Провадження № 2/742/884/21
Єдиний унікальний № 742/1423/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої - судді Циганко М.О.

секретаря судових засідань Харченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки з квартири, що перебуває у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки з квартири, що перебуває у спільній частковій власності.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником 12/25 частин квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 09.07.2013. Власником іншої 13/25 частин квартири є відповідач по справі ОСОБА_2 . Вказану квартиру вона придбала для відкриття перукарні та маючи на меті проведення реконструкції, належної їй частини квартири АДРЕСА_2 , нею була отримана згода від відповідача який не заперечував щодо реконструкції частини квартири з розміщенням перукарні. Станом на сьогоднішній день реконструкція завершена, проте при зверненні до відділу адміністративних послуг Прилуцької міської ради щодо державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт, проте їй було відмовлено з тих підстав що не проведено поділ квартири та відсутня окрема адреса присвоєна новоствореному об`єкту нерухомого майна. Оскільки після проведеної реконструкції, фактично проведено розподіл на дві окремі квартири із створенням окремих виходів, проте питання про виділення часток співвласників як окремих та цілих об`єктів нерухомого майна не вирішено, що позбавляє позивача фактичної можливості в реалізації своїх прав як власника, тому позивачем і подано позов про виділення в рахунок належної їй 12/25 частини будинку житлових приміщень, як окремого та цілого об`єкту нерухомого майна, який підлягає державній реєстрації.

Позивач в судове засідання не з`явилася, проте попередньо подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, проте попередньо надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 12/25 частин квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 09.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області, зареєстровано в реєстрі №3277(а.с.27-28). 13/25 частин квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.11.1994 року, виданого Прилуцьким заводом «БУДМАШ»(а.с.32).

Згідно копії технічного паспорта від 23.05.2020р. на нежитлове приміщення(перукарню)за адресою: АДРЕСА_3 , власником такого є позивач ОСОБА_1 . Таке приміщення є перукарнею, складається з жіночого залу та санвузла, загальною площею 24,5 кв.м(а.с.5-8).

Відповідно до роз`яснення відділу адміністративних послуг Прилуцької міської ради Чернігівської області від 03.07.2020 стосовно державної реєстрації прав вбачається, що відповідно до поданого договору необхідно виділити частину квартири, як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна та реконструювати новий об`єкт створений у результаті виділу під перукарню(а.с.25).

Згідно розписки від 29.04.2013 та відповіді на заяву-повідомлення від 26.06.2013 вбачається, що ОСОБА_2 , який на той час перебував в Сумській виправній колонії №116 не заперечував щодо реконструкції належної позивачу частини квартири з розміщенням перукарні(а.с.18-19).

Відповідно до Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 06 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.2013, посдченого ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області, зареєстровано в реєстрі №3277, у власності 12/25 частин квартири АДРЕСА_2 . У відповідності до технічної інвентаризації проведеної 23.05.2020 в користуванні ОСОБА_1 знаходяться приміщення: жіночий зал перукарні №1 площею 23,2 кв.м, санвузол №2 площеею 1,3 кв.м., загальною площею 24.,5 кв.м.. Окрім того станом на 23.05.2020 виявлено що частину квартири переобладнано під перукарню на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт («Реконструкція 12/25 частин житлової квартири АДРЕСА_2 під перукарню»). За технічними показниками 12/25 частин житлової квартири є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділено в натурі(а.с.42).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 3 ст.358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч.1,3 ст.364 ЦК України).

Аналіз положень ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) приміщення, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину приміщення із самостійним виходом, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації (у тому числі будівлі) можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна при наявності висновку щодо технічної можливості поділу або виділу в натурі частки об`єкта нерухомого майна. Такі висновки складаються фахівцями судово-експертних установ з вирішенням питань відокремленості приміщень, які виділяються, за наявності окремих входів до них, відсутності приміщень спільного користування, наявності фундаменту, окремого даху тощо відповідно до положень Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 8 жовтня 1998 р. щодо проведення судової будівельно-технічної експертизи. У п. 5.7. Науково-методичних рекомендацій встановлено, що для вирішення питань щодо визначення технічної можливості розподілу об`єктів нерухомого майна (житлових будинків, квартир, об`єктів комерційного та промислового призначення) та надання варіантів такого розподілу експерту необхідно окрім інших передбачених документів надати дані щодо фактичного використання нерухомого майна та про можливість здійснювати подальшу господарську діяльність та належну експлуатацію в разі розподілу (виділення частки) нерухомого майна. Звідси є очевидним, що про самостійність нежитлового приміщення можна говорити лише у тому випадку, коли дотримуються всі критерії - і юридичні (ч. 2 ст. 183 ЦК України), і технічні, зокрема збереження частинами матеріальної цінності.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 12/25 частин квартири АДРЕСА_1 , яку переобладнано під перукарню на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт(а.с.38-41), та в добровільному порядку між сторонами встановлено порядок користування спірною квартирою та фактично проведено її розподіл із створенням окремих виходів до жилих приміщень, тому з метою реалізації її прав як співвласника, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки з квартири, що перебуває у спільній частковій власності- задовольнити в повному обсязі.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок 12/25 частини квартири АДРЕСА_1 , яку переобладнано під перукарню, приміщення, а саме: жіночий зал перукарні №1 площею 23,2 кв.м, санвузол №2 площею 1,3 кв.м., загальною площею 24,5 кв.м., як окремий та цілий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна, який підлягає державній реєстрації.

Припинити право спільної часткової власності в розмірі 12/25 частини для ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О.Циганко