Справа №: 398/4161/19
провадження №: 2/398/81/21
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді - Нероди Л.М.,
за участі секретаря - Мазерської І.В.,
розглянувши цивільну справу №398/4161/19ц за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Олександрійської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Позивач у своїх позовних вимогах просить позбавити ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також просить стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не менше від 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення повноліття донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , але проживає з позивачем, яка є їй бабусею та опікуном з 2012 року, у зв`язку зі смертю матері неповнолітньої.
Відповідач відбував покарання та 04.11.2016 року знятий з обліку органу пробації, але зв`язок з дитиною не підтримує.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧІВ
Відповідач у судове засідання не з`явився та відзив не надсилав тощо.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.02.2020 року відкрито провадження
25.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду згідно ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 , відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Виконавчий комітет міської ради вирішив у рішенні №71 від 02.02.2012 року, встановити опіку над малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку зі смертю матері, батько знаходиться під вартою. Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 опікунами над малолітньою ОСОБА_2 , у зв`язку зі смертю матері, батько знаходиться під вартою. Надано малолітній ОСОБА_2 статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку зі смертю матері, батько знаходиться під вартою.
22.10.2019 року Органом опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської ради надано висновок №378/9/10/3, де вище зазначений орган державної влади просить позбавити ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 .
ОЦІНКА СУДУ
На підтвердження фактів викладених у позовній заяві щодо батьківства відповідача позивач надав свідоцтво про народження ОСОБА_2 .
Таким чином, наявні докази, того, що відповідач є батьком ОСОБА_1 та має обов`язки піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Факти відсутності взагалі будь-якого спілкування між ОСОБА_1 та її батьком (відповідач) ніким не спростовано, тому суд дійшов висновку про необхідність застосування такого заходу, як позбавлення батьківських прав стосовно ОСОБА_3 , хоча на момент розгляду справи ОСОБА_1 досягла повноліття (у день подачі позову дитина була неповнолітньою).
У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, я ким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Стаття 5 ЦПК України вказує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати п до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною.
Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, та оскільки у судовому засіданні знайшли підтвердження факти викладені позивачем, зокрема те, що відповідач не цікавиться власною донькою, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Позбавити ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_2 у розмірі 1 / 4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22.11.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 21 січня 2021 року.

Учасники:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає у буд. АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у кв. АДРЕСА_2 .

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА