Справа № 278/2851/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Безпалько В. В., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що після смерті свого батька ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) загальною площею 2,37 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, яку останній успадкував від своєї дружини (матері позивачки) ОСОБА_3 , однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та допущеною у сертифікаті на право на земельну частку (пай) помилкою в написанні прізвища її матері (зазначено ОСОБА_4 ).

У зв`язку з наведеним, позивач просить суд:

встановити факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 є однією і тією ж особою;

визнати за нею, як за спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності агрофірми Сінгури, яка знаходиться у с. Сінгури Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, загальною площею 2,37 умовних кадастрових гектарів, відповідно до сертифіката серії ЖТ № 006828, виданого на підставі рішення Житомирської районної державної адміністрації від 12 серпня 1996 року № 186, виданого 02 вересня 1996 року.

У судове засідання з`явилася представник позивачки, яка підтримала позов.

Представник відповідача подав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності (а.с. 33).

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачка є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 15, 17).

02 вересня 1996 року Житомирська райдержадміністрація видала сертифікат на ім`я ОСОБА_3 , як члену Колективного сільськогосподарського підприємства агрофірми Сінгури, на земельну частку (пай) загальною площею 2,37 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області серії ЖТ № 006828, на підставі рішення Житомирської районної державної адміністрації від 12 серпня 1996 року № 186 (а.с. 12).

З документації по паюванню земель, переданих у колективну власність агрофірми Сінгури Сінгурівської сільської ради народних депутатів Житомирського району Житомирської області, вбачається, що на підставі уточненого списку, затвердженого рішенням зборів членів агрофірми Сінгури, протокол № 2 від 17 липня 1996 року, ОСОБА_3 була віднесена до громадян - членів агрофірми Сінгури с. Сінгури Житомирського району (а.с. 23-25).

У книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються членам Агрофірми Сінгури, зазначено, що отримала вищезазначений сертифікат дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_1 (а.с. 20 звор. стор.).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с. 8).

Згідно з довідкою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Андруса А.В. від 21 січня 2018 року відповідно до наявних у спадковій справі документів спадкоємцями ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , чоловік померлої, та ОСОБА_1 , дочка померлої; щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 заведено спадкову справу №22/2013 на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, поданої від імені дочки померлого ОСОБА_1 ; інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались (а.с. 22).

Згідно листа Житомирського обласного державного нотаріального архіву від 07.12.2020 року (а.с. 14), спадкова справа до майна померлої ОСОБА_3 не заводилась.

За інформацією Виконавчого комітету Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області Михалюк Віктор Михайлович станом на день смерті ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Отже, ОСОБА_2 є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер (а.с. 13).

За інформацією Виконавчого комітету Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області позивачка станом на день смерті ОСОБА_2 проживала і була зареєстрована разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Після смерті батька позивачка звернулася до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Андруса А. В. для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) загальною площею 2,37 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, однак отримала відмову у зв`язку з неможливістю підтвердження належності майна спадкодавцю (а.с. 21).

У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус вказав, поміж іншого, те, що ОСОБА_2 був спадкоємцем дружини - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; спадщину він прийняв, але не оформив своїх спадкових прав.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України).

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на наведене, враховуючи те, що позивачка є єдиним спадкоємцем померлого батька, який за життя не встиг оформити своє право на майно, яке успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_3 , суд вважає за потрібне задовольнити позовну заяву та визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

У задоволенні вимоги про вставлення факту, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 є однією і тією ж особою, суд вважає за потрібне відмовити, оскільки судами не встановлюється тотожність особи, що також було роз`яснено Пленумом Верховного суду України у п. 12 постанови № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216, 1218, 1296 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позовну заяву.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: право на земельну частку (пай) загальною площею 2,37 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, та виділена ОСОБА_3 відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії ЖТ № 006828, зареєстрованого 31 жовтня 2008 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №550 по КСП агрофірма Сінгури".

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 січня 2021 року.

Суддя О. М. Дубовік