н/п 2/490/2944/2019 Справа № 490/5480/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі :

головуючого судді Гуденко О.А.

при секретарі - Волошиній Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про повернення позики, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з відповідачів, як спадкоємців, суму боргу, яка дорівнює 10000,00 доларів США, на час винесення рішення пропорційно долі кожного з них, яку вони отримали від спадщини, посилаючись на вимоги ст. 1216,1217,1226,1982 ЦК України.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 31.08.2016 р. ОСОБА_5 позичив у нього 10000,00 дол. США, про що свідчить відповідна розписка. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Відповідачі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 , проте відмовляються повернути кошти у добровільному порядку.

Ухвалою судді Центрального районного суду м.Миколаєва Подзігун Г.В. від 05.07.2018 року відведено суддю Подзігун Г.В. від розгляду даної позовної заяви.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2018 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

Ухвалою від 11.07.2018 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 01.11.2018 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.07.2018 року накладено обтяження у вигляді арешту 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 86,0 кв.м., власником якої є ОСОБА_2 та на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , площею 106,3 кв., власником якого є ОСОБА_2 - до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Ухвалою суду від 12 вересня 2018 року заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову - задоволено. Припинено обтяження у вигляді арешту 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 86,0 кв.м., власником якої є ОСОБА_2 , та на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , площею 106,3 кв.м., власником якого є ОСОБА_2 , накладеного ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва 11 липня 2018 року.

02.10.2018 року ОСОБА_1 надав суду заяву, в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 , квартиру АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 та заборонити ОВС ГСУ Національній поліції України передавати кошти, які вилучені ОВС ГСУ Національної поліції України 15 грудня 2016 року в ході обшуку у офісі померлого ОСОБА_5 по АДРЕСА_5 , у сумі 1 847 980,00 грн. відповідачці ОСОБА_2 , як жінці померлого, або іншим спадкоємцям.

Ухвалою суду від 03.10.2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково, накладено обтяження у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_3 - до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

29.01.2020 року заявник звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити ОВС ГСУ Національній поліції України передавати кошти, які вилучені ОВС ГСУ Національної поліції України 15 грудня 2016 року в ході обшуку у офісі померлого ОСОБА_5 по АДРЕСА_5 , у сумі 1 847 980,00 грн. відповідачці ОСОБА_2 , як жінці померлого, або іншим спадкоємцям.

Ухвалою суду від 30.01.2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі повернути заявнику.

Ухвалою суду про забезпечення доказів від 17 січня 2019 року Витребувати у Приватного нотаріуса миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвої І. М. та у Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, завірену належним чином, копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду про забезпечення доказів від 30 січня 2020 року клопотання представника позивача ОСОБА_7 про витребування доказів - задоволено. Витребувано у Другій Миколаївській державній нотаріальній конторі завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

01 жовтня 2018 року надійшов відзив на позов від відповідачки ОСОБА_2 .

Підготовче судове засідання відкладено на 17.01.2019 року - за клопотанням представника позивача адвокатки Іванової Л.М, в зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі.

Протокольною ухвалою суду від 17.01.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 13.03.2019 року, про що позивач був повідомлений особисто під підпис. ( а.с. 135).

11.03.2019 року до суду надійшли матеріали спадкової справи № 6/2018, заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що всі спадкоємці- відповідачі по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в установлений законом шестимісячний строк подали заяви про відмову від прийняття спадщини.

Судове засідання, призначене на 13.03.2019 року було відкладено в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному - на 18.06.2019 року, про що позивач та його представник були повідомлені особисто (а.с.175).

Судові засідання, призначені на 18.06.2019 та 28.10.2019 року ( позивач повідомлений належним чином судовою повісткою - а.с. 182) - не відбулися та були відкладені в зв`зку з надходженням заяви від представника позивача адвокатат Іванової Л.М. через зайнятість в іншому процесі.

25.10.2019 року представник позивача ОСОБА_2 , адвокат Грибонос В.В, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, просив відмовити у задволенні позову в понвому обсязі.

В судове засідання, призначене на 30.01.2020 року з`явилися позивач та його представник адвокат Іванова Л.М, та заявили клопотання про витребування матеріалів спадкової справи після смерті відповідачки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . В зв`язку з витребуванням доказів розгляд справи відкладено на 31.03.2020 року.

18.03.2020 року надійшла відповідь, що спадкова справа не заводилася.

Судове засідання, призначене на 31.03.2020 року, не відбулося та було відкладено в зв`язку з надходженням заяви від позивача про відкладення судового засідання через карантин в дитячому садочку у сина його адвоката (а.с. 208)

Судове засідання, призначене на 24.06.2020 року, не відбулося та було відкладено в зв`язку з надходженням заяви від позивача про відкладення судового засідання через сімейні обставини його адвоката (а.с. 214).

Судове засідання, призначене на 07.10.2020 року, не відбулося в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. при цьому 05.10.2020 року надійшла заява від предстаника позивача про відкладення судового засідання в зв`язку з підозрою у позивача на коронавірус.

Судове засідання, призначене на 27.01.2021 року, не відбулося та було відкладено в зв`язку з надходженням заяви від позивача ( повідомлений належним чином судовою повісткою а.с.224) про відкладення судового засідання через перебування його адвоката на самоізоляції.

Судове засідання, призначене на 28.04.2021 року, не відбулося та було відкладено в зв`язку з надходженням заяви від позивача ( повідомлений належним чином судовою повісткою а.с.230) про відкладення судового засідання через перебування його адвоката на лікарняному.

Судове засідання, призначене на 23.09.2021 року, не відбулося та було відкладено в зв`язку з неявкою позиваач та його представника.

Судове засідання, призначене на 29 жовтня 2021 року, не відбулося та було відкладено в зв`язку з неявкою позиваач та його представника .При цьому 28.10.2021 надійшла заява від представника позивача ( позивач повідомлений належним чином судовою повісткою а.с.243) про відкладення судового засідання через перебування позиваач на лікарняному на лікарняному з 23 вересня 2021 року по 05 жовтня 2021 року.

В судове засідання, призначене на 17.11.2021 року , позивач та його представник не з`явилися, надійшла заява від представника позиваач адвокатат Іванової Л.М, про перенесення судового засідання в зв`язку з перебуанням позивача на стаціонарному лікуванні, довідка буде надана за фактом виписки з лікарні.

Таким чином, позивачута його представнику було відомо про 8 (вісім) останніх судових засідань , однак до судупзивач жодного разу не з`явився і заяви про розгляд справи у його відсутності не подавав. При цьому у справі брав участь його представник , яка також жодного разу за останні 21 місяць та 17 днів перебування справи в суді не з`явилася до суду, не вчиняла жодних дій щодо розгляду справи по суті , не заявлляа жодних клопотань.Суд враховує, що жодного разу при надходженні заяв з сторони позивача та його представника про перенесення судового засідання не було додано жодних докаізв про поважність причин неявки,жодної підтверджуючої довідки також надано не було.

Відповідно до частин першої та другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Згідно зі статтею 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18).

Суди виходить з того, що позивач, будучи обізнаним про можливість розгляду справи без його участі, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, при цьому він корситувався правовою допомогою адвоката Іванової Л.М., яка також відповідної заяви до суду не подавала, чим умисно затягували розгляд справи та позбавляли суд можливості ухвалити рішення по суті заявлених вимог.

Разом з тим, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення його без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 257 ЦПК України), тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вбачається.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21).

Щодо вррахування запровадження карантинних заходів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), то суд вважає за необхідне зазначити, що позивач та його представник не були позбавлені можливості порушити перед судом клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з дотриманням положень статті 212 ЦПК України.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що, карантинні обмеження, не поширюються на строк розгляду справи, який є службовим, а отже невчинення позивачем та його представником відповідних дій, передбачених ЦПК України (проведення судового засідання в режимі відеоконференції тощо), свідчить про їх небажання розглядати справу по суті.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17 (провадження № 61-6076св21) та від 28.10.2021 року у справі № 465/6555/16-ц ( провадження № 61-9020св21), від від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21).

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Вказана позиція неодноразово підтримувалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18.

Судом надано належну оцінку поведінці позивача та його представника, вжито усіх необхідних заходів для надання позивачу та його представнику достатніх можливостей для викладення своєї позиції у судових засіданнях з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, враховуючи те, що справа тривалий час перебувала на розгляді в суді, розгляд справи багаторазово відкладався, позивач належним чином був повідомлений про призначення справи до розгляду, про дату та час розгляду справи, п`ять разів поспіль ані він, ані його представник не з`явилися у судове засідання, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частин першої статті 257 ЦПК України.

При цьому, залишення заяви без розгляду не порушує право позивача на судовий захист, оскільки відповідно до положень частини другої статті 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з тією ж позовною заявою.

Керуючись ст.ст. 257,258-261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про повернення позики залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Гуденко О.А.