ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 766/12276/20

Номер провадження: 22-ц/819/1824/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя доповідач) Воронцової Л. П.

суддів: Ігнатенко П.Я.

Полікарпової О.М.

секретар Савицька А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Івченко Олексія Олександровича, який діє від імені ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 березня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладення шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт його проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу з ОСОБА_2 з 01.11.2011 року по день її смерті, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ним право власності на квартиру загальною площею 49,5 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його дружина ОСОБА_3 . З 01 листопада 2011 року він почав проживати однією сім`єю з ОСОБА_2 за місцем її реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 .

На день її смерті залишилося спадкове майно, а саме двокімнатна квартира загальною площею 49,5 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що оскільки він проживав зі спадкодавцем більше п`яти років, був пов`язаний спільним побутом, бюджетом, взаємними правами та обов`язками, приймав участь у її лікуванні та здійснював її поховання, ніс витрати з утримання квартири, вважає себе спадкоємцем померлої четвертої черги. 15.03.2017 року звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до приватного нотаріуса Годованого О.В., яким 13.11.2017 р. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів підтверджуючих факт проживання однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Оскільки він є особою похилого віку, пенсіонер, непрацюючий, переніс інсульт та має поганий стан здоров`я, він не одразу звернувся за захистом своїх прав до суду.

Проте, весь час він користувався квартирою, утримував її в належному стані та сплачував по мірі можливості за комунальні послуги.

В серпні 2019 року до нього почали звертатися невстановлені особи та цікавитися про квартиру, після чого він звернувся до адвоката за правовою допомогою.

В листопаді 2019 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, яку ухвалою суду від 17.01.2020 р. залишено без розгляду. Вказує, що єдиним способом захисту його прав є звернення до суду з вказаним позовом.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Херсонської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладення шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, в силу чого воно є незаконним та необґрунтованим.

В обґрунтування скарги посилається на те, що заявник більше п`яти років фактично проживав з ОСОБА_2 , був пов`язаний з останньою спільним побутом, бюджетом, взаємними правами та обов`язками, приймав участь у її лікуванні та здійснював її поховання, ніс витрати з утримання квартири - ОСОБА_1 вважає себе спадкоємцем померлої четвертої черги, відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України.

На підтвердження позовних вимог ним були надані письмові докази, та допитані свідки, однак суд не надав їм належної правової оцінки.

Суд не врахував, що після смерті ОСОБА_2 , він користувався квартирою, утримував її в належному стані та сплачував по мірі можливостей за комунальні послуги.

Апелянт вважає, що на підтвердження позовних вимог ним були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази, яким суд не надав належної оцінки.

Судом під час розгляду справи були неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені судом у своєму рішенні, не відповідають дійсним обставинам справи.

ОСОБА_1 просив суд скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18.03.2021, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, здійснити розподіл судових витрат відповідно до норм ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу Херсонська міська рада, зазначає, що суд, дотримавшись норм матеріального і процесуального права, ухвалив законне і обґрунтоване рішення, підстави скасування якого відсутні, а доводи позивача є безпідставними і необґрунтованими, просив скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_5 , допитавши свідка ОСОБА_6 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах визначених у статті 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення, дотримано в повному обсязі наведені вище вимоги процесуального права та вимоги матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 що підтверджено свідоцтвом про шлюб, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено свідоцтвом про смерть. (а. с. 9).

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23762225 від 04.09.2009 р. (а.с. 13). Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.01.2017 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .(а.с. 14).

Відомості про те, чи перебувала ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі суду не надані.

Довідкою №73 від 14.03.2017 р. виданою ОСББ «Покришева 14 А» за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований (а.с. 15).

15.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Годованого О.В. із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 (а.с. 16).

13.11.2017 року нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з підстав того, що документів підтверджуючих, що ОСОБА_1 проживав однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини з ОСОБА_2 не надано (а.с. 18).

Згідно довідки №134 від 10.09.2019 р. складеної головою ОСББ «Покришева-14а», і підписаної сусідами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , але у період з кінця 2011 року до січня 2017 року фактично проживав за іншою адресою, разом із ОСОБА_2 , з якою вони вели спільне господарство, у належній їй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Згідно договору-замовлення №309 на організацію та проведення поховання від 27.01.2017 р. та квитанцій ОСОБА_1 замовлено послуги з погребіння, за що сплачено 746,54 грн. (а.с. 20-23).

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною першою статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідно до ст. 1264 ЦК України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України є необхідним встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без укладення шлюбу з ОСОБА_2 , належними та допустимими доказами не доведено факт ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків притаманних подружжю, лише одні покази свідків, які є близькими родичами не можуть свідчити про те, що між особами склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Визнання права власності в порядку спадкування є похідною вимогою від встановлення факту, відмова у встановленні факту виключає визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки до нього він дійшов повно і всебічно, з`ясувавши обставини справи, правильно застосувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст ч.1. 76, 77, 79, 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ним були надані письмові докази на підтвердження позовних вимог, яким суд не надав належну оцінку, підлягають відхиленню, як такі що не спростовують висновки суду.

Так, паспорт ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 , їх картки ФОПП з зазначеним індетифікаційним номером, свідоцтво про шлюб позивача, свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_2 , витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 , свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , заява ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, кожен окремо і у своїй сукупності, обставини, що мають бути доведені позивачем у даному спорі, не стверджують.

Іншим письмовим доказам: довідка об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Покришева 14а» від 10.09.2019 року № 134, договір-замовлення на організацію та проведення поховання, квитанції, пов`язані з оплатою організації та проведення поховання, квитанції, підтверджуючі придбання ліків, довідка Управління поліції охорони в Херсонській області № 331/43/41-2018, квитанції, підтверджуючі сплату комунальних послуг, виписний епікриз № 1172 із історії хвороби денного стаціонару поліклініки № 2 - суд дав належну юридичну оцінку, як таким, що не містять інформацію, яка підтверджує спільне проживання на ведення спільного господарства позивача і ОСОБА_2 , тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин у період з 2011 року по січень 2017 року.

Судом надано належну оцінку показанням свідків, а саме сестри позивача ОСОБА_9 та сина позивача ОСОБА_10 , які є заінтересованими особами, і їх покази не узгоджуються з показами свідка ОСОБА_11 яка будучи сусідкою позивача, взагалі, не підтвердила факт сумісного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки ОСОБА_1 з ОСОБА_2 .

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_6 підтвердив лише те, що позивач і ОСОБА_2 ходили разом, сиділи на лавочці, їздили в ліфті, ходили до магазину, він також бачив ОСОБА_10 у квартирі ОСОБА_2 .

Довідка об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Покришева 14а» від 10.09.2019 року № 134 ґрунтується на поясненнях сусідів позивача, однак вказані особи не були допитані судом під присягою, тому вказана довідка не може бути оцінена, як належний і допустимий доказ спільного проживання та ведення спільного господарства позивача і ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_2 не зверталась у відповідні органи з метою реєстрації місця проживання ОСОБА_1 у спірній квартирі або із зазначенням його як члена своєї сім`ї.

Відповідно до паспорту громадянина України, ОСОБА_1 прописаний та місце реєстрації проживання зазначено АДРЕСА_3 , починаючи з 12.06.1981 року та по теперішній час. Жодної відмітки, що позивач проживає за місцем реєстрації проживання ОСОБА_2 , а саме АДРЕСА_1 - у матеріалах справи відсутні. (а.с. 7)

Відповідно до довідки, складеної начальником ОСББ «Покришева, 14а» Ігнатовим С.С., з померлою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований. (а.с. 15)

Відповідно до листа приватного нотаріуса Годованного від 15.03.2017 № 8 вказано, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_3 , така інформація наявна і у постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.11.2017 року. (а.с. 16)

Відповідно до виписки із медичних документів позивача - епікризу № 1172 та виписки № 03269, місцем проживання ОСОБА_1 зазначено квартиру АДРЕСА_4 . (а.с 29-30)

Матеріали справи не містяться докази, щодо підтвердження здійснення оплати житлово-комунальних послуг, починаючи з моменту спільного проживання - кінець 2011 рік до дня смерті ОСОБА_2 , придбання побутової техніки, меблів та інших матеріалів, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, не наданопозивачем до суду спільних фотознімків із померлою ОСОБА_2 , які б свідчили про їх спільне проживання та ведення спільного господарства.

Згідно ч.1 п.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення;

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, не стверджені доказами, висновки суду не спростовують і підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку , шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 19 листопада 2021 року.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді : П.Я. Ігнатенко

О.М. Полікарпова