Справа № 350/967/21
Номер провадження 2/350/388/2021
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2021 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
головуючого судді Бейко А.М.
секретаря судового засідання Маєвської С.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТзОВ "Менеджмент Інвестицій" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, суд -
Товариство з обмеженою відповідальністю "Менеджмент Інвестицій" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 22 червня 2018 року між ним та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту № 2186-18/СК , згідно умов якого кредитор надає, а позичальник отримує кредит у розмірі 800 грн. терміном на 29 календарних днів, а саме: з 22.06.2018 року до 20.07.2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,00 % в день від суми заборгованості, що сплачується у день фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 20.07.2018 року включно; у разі порушення термінів повернення кредиту відсоткова ставка становить 2,00 % від суми заборгованості до повного погашення. Сукупна вартість кредиту становить 730,00 % річних, або 2,00 % в день від суми заборгованості, що у грошовому вираженні складає 16,00 грн. за день.
Крім того, відповідно до п.8.3. Договору, у разі порушення строків повернення Позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, Позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу Кредитора штраф у розмірі 2,00 % від суми кредиту за кожний день такого порушення, починаючи із першого календарного дня, наступного за днем повернення Кредиту. Починаючи із третього дня порушення строків повернення Кредиту штраф встановлюється у розмірі 2,98 % від суми кредиту за кожний день порушення строків та нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення.
16.01.2019 року дотримуючись чинного законодавства України, а саме - ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, яка регламентує що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, Протоколом № 16/01/2019. Кредитор ухвалив з 17.01.2019 року зупинити фізичній особі ОСОБА_1 нарахування відсотків та штрафів у зв`язку з настанням 180-денного строку простроченої заборгованості.
Таким чином, станом на 27.05.2021 року прострочена заборгованість відповідачки становить 8048,22 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту в розмірі 800,00 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 464,00 грн., заборгованості по простроченим відсоткам в розмірі 2880,00 грн., заборгованості по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям в розмірі 3675,52 грн., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 64,45 грн., інфляційного збільшення боргу в розмірі 164,25 грн.
Виходячи з наведеного, позивач ТзОВ "Менеджмент інвестицій" просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки на їх користь вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору.
У відзиві на позов відповідачка визнає позов в частині стягнення основної суми заборгованості у розмірі 800 гривень, фіксованої суми відсотків у розмірі 464,00 гривень, 3% річних від простроченої суми у розмірі 64,45 грн. та інфляційне збільшення боргу у розмірі 164,25 грн. посилаючись на те, що законодавством передбачено нарахування та виплату процентів за кредитним договором тільки до дня повернення кредиту, встановленого договором, тобто до 20 липня 2018 року, тому нарахування процентів у розмірі 2880,00 грн. після закінчення строку дії договору є порушенням вимог діючого законодавства, що також не було передбачено умовами договору. Крім цього у зв`язку з важким матеріальним становищем відповідачка просила зменшити їй розмір неустойки (а.с.27-31).
У судове засідання представник позивача ТзОВ "Менеджмент Інвестицій" не з`явився, однак подав до суду заяву про те, що позов підтримує, а справу просить розглянути без його участі.
У судове засідання відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Хейніс О.Г. не з`явилися, останній подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає частково в розмірі 1492,70 грн. Справу просить розглянути у його відсутності та у відсутності відповідачки ОСОБА_1 .
Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку ч.3 ст.211 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 22.06.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Менеджмент Інвестицій» та ОСОБА_1 був укладений договір споживчого кредиту № 2186-18/СК, згідно якого позичальник отримала кредитні кошти в сумі 800 гривень на таких умовах: строк кредиту: 29 календарних днів з моменту отримання його позичальником, а саме з 22.06.2018 до 20.07.2018 включно; відсоткова ставка становить 2,00% в день від суми заборгованості та сплачується в день фактичного повернення кредиту, але у будь-якому випадку не пізніше 20.07.2018 включно; у разі порушення термінів повернення кредиту відсоткова ставка становить 2,00 % від суми заборгованості до повного погашення. Крім того, передбачено, що позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахуванням на рахунок кредитора. Позичальник, який порушив строки повернення обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, а у разі порушення строків повернення позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 2,00 % від суми кредиту за кожний день такого порушення, починаючи із першого календарного дня, наступного за днем повернення кредиту, надалі із третього дня порушення строків повернення кредиту штраф встановлюється у розмірі 2,98% від суми кредиту за кожний день порушення строків та нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення. Підписанням договору споживчого кредиту, анкети-заяви позичальника (а.с.7-11), а також видатковим касовим ордером (а.с.12) підтверджується факт отримання відповідачкою передбачених кредитним договором коштів. Згідно з протоколом №16/01/2019 позивач ухвалив з 17.01.2019 зупинити відповідачу нарахування відсотків та штрафів у зв`язку з настанням 180-денного строку простроченої заборгованості (а.с.16). Позивачем 27.12.2018 року направлено вимогу відповідачу про виконання зобов`язання з погашення кредиту, відсотків по кредиту та штрафів згідно умов договору споживчого кредиту №2186-18/СК від 22.06.2018, проте вимога товариства відповідачем не виконана (а.с.13). У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідно до розрахунку позивача у відповідача, станом на 27.05.2021 прострочена заборгованість відповідача становить 8048,22 грн., що складається із: заборгованості по кредиту в розмірі 800,00 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 464,00 грн., заборгованості по простроченим відсоткам в розмірі 2880,00 грн., заборгованості по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям в розмірі 3675,52 грн., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 64,45 грн., інфляційного збільшення боргу в розмірі 164,25 грн. (а.с.3).
Як визначено ст.ст.525, 526, 530, 612, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань, або не виконав його у строк, встановлений договором. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Разом з тим, в силу ст.ст.12 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено наявність укладеного між сторонами договору споживчого кредиту №2186-18/СК від 22.06.2018, згідно з яким відповідач отримала кредит у сумі 800 грн.
Відповідно до п.1.1. Кредитор на підставі договору надає, а Позичальник отримує грошові кошти в розмірі, зазначеному в п.1.2. цього договору, на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання та платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти Кредитору на умовах, що передбачені цим Договором.
Згідно з пунктом 1.2. договору встановлено, що Кредитор надає, а Позичальник отримує кредит на таких умовах: сума кредиту: 800 грн; строк кредиту: 29 календарних днів з моменту отримання його Позичальником, а саме з 22.06.2018 до 20.07.2018; термін повернення кредиту: 20.07.2018 включно; термін сплати відсотків за користування кредитом: відсоткова ставка становить 2,00% в день від суми заборгованості та сплачується в день фактичного повернення кредиту, але у будь-якому випадку не пізніше 20.07.2018 включно; у разі порушення термінів повернення кредиту відсоткова ставка становить 2,00 % в день від суми заборгованості до повного погашення.
Згідно з п.5.1. договору передбачено, що позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахуванням на рахунок кредитора в такі строки: а) повернення кредиту - до 20.07.2018; б) проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або пролонгації договору.
Згідно з п.8.2. договору позичальник, який порушив строки повернення обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Підписанням договору споживчого кредиту, анкети-заяви позичальника, а також видатковим касовим ордером підтверджується факт отримання відповідачем передбачених кредитним договором коштів.
Позивачем 27.12.2021 направлено вимогу відповідачу про виконання зобов`язання з погашення кредиту згідно умов договору споживчого кредиту №2186-18/СК від 22.06.2018, проте вимога товариства відповідачкою не виконана.
Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання визначених як договором споживчого кредиту №2186-18/СК від 22.06.2018 так і ЦК України, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за договором споживчого кредиту, у сумі, яка складається: із заборгованості по кредиту 800,00 грн.; заборгованості по відсоткам 464,00 грн.; заборгованості по простроченим відсоткам 2880,00 грн.; 3% річних від простроченої суми 64,45 грн. та інфляційного збільшення боргу 164,25 грн, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.
Щодо вимоги позивача включити до суми заборгованості відповідачки нараховані та несплачені штрафні санкції у розмірі 3675,52 грн., суд дійшов висновку, що в цій частині позовної вимоги слід відмовити, з наступних підстав.
Суд зауважує, що згідно із ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3 ст.203 ЦК України. У той же час відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
У договорі споживчого кредиту №2186-18/СК від 22.06.2018, у п. 8.3. передбачено, що у разі порушення строків повернення Позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, Позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу Кредитора штраф у розмірі 2,00 % від суми кредиту за кожний день такого порушення, починаючи із першого календарного дня, наступного за днем повернення Кредиту. Починаючи із третього дня порушення строків повернення Кредиту штраф встановлюється у розмірі 2,98% від суми кредиту за кожний день порушення строків та нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення. Нарахування штрафів здійснюється в момент остаточного розрахунку, до цього моменту вони вважаються прогнозованими. Штраф є засобом відповідальності позичальника та нараховується окремо від процентів за користування кредитом.
З огляду на вищевказані приписи в укладеному між сторонами договорі споживчого кредиту, позивач вимагає, включити до суми заборгованості відповідача заборгованість по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям 3675,52 грн.
Однак, згідно ч.ч.1-3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи із змісту умови визначеної у п. 8.3. договору споживчого кредиту №2186-18/СК від 22.06.2018, сторони домовились, що у разі прострочення строку повернення кредиту, після 20.07.2018 відповідач зобов`язується сплатити штрафні санкції у вигляді нарахування визначеного штрафу за відповідний день прострочки від суми кредиту за кожний день порушення строків, що нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення.
Дана умова договору вказана чітко та не викликає у суду сумнівів чи двозначного її розуміння та вписана таким чином, аби деталізувати конкретний вид забезпечення виконання зобов`язанні у вигляді неустойки. Однак, за своїм змістом оспорюваний пункт визначає наслідки несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, що у розумінні ч.3 ст.549 ЦК України є пенею, а не штрафом.
Крім того, позивачем було вже включено в розрахунок заборгованості відповідача 3% річних від простроченої суми та інфляційне збільшення боргу, що відповідає вимогам ч.2 ст.625 ЦК України де передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача, на підставі п.8.3. договору споживчого кредиту, заборгованості по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям у сумі 3675,52 грн, суперечить вимогам ЦК України та задоволенню не підлягає.
Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору керується ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з огляду на те, що позов задоволено частково, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1233,32 грн. (4372,70 грн. - сума боргу, стягнута судом * 2270 грн. - сума судового збору, сплачена позивачем/ 8048,22 грн. - сума боргу, заявлена до стягнення).
Керуючись ст.ст.1-4, 19, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент Інвестицій" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 на користь ТзОВ "Менеджмент Інвестицій" (ідентифікаційний код юридичної особи 36295902) заборгованість за договором споживчого кредиту № 2186-18/СК від 22.06.2018 року в розмірі 4372 (чотири тисячі триста сімдесят дві) гривні 70 копійок та судові витрати у розмірі 1233 (одна тисяча двісті тридцять три) гривні 32 копійки.
В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент Інвестицій" - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М.Бейко