Номер провадження: 22-ц/813/9800/21
Номер справи місцевого суду: 1512/2-1329/11
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 1512/2-1329/11

Номер провадження: 22-ц/813/9800/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- боржники 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

- стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою адвоката Дьякова Віталія Олександровича, діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Маломуж А. І. 29 червня 2021 року, про відмову у визнанні виконавчого листав таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст заяви

У квітні 2021 року адвокат Дьяков Віталій Олександрович, діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до Київського районного суду м. Одеси із заявою, в якій просить визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи №1512/2-1329/11, видані Київським районним судом м. Одеси на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 травня 2011 року у справі №1512/2-1329/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №416-013/ФКВІП-08 від 03.07.2008р. та договором поруки №416-013/ZФПОР-08від 03.07.2008 р., в частині стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 .

Адвокат Дьяков Віталій Олександрович обґрунтовує вимоги заяви тим, що між ТОВ «Консалт Солюшенс» та ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода від 19.03.2021р. до договору поруки №416-013/ZФПОР-08 від 03.07.2008р., за положеннями якої, зокрема сторони домовились про розірвання договору поруки №416-013/ZФПОР-08від 03.07.2008 р.. Кредитор підтверджує відсутність будь-яких майнових претензій до Поручителя відносно виконання кредитного договору №416-013/ФКВІП-08 від 03.07.2008р. та договору поруки №416-013/ZФПОР-08від 03.07.2008р.. Кредитор підтверджує припинення будь-яких дій, направлених на примусове стягнення заборгованості за кредитним договором №416-013/ФКВІП-08 від 03.07.2008 р. та договору поруки №416-013/ZФПОР-08 від 03.07.2008 р. з Поручителя та засвідчує відсутність будь-яких наслідків рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.05.2011р. у справі №1512/2-1329/11 для Поручителя. Виконавчі листи, що були на виконанні у державній виконавчій службі щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Український промисловий банк» та АТ «Дельта Банк», правонаступником яких є - ТОВ «Консалт Солюшенс», повинні бути визнані такими, що не підлягають виконанню (а. с. 1 - 3).

2.2 Позиція учасників справи в суді першої інстанції

ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» не скористались правом надання відзиву/пояснень на заяву ОСОБА_1 .

Разом з тим, в матеріалах справи наявна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», в якій кредитор не заперечує щодо задоволення заяви ОСОБА_1 та визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню (а. с. 13).

2.3 Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2021 року відмовлено у задоволені вищевказаної заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відсутні підстави для задоволення вимог заявника, оскільки доказів, що боржник погасив заборгованість до відкриття провадження не надано. Рішення суду є чинним, ніким не оскаржене. Доказів того, що боржником сплачено виконавчий збір не надано.

Доказів наявності передбачених частиною 2 статті 432 Цивільного процесуального кодексу України підстав для визнання виконавчого листа №358//1739/19 таким, що не підлягає виконанню, суду не надано. Судом таких обставин не встановлено (а. с. 49 - 50).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Дьяков Віталій Олександрович, діючий від імені ОСОБА_1 , просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 .

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) суд першої інстанції дійшов помилково висновку щодо відсутності підстав для визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих листів №1512/2-1329/11, виданих Київським районним судом м. Одеси на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 травня 2011 року у справі №1512/2-1329/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №416-013/ФКВІП-08 від 03.07.2008р. та договором поруки №416-013/ZФПОР-08від 03.07.2008 р., в частині стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 ; 2) обов`язок ОСОБА_1 перед ТОВ «Консалт Солюшенс» відсутній повністю у зв`язку із домовленістю сторін відповідно до ст. 604 ЦК України, що повинно мати наслідком припинення похідного зобов`язання; 3) договір поруки розірвано (а. с. 52 - 55).

2.6 Узагальнені інших учасників справи в апеляційному суді

ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» не скористалось правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзиви на апеляційну скаргу від них не надійшли.

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.09.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Дьякова Віталія Олександровича, діючого від імені ОСОБА_1 (а. с. 75).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.09.2021 року справу призначено до розгляду у приміщенні у приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 76).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, багаторазове призначення справи до розгляду, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Дьякова Віталія Олександровича, діючого від імені ОСОБА_1 , підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

03.07.2008р. між ТОВ «Український промисловий банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №416-013/ZOnOP-08, за яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов`язань за кредитним договором №416-013/ФКВІП-08 від 03.07.2008р., за яким остання мала до 27.06.2033 р. повернути кредит у розмірі 72 900,00 доларів США.

За даним договором поруки Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність.

12.05.2011 р. Київським районним судом м. Одеси ухвалено рішення по справі №1512/2-1329/11 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 заборгованість на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за кредитним договором № 416-013/ФКВІП-08 від 3 липня 2008 року у розмірі 660 522 гривні 97 копійок, що складає: - сума заборгованості по кредиту 553 762,98 грн.; - заборгованість по відсотках по кредиту 5 851,87 грн.; - заборгованість по комісії за управління кредитом - 583,20 грн.; - прострочені відсотки за основним боргом 21 373,31 грн.; - прострочена заборгованість по відсотках 63 042,14 грн.; - прострочена комісія за управління кредитом 6 137,30 грн.; - пеня 9 772,17 грн.. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 1 700,00 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі - 120,00 грн., з кожного по - 910,00 гривень.

Під час розгляду вказаної цивільної справи №1512/2-1329/11 судом було встановлено, що на підставі договору про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30 червня 2010 року, який був укладений між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України, відповідно до п. 4.2 даного договору внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанком» ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до Боржників до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ «Укрпромбанку) від Боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за Кредитними та Забезпечувальними Договорами, у тому числі за кредитним договором № 416-013/ФКВІП-08 від 03.07.2008 р..

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.01.2021р. у справі №1512/2-1329/11 було замінено стягувача - ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником - ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів, виданих на виконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 12.05.2011 року по цивільній справі №2-1329/11 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

19.03.2021 року між ТОВ «Консалт Солюшенс» та ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода до договору поруки №416-013/ZФПОР-08 від 03.07.2008р., за положеннями якої, зокрема:

- сторони домовились про розірвання договору поруки №416-013/ZФПОР-08від 03.07.2008р.;

- Кредитор підтверджує відсутність будь-яких майнових претензій до Поручителя відносно виконання кредитного договору №416-013/ФКВІП-08 від 03.07.2008р. та договору поруки №416-013/ZФПОР-08від 03.07.2008р.;

- Кредитор підтверджує припинення будь-яких дій, направлених на примусове стягнення заборгованості за кредитним договором №416-013/ФКВІП-08 від 03.07.2008р. та договору поруки №416-013/ZФПОР-08 від 03.07.2008р. з Поручителя та засвідчує відсутність будь-яких наслідків рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.05.2011р. у справі №1512/2-1329/11 для Поручителя;

- виконавчі листи, що були на виконанні у державній виконавчій службі щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Український промисловий банк» та АТ «Дельта Банк», правонаступником яких є ТОВ «Консалт Солюшенс», повинні бути визнані такими, що не підлягають виконанню.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції помилково керувався тим, що заявник висилається на виконання рішення суду в добровільному порядку в повному обсязі, оскільки вказане суперечить матеріалам справи.

Так з матеріалів справи вбачається, що 19.03.2021 року між ТОВ «Консалт Солюшенс» та ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода до договору поруки №416-013/ZФПОР-08 від 03.07.2008р., за якою сторони домовились про розірвання договору поруки №416-013/ZФПОР-08від 03.07.2008 р..

Вказаною угодою ТОВ «Консалт Солюшенс» підтвердило відсутність будь-яких майнових претензій до Поручителя ОСОБА_1 відносно виконання кредитного договору №416-013/ФКВІП-08 від 03.07.2008 р. та договору поруки №416-013/ZФПОР-08від 03.07.2008 р..

Крім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного так и часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 604 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.

В даному випадку обов`язок ОСОБА_1 перед ТОВ «Консалт Солюшенс» відсутній повністю у зв`язку із домовленістю сторін, яка відобразилась у додаткові угоді.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що доводи скаржника є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами і відповідають вимогам закону. Тому, необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчі листи №1512/2-1329/11, видані Київським районним судом м. Одеси на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 травня 2011 року у справі №1512/2-1329/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №416-013/ФКВІП-08 від 03.07.2008р. та договором поруки №416-013/ZФПОР-08від 03.07.2008р. в частині стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 .

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Дьякова Віталія Олександровича, діючого від імені ОСОБА_1 , є доведеними, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2021 року підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити в нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_4 , діючого від імені ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчі листи №1512/2-1329/11, видані Київським районним судом м. Одеси на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 травня 2011 року у справі №1512/2-1329/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №416-013/ФКВІП-08 від 03.07.2008 р. та договором поруки №416-013/ZФПОР-08від 03.07.2008 р. в частині стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , за вищевказаного обґрунтування.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Дьякова Віталія Олександровича, діючого від імені ОСОБА_1 , - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Заяву адвоката Дьякова Віталія Олександровича, діючого від імені ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи №1512/2-1329/11, видані Київським районним судом м. Одеси на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 травня 2011 року у справі №1512/2-1329/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №416-013/ФКВІП-08 від 03.07.2008 р. та договором поруки №416-013/ZФПОР-08 від 03.07.2008 р. в частині стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний тест постанови складений 22 листопада 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Суддів О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе