Провадження №2/522/3717/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

28.07.2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 120 331,85 гривень та моральної шкоди у розмірі 3 000 гривень та стягнення судових витрат у розмірі 1 233 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 11.03.2019 року в м. Одесі поруч з будинком АДРЕСА_1 на належний їй на праві власності припаркований автомобіль марки «Lexus» модель «GS 350», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , колір «сірий», номер кузова НОМЕР_2 , впало дерево, в результаті чого вказаний автомобіль отримав значні механічні пошкодження та відповідно позивачці була завдана матеріальна шкода. ОСОБА_2 є чоловіком позивачки та відповідно співвласником вказаного автомобіля на підставі того, що вказаний автомобіль є сумісною власністю подружжя та відповідно керував автомобілем на законних підставах. У зв`язку з зазначеним на місце події чоловіком позивачки ОСОБА_2 , який керував автомобілем до настання події, були викликані працівники поліції, до яких ОСОБА_2 звернувся з заявою щодо фіксування події та завданих автомобілю пошкоджень. Вказана заява 11.03.2019 року була прийнята та зареєстрована Портофранківським відділом поліції Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за № 4098. За результатам розгляду звернення ОСОБА_2 було повідомлено, що питання щодо відшкодування шкоди за вказаною подією не відноситься до компетенції поліції та рекомендовано звернутися до суду для захисту своїх прав. Для встановлення вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля позивачкою та її чоловіком було замовлено експертне дослідження щодо визначення матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіля марки «Lexus» модель «GS 350», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , колір «сірий», номер кузова НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті падіння на нього дерева за адресою: АДРЕСА_1 , яке мале місце 11.03.2019 року. Експертом-оцінювачем ОСОБА_3 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 83/17 від 06.02.2017 р.) 08.04.2019 року було складено Звіт № 44/19 яким встановлено, що вартість матеріального збитку заподіяного власнику зазначеного вище автомобіля становить 118 331,85 грн., а вартість відновлювального ремонту цього автомобіля становить 263 771,10 грн. За виконання вказаного звіту позивачем було сплачено 2 000 грн., що підтверджується доданою до позову квитанцією-рахунком. Таким чином, загальна сума завданої матеріальної шкоди становить 120 331,85 грн..

Ухвалою суду від 29 липня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін до судового засідання.

16 вересня 2020 року від уповноваженої особи Виконавчого комітету Одеської міської ради Грабовського В.О. до суду надійшли письмові пояснення стосовно позовних вимог. Зазначили, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд а ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів; на безхазяйних територіях, пустирях місцеві органи самоврядування. Однак, звертають увагу суду, що місце настання події, на яке вказує Позивач у позовній заяві прибудинкова територія за адресою АДРЕСА_1 , не є безхазяйною територією, пустирем. Отже виконавчий комітет ОМР не є балансоутримувачем елементів благоустрою прибудинкової території, що розташована за вищевказаною адресою. Таким чином, оскільки КП «ЖКС «Порто-Франківський» є балансоутримувачем багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_2 , то позовні вимоги звернені до виконавчого комітету ОМР не підлягають задоволенню, оскільки останній не є належним відповідачем.

Протокольною ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

14 січня 2020 року від ОСОБА_2 о суду надійшли письмові пояснення по справі. Зазначив, що у провадженні Приморського районного суду м. Одеси (суддя Шкамерда К.С.) слухалась справа № 522/7822/19 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до відповідачів КП «Міськзелентрест», КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про відшкодування матеріальних збитків та матеріальної шкоди. При розгляді вищевказаної справи відповідач КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» надав до суду заперечення в яких було зазначено, що КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» не є належний відповідач по цій справі, що в свою чергу нівелює правову позицію Виконавчого комітету ОМР щодо неналежного відповідача по справі № 522/12247/20.

Протокольною ухвалою суду від 14 грудня 2020 року витребувано справу № 522/7822/19 для огляду.

В судове засідання 15 січня 2021 року з`явився представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Богорел Р.В., який підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивачки зазначив, що дерево, яке впало на автомобіль позивачки в результаті чого позивачці була нанесена матеріальна шкода у значному розмірі, знаходилося та росло біля будинку № 39 по вул. Пішонівській в м. Одесі. Вказане дерево фактично було досить старе, гниле та на момент події знаходилося у незадовільному стані, що й слугувало головним чинником щодо його падіння на авто, що також підтверджується відповідним висновком експерта, доцента кафедри ботаніки ОНУ ім. І.І. Мечнікова кандидата біологічних наук Попової О.М. від 08.04.2019 року. У вказаному висновку також було зазначено, що вказане дерево росло біля будинку № 39 по вул. Пішонівській, назва клен ясенелистий (американський), недовговічної породи, відмирає на протязі 25-30 років, стан на момент обстеження і протягом тривалого часу до обвалення незадовільний на протязі останніх 8 років. Щодо визначення відповідачем саме Виконавчого комітету ОМР представник позивачки зазначив, що позивачка зверталася до КП «Міськзелентрест» з листом від 12.03.2019 року в якому просили повідомити, чи перебувають на їх балансі зелені насадження, які розташовані на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 . Однак, листом від 19.03.2019 року № 374 КП «Міськзелентрест» за підписом директора Байрамова А.Г. позивачці було зазначено, що зелені насадження по вказаній адресі, не знаходяться на балансі та не утримуються КП «Міськзелентрест», договори щодо догляду за зеленими насадженнями за вказаною адресою не укладалися.

Також, представник позивачки зазначив, що до подання цього позову у Приморському районному суді м. Одеси на розгляді перебувала цивільна справа № 522/7822/19 за позовом позивачки до КП «Міськзелентрест» та КП «ЖКС «Порто-Франківський» в ході розгляду якої представником відповідача КП «ЖКС «Порто-Франківський» - Рибак Х.М. 10.06.2019 року було надано до суду відзив на позов в якому було зазначено, що КП «ЖКС «Порто-Франківський» не є належним відповідачем та на момент події мав статус управителя а не балансоутримувача, дерево що пошкодило авто позивачки не перебуває на їх балансі та вони взагалі не несуть відповідальності за стан цього дерева та на день події швидкість поривів вітру становила 18 м/с, що відноситься до небезпечного явища у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім того, по вказаній справі 08.08.2019 року представником відповідача КП «ЖКС «Порто-Франківський» були надані до суду заперечення на відповідь на відзив в яких зазначено, що чоловік позивачки поставив авто на місці, яке не було спеціально влаштоване для стоянки, а падіння дерева сталося через несприятливі погодні умови у зв`язку з чим просила також відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судове засідання з`явився представник відповідача Виконавчого комітету Одеської міської ради Грабовський В.О., який заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі посилаючись на те, що відповідно до наявного у матеріалах справи листа Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів від 05.04.2019 року № 10.1-15/315 зазначено, що станом на 11.03.2019 року максимальна швидкість поривів вітру складала 18 м/с, що відноситься до небезпечних гідрометеорологічних явищ. Також зазначив, що Виконавчий комітет не є належним відповідачем у цій справі про що він раніше зазначав у своїх письмових поясненнях.

В судове засідання також з`явився третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , який підтримав позовні вимоги та доводи представника позивачки адвоката Богорел Р.В. та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що Позивачка ОСОБА_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є власником автомобіля марки «Lexus» модель «GS 350», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , колір «сірий», номер кузова НОМЕР_2 (а.с. 88).

На момент події вказаний автомобіль був припаркований біля будинків АДРЕСА_1 та 37 по вул. Пішонівській в м. Одесі чоловіком позивачки ОСОБА_2 , який і звернувся до органів поліції з приводу пошкодження автомобіля, що підтверджується заявою від 11.03.2019 року (а.с. 28).

Вказана подія була зафіксована фотоматеріалами, які наявні у матеріалах справи (а.с. 95-135).

З вказаних фотоматеріалів вбачається, що на автомобіль позивачки впало дерево та пошкодило цей автомобіль. Крім того, також видно, що це дерево зсередини є повністю зіпсоване (гниле та трухляве).

На замовлення ОСОБА_2 експертом-оцінювачем ОСОБА_3 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 83/17 від 06.02.2017 р.) 08.04.2019 року було складено Звіт № 44/19 від 08.04.2019 року про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля марки «Lexus» модель «GS 350», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , колір «сірий», номер кузова НОМЕР_2 яким встановлено, що вартість матеріального збитку заподіяного власнику зазначеного вище автомобіля становить 118 331,85 грн., а вартість відновлювального ремонту цього автомобіля становить 263 771,10 грн. (а.с. 30-86).

З Договору про проведення оцінки майна від 15.03.2019 року та Акту прийому передачі виконаних робіт від 20.03.2019 року вбачається, що між ОСОБА_2 та вищезазначеним експертом був укладений вказаний договір та відповідно сплачені кошти за проведення оцінки пошкодженого авто у розмірі 2 000 грн. (а.с. 87).

Отже вбачається та підтверджується належними доказами наявними у матеріалах справи, що позивачці було завдано матеріальної шкоди у загальному розмірі 120 331,85 грн..

Також, судом досліджені та встановлені наступні обставини.

Згідно Висновку спеціаліста, а саме доцента кафедри ботаніки ОНУ імені І.І. Мечникова, кандидата біологічних наук Попової О.М. зазначено, що 13.03.2019 року було обстежено дерево, яке зростало на тротуарі на відстані 1 м. від бруківки та на відстані 3,3 м. від стіни одноповерхового будинку АДРЕСА_2 (Координати дерева 46.4845 північної широти та 30,7121 східної довготи). Вид дерева - Клен ясенелистий (американський), недовговічної породи, відмирає на протязі 25-30 років, стан на момент обстеження і протягом тривалого часу до обвалення на протязі останніх 8 років незадовільний. На зламі дерева видно, що дерево на більшій частині зламу містило трухляву деревину. Висновком встановлено, що дане дерево повинно було бути видалено раніше, як аварійне. Причому незадовільний стан дерева легко визначався візуально протягом, щонайменше, останніх восьми років. Як вбачається, це підтверджує і фотографія, зроблена у 2011 році і наведена на картах Google (а.с. 17-25).

Згідно Довідки Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів ДСУ з надзвичайних ситуацій №10.1-15/315 від 05.04.2019 року, 11.03.2019 року, в день пошкодження автомобіля, за даними спостережень метеостанції Одеса на території міста Одеса температурою повітря від 12,2С, вологістю 41%, середньою швидкістю вітру 3-5 м/с, максимальна 18 м/с (НЯ). Знизу вказаної довідки є примітка про те, що згідно Настанови з оперативного гідрометеорологічного забезпечення та обслуговування галузей національної економіки, випуск 1, частина 1, вітер 15-24 м./с. відноситься до небезпечних гідрометеорологічних явищ (а.с.29).

За час розгляду справи у суді, відповідачем (його представниками) не надано суду жодних доказів того, яке саме комунальне чи інше підприємство та на підставі яких документів чи рішень органів місцевої ради є належним відповідачем по цій справі та до компетенції якого відноситься діяльність та обов`язок з видалення сухостою, аварійних та небезпечних для життя, здоров`я людей чи їх майна або на балансі якого саме підприємства перебуває територія з утримання прибудинкової території за адресою події АДРЕСА_1 .

Пунктом 5 ч.2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно з п.9 ст. 10 Закону «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, їх озелененням, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

У відповідності до ст. 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

Пунктом 4 ч.1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Згідно з ч.2 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних основах залучати для цього інші підприємства.

Згідно з п.7 ч.1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян внаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Відповідно до ст. 25, ч.1 ст. 28 Закону «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір про утримання та благоустрій прибудинкової території.

Згідно з ч.7 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Підпунктами 1,2 п.4.14. Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року №1631-VI, передбачено, що відповідальність за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста покладається на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель та споруд, а також на балансоутримувачів, власників, користувачів будівель підприємств побуту, торгівлі, закладів освіти, охорони здоров`я, розташованих на території житлової забудови, а на територіях підприємств, а також прилеглих до них ділянках і санітарно-захисних зонах на дані підприємства.

Згідно з п.п.10, 11 п.7.2 Правил благоустрою території міста Одеси, на територіях, які належить прибирати, необхідно проводити весь комплекс робіт, спрямований на наведення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, а саме: регулярно знищувати бур`яни, скошувати траву заввишки більше 10 см, видаляти сухостійні дерева та чагарники, видаляти сухе та поламане гілля та забезпечувати їх вивезення. Видалення сухостійних дерев та чагарників провадиться на підставі рішення Компетентного органу; проводити заходи, що забезпечують збереження насаджень, квітників, газонів, а також заходи по боротьбі зі шкідниками та хворобами зелених насаджень шляхом укладання відповідних договорів із спеціалізованими підприємствами.

Згідно з ч. 1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За приписами ч.ч..1-2 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до пп.7 п. «а» ч.1 ст. 30 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах із цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до пункту 5.5. Правил - відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Розділом 9 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України встановлено, що виробничий процес утримання об`єктів зеленого господарства включає: догляд за деревами і чагарниками, живоплотами, виткими рослинами, квітниками, газонами, садовими доріжками та майданчиками, малими архітектурними формами; захист зелених насаджень від шкідників і хвороб, садіння квітів, створення газонів, видаленням окремих дерев, садіння окремих дерев, видалення аварійних дерев, санітарне очищення території об`єкта благоустрою.

Пунктом 9.1.11.3. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України передбачено, що під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева.

Згідно з п.9.1.12. вказаних Правил, аварійним вважається дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі.

Крім того, відповідно до розділу 12 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти.

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Згідно з ч.3 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Суд підсумовуючи усе вищенаведене вважає, що позивачкою ОСОБА_1 доведено факт завдання їй матеріальної шкоди в результаті падіння на її автомобіль саме аварійного дерева, яке повинно було бути видалено задовго до настання заподіяння шкоди.

Протиправність бездіяльності відповідача виражається у невизначені балансоутримувача цього зеленого насадження (дерева, яке пошкодило автомобіль), та причинний зв`язок між ними.

Суд вважає, що відповідач не довів відсутності своєї вини та відсутності підстав відшкодування шкоди на користь позивачки.

Крім того, суд враховуючи дослідження спеціаліста щодо стану дерева а також той факт, що саме на Виконавчий комітет Одеської міської ради покладено обов`язок забезпечити належне та безпечне функціонування та експлуатацію зелених насаджень, тощо у спосіб, що унеможливить їх негативний вплив на мешканців міста, їх майна, тощо, критично ставиться до доводів відповідача з приводу того, що падіння дерева було пов`язано саме зі впливом негативних погодних факторів, дією непереборної сили, форс-мажорною обставиною, яка виключає відповідальність відповідача із завдання шкоди позивачці, так як вказане дерево було гниле та мало б бути видалено з мотивів безпеки життю та здоров`ю громадян, їх майна, тощо.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст. 1192 ЦК України).

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачці.

Також суд вважає, що не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо недотримання третьою особою правил дорожнього руху з розміщення автомобіля на території біля будинку де сталася подія з підстав того, що відповідачем не надано суду жодних доказів щодо заборони знаходження авто на місці події.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Судом встановлено, що відповідач Виконавчий комітет Одеської міської ради являється окремою юридичною особою та несе відповідальність за свої дії та бездіяльність.

У Постанові Верховного суду України у складі Третьої палати Касаційного Цивільного Суду від 04.09.2019 року по справі № 200/22129/16-ц зазначено, що у разі не передачі органом місцевого самоврядування дерева на баланс жодному підприємству, установі або організації, відповідальність за падіння стовбура, дерева, буде покладено на орган місцевого самоврядування, так як саме орган місцевого самоврядування є власником землі на якій знаходилося дерево, яке в результаті падіння пошкодило автомобіль позивачки чим спричинило матеріальну та моральну шкоду.

У Постанові Верховного суду України у складі другої палати Касаційного цивільного суду від 04.09.2019 року по справі № 211/1489/13-ц зазначено, що аналіз норми пункту 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» дає підстави дійти висновку про те, що громадяни вправі звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Підсумовуючи усе вищенаведене вбачається, що до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень а у разі не визначення виконавчим органом балансоутримувачів, які мають належним чином доглядати за зеленими насадженнями у тому числі і деревами та вживати усі необхідні заходи для безпечного знаходження громадян а також їх майна на території, яка підвідомча таким балансоутримувачам, відповідальність несе виконавчий орган місцевої ради.

Позиція Суду щодо завданої позивачці моральної шкоди.

Частиною третьою статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ст.ст.. 23 та 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Суд враховуючи той факт, що родина ОСОБА_4 не має у користуванні інших транспортних засобів вважає, що у зв`язку з пошкодженням належного позивачці ОСОБА_1 транспортного засобу в результаті падіння дерева, їй була завдана певна моральна шкода, яка полягає у її переживаннях, пов`язаних з порушенням її права власності та права користування, що вочевидь вимагало непередбачуваних витрат на відновлювальний ремонт цього транспортного засобу, неможливість використання цього транспортного засобу за призначенням, що в свою чергу створило незручності родині ОСОБА_4 у вирішенні побутових питань, змінило звичайний та зручний спосіб їх пересування а також швидкість вирішення щоденних та поточних проблем, що є очевидним.

Відповідно до абзацу 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд, враховуючи усі аспекти щодо завдання моральної шкоди та принципи розумності і справедливості вважає, що на користь позивачки ОСОБА_1 з відповідача підлягає стягнення завданої моральної у розмірі 3 000,00 грн..

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову.

Судом встановлено, що при зверненні до суду для захисту своїх прав позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 233 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією від 27.07.2020 року (а.с. 2).

Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 1 233 (одна тисяча двісті тридцять три) гривні.

У відповідності до ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.. 124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо повного задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 15-16, 20, 22-23, 369, 386, 1166-1167, 1173, 1192 ЦК України; Законом України «Про місцеве самоврядування»; Законом України «Про благоустрій населених пунктів»; Правилами благоустрою території міста Одеси; - Правилами утримання зелених насаджень у населених пунктах України; ст.ст. 2, 4, 10, 13, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України; суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди та стягнення судових витрат задовольнити.

Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради (, 65026, м. Одеса, площа Думська - 1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду у загальному розмірі 120 331,85 (сто двадцять тисяч триста тридцять одна) гривня 85 копійок.

Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради (, 65026, м. Одеса, площа Думська - 1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) моральну шкоду у розмірі 3 000,00 (три тисячі) гривень.

Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради (, 65026, м. Одеса, Площа Думська - 1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 233 (одна тисяча двісті тридцять три) гривні.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 22.01.2021 року.

Суддя Л.М. Чернявська