Справа № 513/962/20
Провадження № 2/513/97/21
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Рязанової К.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Станкової А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження по суті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2020 року до Саратського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якій позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до моменту досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 03 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та встановлено порядок спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, відповідно до якої підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, повідомила про зміну прізвища після укладення шлюбу на « ОСОБА_4 ».

Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти задоволення позову в частині стягнення з нього 1/4 частки від його доходів, в задоволенні іншої частини позову просив відмовити.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна зі сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

21 січня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Надеждинською сільською радою Саратського району Одеської області.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьком вказаний ОСОБА_2 , який є відповідачем по справі.

Як вбачається з довідки № 1507 від 27 жовтня 2020 року, виданої Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області, дитина перебуває на утриманні матері, позивачки по справі.

Судом також досліджено копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно якого позивач після державної реєстрації шлюбу 15 жовтня 2020 року змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України.

Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

На підставі ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Так, суд враховує, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2020 року становить 2318 гривень, з 1 грудня 2020 року становитиме 2395 гривень; з 1 липня 2021 року - 2510 гривень, з 1 грудня 2021 року - 2618 гривень.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про її народження та що не заперечувалося відповідачем.

Виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що незважаючи на те, що відповідач, будучи батьком неповнолітньої дитини, проживає окремо, він зобов`язаний утримувати свою дитину, яка не досягла повноліття та проживає разом з позивачем, до досягнення нею повноліття.

Суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, який відповідач повинен виплачувати на користь позивачки на утримання дитини до її повноліття, у 1/4 частки від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з чим останній погодився у своїй заяві.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивачем та відповідачем не надано суду жодного доказу, які б підтверджували стан здоров`я та матеріальне становище дітей, відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки позивач не надала до суду доказів, які б підтверджували факт наявності у відповідача стабільних доходів, а також достатність його заробітку (доходу) для стягнення аліментів на одну дитину у розмірі 1/3 частки від доходу, суд не вбачає підстав для задоволення позову у зазначеному позивачем розмірі.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи та вимог вказаних вище норм матеріального законодавства, приймаючи до уваги обов`язок батька утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, відсутність в матеріалах справи будь-яких документів, які б свідчили про незадовільний стан здоров`я і матеріальне становище дитини та відповідача, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який має забезпечуватись насамперед батьками, рівного обов`язку батька та матері по утриманню дітей, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки та стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, а саме в розмірі 1/4 частки, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 28 жовтня 2020 року, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Судом враховано, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України, ст. ст. ст. ст. 2, 7, 48, 76-78, 81, 128, 141, 206, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 279, 430, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Саратським РВ ГУМВС України в Одеській області 11 лютого 2008 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Саратським РВ ГУМВС України в Одеській області 09 лютого 2012 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до моменту досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Саратським РВ ГУМВС України в Одеській області 11 лютого 2008 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , в дохід держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя К. Ю. Рязанова