЕСА_1 .

23 серпня 2018 року Приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Рожець Аллою Петрівною, було надано відповідь на претензію кредитора АТ КБ «Приват Банк», згідно якої після смерті ОСОБА_2 нею була заведена спадкова справа за № 43/2018 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом та відповідно до п. 2.1 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року за № 296/5. При цьому повідомила, що свідоцтва про право на спадщину станом на 23 серпня 2018 року не видавались. Претензійні вимоги просить пред`являти до спадкоємця померлого ОСОБА_1 , що зареєстрована в АДРЕСА_1 .

24 вересня 2019 року АТ КБ «Приват Банк» надіслало претензію кредитора до ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 609 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Частиною 1 та частиною 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

У відповідності до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі.

Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року.

Вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

АТ КБ «ПриватБанк», як кредитор, заявив вимоги до спадкоємця померлого боржника шляхом направлення претензії кредитора на адресу нотаріуса із дотриманням строків встановлених ст. 1281 ЦК України.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість за вказаним кредитним договором за станом на 10.11.2019 року становить 6004,44 грн., з яких: заборгованість за кредитом 461,20 грн., заборгованість за пенею 5543,24 грн.

11 січня 2021 року на електронну адресу суду від представника позивача Савіхіної А.М. надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 04 вересня 2014 року, в розмірі 461,20 гривень, а також понесені позивачем судові витрати.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки умови договорів приєднання переважно розробляються підприємцем, зокрема в даному випадку банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України /в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин/ розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі спадкодавцем відповідача не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання спадкоємцем боржника обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З урахуванням викладеного, зменшені позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити та стягнути з відповідача кошти в розмірі 461,20 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102 грн.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 638, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1, 1216, 1218, 1268, 1269, 1270, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 13, 81, 141, 223, 263-265, 279, 354 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 461 /чотириста шістдесят одна/ гривня 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 2 102,00 грн.

Відомості про учасників провадження:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , юридична адреса: 01001 м. Київ вул. Грушевського, буд. 1

ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 21 січня 2021 року.

Суддя О.А. Бузунко