Справа № 490/6266/21
н/п 2/490/3951/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2021 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі Коптєвій Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -
У серпні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просила ухвалити рішення, яким:
розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було зареєстровано Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 689 від 05 жовтня 2018 року;
стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як дружини з якою проживає дитина, у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала на те, що у 2019 році між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спільне життя у сторін не склалося в наслідок чого сторони з березня 2021 року припинили подружні стосунки, однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб не мають. Після припинення подружніх стосунків діти залишилися жити разом із матір`ю. Відповідач від виконання батьківських обов`язків з утримання та виховання дітей самоусунувся, будь-якої матеріальної допомоги на їх утримання не надає.
У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності зазначаючи, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив. Правом подання відзиву на позов не скористався.
Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку.
Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.
05 жовтня 2018 року між сторонами Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 689. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (4 роки) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (2 роки).
Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України).
Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України).
Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України).
За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.
Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України).

Як зазначає позивач, з березня 2021 року сторони припинили подружні стосунки, однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб не у позивача не має.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим.

Тому позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було зареєстровано Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 689 від 05 жовтня 2018 року.

Суд зазначає, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (частина друга статті 114 Сімейного кодексу України).

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд зазначає таке.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (4 роки) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 (2 роки). Зазначене підтверджується наявними у справі копіями свідоцтв про народження Серії НОМЕР_1 , актовий запис №1359 та Серії НОМЕР_2 , актовий запис №370.

Діти проживають разом з матір`ю, про що свідчать долучені до матеріалів справи картки реєстрації особи від 11.11.2019 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 (мати), ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (діти) зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 ЦПК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Із наведеної норми слідує, що аліменти підлягають стягненню з на користь того з батьків, з ким проживає дитина. При цьому спосіб стягнення аліментів (частина від заробітку (доходу) чи тверда грошова сума) обирається саме стягувачем аліментів. У даному випадку спосіб стягнення аліментів визначається ОСОБА_1 .

Із наявних у матеріалах справи доказів слідує, що відповідач ОСОБА_2 є батьком двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (4 роки) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Діти проживають разом з матір`ю, окремо від батька.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у частині від його заробітку (по 1/3 частині заробітку) але не менше ніж по 50 % прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття.

Вирішуючи питання про розмір аліментів суд має виходити із приписів статті 182 ЦПК України.

Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції будь-яких доказів того, що відповідач має хронічні та тяжкі захворювання, чи на його утриманні перебувають особи, які потребують сторонньої допомоги не надано.

Отже, суд вирішуючи питання про стягнення аліментів, виходить із того, що ОСОБА_2 є працездатним та має можливість сплачувати аліменти на утримання своїх двох дітей.

Частиною другою статті 183 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, який становить: з 1 січня 2021 року 2395 грн; з 1 липня 2021року 2510 грн; з 1 грудня 2021 року 2618 грн.

Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи ту обставину, що відповідач не визнав позов про стягнення аліментів у визначеному позивачем розмірі в частині (не менше ніж по одному прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку) на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів виходячи із приписів статті 183 Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Виходячи із змісту частини п`ятої статті 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів на утримання двох дітей має становити 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

За такого, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (4 роки) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (2 роки), у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 06 серпня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Щодо вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, як дружини суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного кримінального правопорушення, якщо це встановлено судом (частина п`ята статті 75 Сімейного кодексу України).

Слід зазначити, що частина перша статті 76 Сімейного кодексу України вказує на те, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Відповідно до частини другої статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має, зокрема, право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

З огляду на приписи частини першої статей 76 та 84 Сімейного кодексу України зазначена обставина у даному випадку не позбавляє позивачку права на отримання від відповідача аліментів на своє утримання.

З матеріалів справи слідує, що позивачка утримує двох дітей, батьком яких є відповідач у справі ОСОБА_2 . Діти проживають разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач матеріальної допомоги не надає. Зазначені обставини відповідачем не заперечуються.

Обставин, передбачених частиною п`ятою статті 75 Сімейного кодексу України під час розгляду справи судом не встановлено.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивачка має право на отримання від відповідача аліменти на своє утримання до досягненню дитиною ОСОБА_4 трьох років.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які мають бути сплачені відповідачем на користь позивачки, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 77 Сімейного кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою.

За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед (частини друга та третя статті 77 Сімейного кодексу України).

Частиною першою статті 80 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення (частина друга статті 80 Сімейного кодексу України).

Згідно з частиною четвертою статті 80 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Під час розгляду справи будь-яких доказів того, що відповідач має хронічні та тяжкі захворювання, чи на його утриманні перебувають особи, які потребують сторонньої допомоги не надано.

Отже, суд вирішуючи питання про стягнення аліментів, виходить із того, що ОСОБА_2 є працездатним та має можливість сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_1 , як дружини з якою проживають діти.

З огляду на приписи частини четвертої статті 80 Сімейного кодексу України матеріальний стан позивачки не досліджувався.

Враховуючи зазначене та зважаючи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання, як дружини з якою проживають діти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З огляду на приписи частини першої статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, аліменти слід стягнути починаючи з 06 серпня 2021 року.

В силу пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням необхідності задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір за подачу позовної заяви про розірвання шлюбу у розмірі 908,00 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 1 816 грн. 00 коп. (за подання заяви про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 908 грн 00 коп. та за подання заяви про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 908 грн 00 коп.).

Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 280, 281, 280, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було зареєстровано Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 689 від 05 жовтня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 06 серпня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 серпня 2021 року і до досягнення сином ОСОБА_4 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 908 грн 00 коп. судового збору за подання заяви про розірвання шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 816 грн 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Інформація про сторони:

Позивач/стягувач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач/боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.М. Шолох