Єдиний унікальний номер справи 370/1333/19
Провадження №22-ц/824/3783/2021
У Х В А Л А

19 січня 2021 року Київський апеляційний суд у складі судді Журби С.О., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про застосування наслідків вчинення нікчемного правочину, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення права приватної власності на земельну ділянку, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року заяву позивачів про розгляд справи з повідомленням сторін залишено без розгляду.

До апеляційного суду надійшла справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій останні просили скасувати ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року про залишення без розгляду клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін в судове засідання у зв`язку з тим, що дане питання вже неодноразово було вирішено судом та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що до цього ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вже зверталися до суду з аналогічною мотивацією. Зокрема, позивачі вже оскаржували в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про залишення без розгляду їх клопотання про розгляд справи в загальному позовному порядку з викликом сторін в судове засідання.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було залишено без задоволення.

12 жовтня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року за нововиявленими обставинами. При цьому доводи вказаної заяви зводилися до переоцінки раніше ухвалених судових рішень з вищевказаного питання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року було відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_8 в прийнятті заяви про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року за нововиявленими обставинами.

26 листопада 2020 року на адресу Київського апеляційного суду повторно надійшла заява від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року було повторно відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_8 в прийнятті заяви про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року за нововиявленими обставинами.

16 грудня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду втретє надійшла заява від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_8 було залишено без розгляду, визнано їх дії зловживанням процесуальними правами та застосовано заходи процесуального примусу.

Усі подані ОСОБА_1 та ОСОБА_8 апеляційні скарги, заяви та клопотання фактично були подані відносно одного й того ж самого процесуального питання та обґрунтовані одними й тими ж доводами.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосереднього, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Обов`язок учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами та не допускати зловживання ними передбачений й положеннями ст.44 ЦПК України. При цьому залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що неодноразове подання ОСОБА_1 та ОСОБА_8 апеляційних скарг, заяв та клопотаньаналогічного змісту на ухвалу про залишення однакових клопотань без розгляду, навіть після ухвалення апеляційним судом постанови про залишення апеляційної скарги без задоволення, направлене на безпідставне зволікання судової процедури та недобросовісне створення перепон для розгляду справи. За таких умов вказані дії ОСОБА_1 та ОСОБА_8 містять ознаки зловживання процесуальними правами.

Відповідно до принципу 2 Рекомендацій № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення функціонування правосуддя, ухвалених Комітетом Міністрів Ради Європи на 367 засіданні заступників міністрів 28 лютого 1984 року, коли в ході судового провадження сторона поводиться недобросовісно і явно зловживає процедурою з очевидною метою затягти провадження, суд має бути наділений повноваженнями або невідкладно винести рішення по суті справи, або застосувати санкції, такі як накладення штрафу, відшкодування завданих збитків або позбавлення права на процесуальну дію; в особливих випадках суд має бути у змозі стягнути судові витрати з адвоката. У ч. 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 44 ЦПК України якщо подання клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути клопотання.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст.44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

У відповідності до ст.143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Згідно вимог ст. 144 ЦПК України одним із заходів процесуального примусу є попередження.

З урахуванням викладеного та зважаючи на характер зловживань ОСОБА_1 та ОСОБА_8 наданими їм прав, що призвело до тривалого затягування розгляду даної цивільної справи, суд приходить до висновку про те, що відповідним заходом процесуального впливу в даному випадку буде попередження. Окрім того апеляційна скарга підлягає залишенню без розгляду

Керуючись ст.ст. 44, 143, 144 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо неодноразового оскарження ухвал Макарівського районного суду про залишення без розгляду заяв позивачів щодо розгляду справи з викликом сторін в судове засідання у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про застосування наслідків вчинення нікчемного правочину, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення права приватної власності на земельну ділянку, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди зловживаннями процесуальними правами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя С.О. Журба