Справа № 428/5207/20
Провадження № 2/428/1856/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні своїм майном,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні своїм майном.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням № 4675 від 13.03.2020 року Сєвєродонецької міської ради сьомого скликання сімдесят восьмої (позачергової) сесії вона отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0035 га для обслуговування індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 . За час проживання у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 вони користувалися індивідуальним гаражем, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , але після смерті ОСОБА_4 самочинно, без будь-яких на те документів, відповідач ОСОБА_3 зайняла гараж і перешкоджає провести кадастрову зйомку. На даний час гараж, який перебуває на земельній ділянці орієнтованою площею 0,0035 га, потребує в наданні позивачем погодженого в порядку, встановленому земельним законодавством України, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до Сєвєродонецької міської ради для його затвердження та подальшої передачі земельної ділянки в оренду строком на три роки, але відповідач незаконно, не маючи на те права, перешкоджає у використанні її права на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яке надано та дозволено на підставі рішення № 4675 Сєвєродонецької міської ради.

Метою використання земельної ділянки, на яку позивач отримала право на розроблення проекту: для обслуговування індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 . Термін використання: подальша передача земельної ділянки в оренду, строком на 3 (три) роки. Між Комунальним підприємством «Землевпорядник» Сєвєродонецької міської ради (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) укладений договір про надання послуг, за яким виконавець приймає на себе зобов`язання про надання послуг - виконання кадастрового знімання. Мета використання земельної ділянки: для обслуговування індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 . Для виконання кадастрової зйомки та складання кадастрового плану земельної ділянки, на якій розташовано існуючий індивідуальний гараж в кварталі 56, необхідно надати доступ для внутрішніх вимірювань гаражу, але відповідач чинить перешкоди у розробленні проекту землеустрою, про що позивач також звернулася з заявою до органів національної поліції. Наразі, відповідачем не усунуті перешкоди у використанні позивачем земельної ділянки. Рішенням Сєвєродонецької міської ради пунктом 1, 2 передбачено дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання його погодженим для затвердження та подальшої передачі земельної ділянки в оренду, строком на 3 роки. На даний час порушується право на розроблення проекту землеустрою для отримання земельної ділянки в оренду для обслуговування індивідуального гаражу, відповідач, не маючи на те права, перешкоджає позивачу в реалізації свого права на розроблення проекту. Відповідач самовільно зайняла земельну ділянку, на якій розташований гараж, і перешкоджає позивачу в розробці проекту та подальшої оренди ділянки землі, згідно з діючим законодавством України. Отже, відповідач повністю порушує використання права позивача, наданого рішенням Сєвєродонецької міської ради № 4675 від 13.03.2020 року.

Позивач просила усунути перешкоди у користуванні правом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0035 га для обслуговування індивідуального гаражу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання доступу для внутрішніх вимірювань гаражу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, суду пояснила, що з ОСОБА_4 вона співмешкала десять років, має спільного сина. На момент смерті чоловіка з ним проживала відповідач ОСОБА_3 . Право власності на спірний гараж не було оформлено, але за свого життя ОСОБА_4 говорив, що хоче залишити гараж їх спільному з позивачем сину.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не сповістила, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 30 листопада 2020 року, про причину неявки в судове засідання суд не повідомила, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією рішення Сєвєродонецької міської ради «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування індивідуального гаражу, за адресою: АДРЕСА_1 » № 4675 від 13 березня 2020 року, надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0035 га, для обслуговування індивідуального гаражу, за адресою: АДРЕСА_1 квартал. ОСОБА_1 надано погоджений в порядку, встановленому земельним законодавством України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки до Сєвєродонецької міської ради для його затвердження та подальшої передачі земельної ділянки в оренду, строком на 3 (три) роки.

Згідно з копією рахунку-фактури № 168 від 20 травня 2020 року та копією квитанції № 26861714 від 03 червня 2020 року, позивач ОСОБА_1 сплатила Комунальному підприємству «Землевпорядник» за виконання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування індивідуального гаражу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти в розмірі 1588,00 грн.

З копії заяви ОСОБА_1 на адресу Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області від 23 червня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 просить внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 179-1 КК України; невідкладно розпочати досудове розслідування з підстав скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 179-1 КК України; визнати ОСОБА_1 потерпілою в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 179-1 КК України та вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Згідно з копією листа Сєвєродонецької міської ради № 2400/С-7051 від 02 липня 2020 року, в попередній заяві реєстр. № ЦНАП-50977 від 21.01.2020 року позивач була ознайомлена, що у разі виникнення спору про право власності на об`єкт нерухомості, рішення сесії про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, буде визнано таким, що втратило чинність, оскільки до Сєвєродонецької міської ради надійшло звернення ОСОБА_3 про призупинення оформлення документів на земельну ділянку та передачу її в оренду ОСОБА_1 для обслуговування індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з виникненням спору про право власності на об`єкт нерухомості. Отже, Сєвєродонецькою міською радою призупинений розгляд питання щодо відведення земельної ділянки під індивідуальний гараж за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення питання визначення права власності на об`єкт нерухомості в судовому порядку.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем права користування та розпорядження своїм нерухомим майном, яка вважає, що відповідач чинить їй перешкоди у праві на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки для обслуговування індивідуального гаражу. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку, що власник має право на захист права власності від порушень, хоча б вони і не були пов`язані з позбавленням володіння. Захист від таких порушень права власності здійснюється за допомогою негаторного позову. Негаторним є позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння. Отже, негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпоряджання ним. Для подання такого позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування та розпоряджання майном були результатом винних дій відповідача чи спричиняли позивачу збитки. Достатньо, щоб такі дії хоча б і не позбавляли власника володіння майном, але об`єктивно порушували його права і були протиправними. Як і віндикаційний позов, негаторний позов є речово-правовим і може застосовуватися лише у випадку відсутності між позивачем і відповідачем зобов`язальних відносин та бути поданим щодо індивідуально-визначеного майна. Об`єктом негаторного позову є усунення триваючого правопорушення, яке збереглося до моменту подання позову до суду.

Позивачем у негаторному позові є власник майна або особа, яка володіє майном на підставі інших прав на майно (титульний володілець). До останніх належать як суб`єкти речових прав (наприклад підприємство, організація, установа, яка не є власником майна, але володіє ним, на праві повного господарського відання), що позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися майном, так і суб`єкти зобов`язальних прав, що пов`язані з володінням (наприклад орендар, охоронець, перевізник). У разі порушення третьою особою права користування і розпоряджання майном і власник, і володілець цього майна набувають права на пред`явлення негаторного позову. У цьому випадку при вирішенні питання про те, хто з них може бути позивачем за негаторним позовом слід виходити з обсягу правомочності обох названих осіб. Отже, якщо право володіння належить не власникові, то позов вправі подавати володілець майна, а власник може звернутися з таким позовом лише після припинення у володільця згаданого права на володіння.

Відповідачем у негаторному позові є особа, яка власними противоправними діями перешкоджає позивачу користуватися або розпоряджатися майном.

Предметом негаторного позову є вимога позивача про усунення з боку відповідача будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном.

Підставою негаторного позову є обставини, що підтверджують право позивача на користування і розпоряджання майном, вчинення відповідачем дій, які перешкоджають позивачу використовувати належні йому права, позадоговірний характер наявних між сторонами правовідносин. Якщо на момент подання позову правопорушення, що є об`єктом негаторного позову, припинилося, то підстав для задоволення позову у суду немає.

Прикладами негаторного позову є: позов власника до відповідача, який без належних правових підстав використовує нерухому будівлю власника для зберігання свого майна; позов власника про виселення фізичних осіб з неправомірно зайнятих ними жилих приміщень; позов власника гаража до власника сусіднього гаража, який розмістив біля воріт його гаража будівельні матеріали, які перешкоджають виїзду його машини, та інші.

Стаття 386 ЦК України надає позивачу, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, право звернення до суду з вимогою про заборону відповідачеві вчинення дії, які можуть порушити право позивача або вимагати вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Отже, позивач має право не лише вимагати усунення перешкод у здійсненні прав, що вже існують, а й вимагати попередження їх можливого порушення в майбутньому, якщо є підстави очікувати їх настання.

Отже, цивільне законодавство передбачає, що саме власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З матеріалів справи, а також пояснень позивача наданих в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 вважає, що спірний гараж належить їй, оскільки померлий ОСОБА_4 , який придбав цей гараж та користувався ним, говорив, що хоче залишити його їх спільному з позивачем сину. Таким чином, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_3 незаконно чинить їй перешкоди у користуванні своїм майном та перешкоджає у здійсненні необхідних дій для отримання земельної ділянки під існуючим гаражем в оренду.

Проте, суд зазначає, що на день розгляду цієї справи право власності на спірний гараж в порядку передбаченому законом за жодною особою, зокрема і за позивачем, не зареєстроване.

Отже, позивач ОСОБА_1 не набула права власності на нерухоме майно відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, а тому і звертатись до суду з негаторним позовом відповідно до ст. 391 ЦК України та вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном, не має права.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні своїм майном задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено повністю і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні своїм майном відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 25.01.2021 року.

Суддя І. С. Посохов