Ухвала

22 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 276/208/18

провадження № 61-18350ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про визнання незаконним і скасування наказів, запису про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, матеріальної допомоги, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про визнання незаконним і скасування наказів, запису про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, матеріальної допомоги, моральної шкоди.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17 травня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано накази виконуючого обов`язки начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області Прокопчука В. В.: від 19 грудня 2017 року № 439-к про звільнення ОСОБА_1 з 29 грудня 2017 року з посади головного спеціаліста страхових виплат та медико-соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Хорошівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду у Житомирській області; від 29 грудня 2017 року № 495-к про перенесення дати звільнення ОСОБА_1 з 18 січня 2018 року; від 22 січня 2018 року № 02-10-к про проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі з 18 січня 2018 року на посаді головного спеціаліста страхових виплат та медико-соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Хорошівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області.

Скасовано запис № 29 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , належної ОСОБА_1 , про звільнення з 18 січня 2018 року з посади, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, згідно з пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України на підставі наказу від 29 грудня 2017 року № 495-к.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 січня 2018 року по 17 травня 2021 року в сумі 406 522,53 грн.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

Вирішено питання судових витрат.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області задоволено частково.

Скасовано рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17 травня 2021 року в частині задоволення позову і ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста страхових виплат та медико-соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Хорошівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з 18 січня 2018 року на 20 лютого 2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В частині відмови у задоволенні позову рішення залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У листопаді 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 2 частини першої статті 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Предметом позову у вказаній справі є визнання незаконними та скасування наказів Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області: від 19 грудня 2017 року № 439-к про звільнення з роботи з 29 грудня 2017 року, від 29 грудня 2017 року № 495-к про зміну дати звільнення, від 22 січня 2018 року № 02-10-к про проведення остаточного розрахунку при звільненні; визнання незаконним та скасування запису № 29 в трудовій книжці про звільнення з посади з 18 січня 2018 року на підставі наказу від 29 грудня 2017 року № 495-к; поновлення ОСОБА_1 на роботі з 18 січня 2018 року; стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18 січня 2018 року по день ухвалення судового рішення, матеріальної допомоги у розмірі 4 550,00 грн, стягнення матеріальної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.

З огляду на те, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 274 ЦПК України вказана справа належить до категорії спорів, що можуть розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження, тобто не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження та не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму, Верховний Суд дійшов висновку, що зазначена справа є малозначною.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Переглядаючи справи в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про визнання незаконним і скасування наказів, запису про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, матеріальної допомоги, моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян