Справа № 703/1562/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

секретар судових засідань Бойко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 », в інтересах якого діє адвокат Самойленко Петро Миколайович, до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу

встановив:

21 травня 2020 року ФОП « ОСОБА_1 », в інтересах якого діє адвокат Самойленко П.М., звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь завдані збитки в порядку у розмірі 82000 гривень, витрати по сплаті судового збору у сумі 840 гривень 80 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 10757 гривень 60 копійок.

Позов обґрунтовує тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №ЕР , за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_1 . 15 січня 2019 року в с. Балаклея Смілянського району Черкаської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Тойота» та його власнику завдано матеріальних збитків. Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 лютого 2019 року по справі №703/318/19, ОСОБА_2 було визнано у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Факт вищевказаної ДТП був визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком та на підставі страхового акту зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілих в сумі 82000 гривень.

На підставі п.4 ч.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право регресної вимоги щодо виплати страхового відшкодування.

10 березня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою - підприємцем « ОСОБА_1 » укладено Договір №10/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Полісом) № ЕР .

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідачів вищевказаної суми страхового відшкодування.

З метою досудового врегулювання спору позивачем ОСОБА_2 07 квітня 2020 року було направлено акт (аимогу) №03307-24 про відшкодування збитків в порядку регресу, однак жодних дій, спрямованих на добровільне погашення заборгованості зі сторони відповідача вчинено не було, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

20 жовтня 2020 року заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області позовну заяву ФОП « ОСОБА_1 », в інтересах якого діє адвокат Самойленко П.М.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2021 року: задоволено заяву ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Гостєва К.М., про перегляд заочного рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2020 року у цивільній справі №703/1562/20 за позовом ФОП « ОСОБА_1 », в інтересах якого діє адвокат Самойленко П.М., до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу; визнано причини пропуску ОСОБА_3 строків на подання заяви про перегляд заочного рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2020 року у справі №703/1562/20 поважними та поновлено їх; скасовано заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області по справі №703/1562/20 від 20 жовтня 2020 року; вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження; відповідачам роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив.

У встановлений судом строк, 30 березня 2021 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Гостєвої К.М. на позовну заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши страхове відшкодування та витрати на правову допомогу із ОСОБА_2 , у вимогах щодо стягнення коштів з ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що в матеріалах цивільної справи наявний акт про відшкодування збитків в порядку регресу та повідомлення про відступлення права вимоги, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 повідомляє ОСОБА_2 про зміну кредитора та просить відшкодувати збитки в досудовому порядку. Будь-які докази, що аналогічні документи надсилались ОСОБА_3 матеріали справи не містять. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що під час ДТП ОСОБА_2 на законних підставах керував автомобілем «Мітсубісі Кольт», д.н.з. НОМЕР_1 . Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 лютого 2019 року у справі №703/318/19 ОСОБА_2 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124, 130 КУпАП. Таким чином, враховуючи, що саме ОСОБА_2 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності, то відповідно до підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування повинен був обґрунтовано звернутись з регрес ним позовом саме до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, тобто ОСОБА_2 . При цьому, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 жодних договірних відносин не виникало, а тому відсутні правові підстави, які б передбачали солідарну відповідальність страхувальника та водія - учасника ДТП, нести солідарну відповідальність. Отже, застосування положень про солідарну відповідальність в даному випадку є безпідставним і таким, що не ґрунтується на нормах закону. Також, положеннями підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» солідарна відповідальність страхувальника транспортного засобу та особи, з вини якої сталася ДТП, не передбачена, в зв`язку з чим вважає, що відсутні підстави щодо стягнення в порядку регресу суми страхового відшкодування з ОСОБА_3 , як солідарного боржника.

Ухвалою суду від 31 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначеного справу до судового розгляду.

Позивач ФОП « ОСОБА_1 » та його представник - адвокат Самойленко П.М. у судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд справи провести без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з підстав, які зазначені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат Гостєва К.М. у судове засідання не з`явилися, остання звернулася до суду з заявою, в якій просила розгляд справи провести без її та відповідача участі, заперечила проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 збитків в порядку регресу та просила відмовити у вказаній частині позовних вимог з підстав, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу його проживання, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзиву на позовну заяву та заперечень до суду не направив.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно ч.1 ст.4 та ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна особа (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що 18 серпня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР 107427983 (надалі - Поліс), за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу марки «МITSUBISHI Colt», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ (а.с.14-15).

Відповідно до постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 лютого 2019 року у справі №703/318/19, ОСОБА_2 15 січня 2019 року близько 20 години 45 хвилин по вул. Миру в с. Балаклея Смілянського району Черкаської області, на а/д Київ - Знам`янка, керував автомобілем «Мітсубісі Кольт», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, та не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав на суму зустрічного руху, в зв`язку з чим відбулося зіткнення з автомобілем «Тойота камрі», д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку по своїй смузі руху. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Від проходження медичного огляду у встановленому порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5, п.2.3 «б», п.12.1 ПДР України (а.с.20-21).

Вказаною постановою суду, яка набрала законної сили 12 березня 2019 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, а також накладено адміністративне стягнення.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Як вбачається з повідомлення від 15 січня 2019 року, ТОВ «Агрогрупа Деметра», яка є власником автомобіля «Тойота Камрі», д.н.з. НОМЕР_2 , повідомила Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 15 січня 2019 року за участю вказаного автомобіля та автомобіля марки «МITSUBISHI», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 (а.с.23).

16 січня 2019 року ТОВ «Агрогрупа Деметра» звернулося до ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою, в якій просило страхове відшкодування по пригоді, яка відбулася 15 січня 2019 року за участі автомобіля «Тoyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , перерахувати на рахунок заявника (а.с.36).

Згідно ремонтної калькуляції №986681 від 11 лютого 2019 року вартість ремонту без ПДВ транспортного засобу «Тoyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 332978 гривень 88 копійок (а.с.31-35).

28 березня 2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» визнало вищевказану подію страховим випадком та сума страхового відшкодування складає 82000 гривень, що підтверджується страховим актом №03307-24 по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №107427983 від 18 серпня 2018 року (а.с.37).

Відповідно до платіжного доручення №7641 від 28 березня 2019 року, ПрАТ «СК «ВУСО», на підставі страхового акту №03307-24 від 28 березня 2019 року, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №107427983 від 18 серпня 2018 року та заяви від 16 січня 2019 року, здійснило переказ коштів у сумі 82000 гривень на рахунок ТОВ «Агрогрупа Деметра» (а.с.37-зворот).

Згідно ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пп. 38.1.1 «а» п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як вбачається з вищевказаних норм чинного ЦК України та Закону України «Про страхування» право вимоги на відшкодування шкоди може бути пред`явлено виключно до особи відповідальної за заподіяний збиток, тобто до особи, яка завдала майнову шкоду.

Намість, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

При цьому, вказаним Законом не передбачена солідарна відповідальність страхувальника та водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, за завдану останнім матеріальну шкоду іншим.

Як встановлено судом, що особою, якою завдано шкоду є саме відповідач ОСОБА_2 , який, на відповідній правовій підставі, використовував транспортний засіб «Мітсубісі Кольт», д.н.з. НОМЕР_1 , та під керуванням якого, внаслідок порушення ПДР України, 15 січня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 , водію якого ПрАТ «СК «ВУСО» здійснено виплату страхового відшкодування.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 , який лише було укладено з ПрАТ «СК «ВУСО» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №ЕР 107427983 від 18 серпня 2018 року, в силу вищевказаних норм чинного законодавства України, не є відповідальною особою заподіяні збитки, оскільки не є особою, з вини якої сталася дорожньо-транспортна пригода.

За вказаних обставин, покладення на відповідача ОСОБА_3 обов`язку по відшкодування заподіяних іншою особою збитків, суперечить вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, до ПрАТ «СК «ВУСО», як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, з моменту такої виплати, тобто з 28 березня 2019 року, в межах фактичних витрат, перейшло право зворотної вимоги (регресу) виключно до відповідача ОСОБА_2 як до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Таким чином, доводи позивача щодо виникнення саме в обох відповідачів зобов`язання перед ним відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого стархового відшкодування, є безпідставними.

10 березня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 » укладено Договір №10/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого, у відповідності до умов цього договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (а.с.9-11).

Згідно Додатку №1 до Договору №10/03/2020 про відступлення права вимоги, ФОП « ОСОБА_1 » отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Поліс) № 107427983, страхувальником за яким є ОСОБА_3 , боржником - ОСОБА_2 , сума страхового відшкодування - 82000 гривень (а.с.12-зворот).

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ФОП « ОСОБА_1 » підлягають частковому задоволенню та завдані збитки у повному обсязі мають бути стягнуті на користь позивача виключно з відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції №0.0..1 від 07 травня 2020 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок.

З врахуванням викладених обставин, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Також, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

10 грудня 2019 року між ФОП « ОСОБА_1 » та адвокатським об`єднанням «АДВОКАТУС» в особі Голови адвоката Самойленко П.М. укладено договір №1 від про надання правової (правничої) допомоги, згідно умов якого адвокат Самойленко П.М зобов`язується надати позивачу правову допомогу у даній справі (а.с.40-41).

Згідно ордеру серії КВ №477218 від 25 квітня 2020 року, ФОП « ОСОБА_1 », на підставі договору про надання правової допомоги №1 від 10 грудня 2019 року уповноважив адвоката Самойленка П.М. представляти його інтереси в Смілянському міськрайонному суді Черкаської області (а.с.6).

Відповідно до п.1.1 вказаного Договору, Клієнт доручає, а Адвокат здійснює правову допомогу Клієнту в повному обсязі та на умовах, які передбачені цим договором, а саме: представництво та захист інтересів Клієнта у всіх установах незалежно від форми власності та в судах всіх інстанціях України щодо захисту його інтересів, за що Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар (винагороду) у розмірі та на умовах визначених Договором (Розділ 4 цього Договору). Адвокат надає правову допомогу Клієнту тільки на підставі тих документів, які були надані Клієнтом Адвокату, або були їм зібрані.

Як вбачається з Додаткової угоди №4 Акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги від 15 травня 2020 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги №1 від 10 грудня 2019 року, на виконання умов договору адвокат Самойленко П.М. надав позивачу наступні послуги: вивчення матеріалів страхової (регресної справи), формулювання правової позиції, підготовка та відправка запитів, підготовка позовної заяви, підготовка процесуальних документів у кількості необхідній для подачі позову до суду, підготовка заяв, клопотань та представництво інтересів позивача у суді, вартість яких становить 10757 гривень 60 копійок, які будуть сплачені у безготівковій формі на реквізити АО «Адвокатус» (а.с.41-зворот).

Згідно платіжного доручення №39 від 15 травня 2020 року, ФОП « ОСОБА_1 » на підставі договору про надання правової допомоги №1 від 10 грудня 2019 року та додаткової угоди №4/Акт приймання-передачі правової допомоги від 15 травня 2020 року, сплатив на рахунок АО «Адвокатус» кошти у сумі 10757 гривень 60 копійок (а.с.42).

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути 10757 гривень 60 копійок понесених судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Керуючись ст.512, 979, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 28, 76-82, 89, 133, 137, 141, 142, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України,

вирішив:

Позов фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 », в інтересах якого діє адвокат Самойленко Петро Миколайович, до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , на користь фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 », ідентифікаційний код НОМЕР_4 , завдану майнову шкоду в порядку регресу в розмірі 82000 (вісімдесят дві тисячі) гривень 00 копійок, сплачений судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок та витрати на правничу допомогу у сумі 10757 (десять тисяч сімсот п`ятдесят сім) гривень 60 (шістдесят) копійок, а всього - 93598 (дев`яносто три тисячі п`ятсот дев`яносто вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач - фізична особи-підприємець « ОСОБА_1 », адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5

Головуючий Т.В. Ігнатенко