Справа № 487/5804/16-ц
Провадження № 4-с/487/18/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., при секретарі судового засідання Полінкевич К.Д., за участю скаржника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кухарь Сергія Сергійовича про закінчення виконавчого провадження від 18.11.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

19.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кухарь Сергія Сергійовича про закінчення виконавчого провадження № 60924945 від 18.11.2020 року.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що Заводським районним судом м. Миколаєва 25.05.2020 року визнана незаконною постанова державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м.Одеса) Кухаря С.С. від 03.03.2020 року про закриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 487/5804/16-ц від 13.07.2017 року про зобов`язання ПАТ «Миколаївгаз» відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в квартирі АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , до загальної системи газопостачання. Постановою державного виконавця Кухаря С.С. від 08.10.2020 відновлено виконавче провадження № 60924945. Постановою державного виконавця Кухаря С.С. від 18.11.2020 виконавче провадження № 60924945 закрито. Скаржник вважає постанову державного виконавця незаконною, оскільки виконавчий лист № 487/5804/16-ц виданий 13.07.2017 йому не надсилався, у матеріалах виконавчого провадження ВП №61658782 відсутня інформація про надсилання/отримання виконавчого листа № 487/5804/16-ц виданого 13.07.2017, а незаконні дії державного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 61658782 призвели до фізичного знищення виконавчого листа.

Ухвалою суду від 20.11.2020 р. скаргу прийнято до провадження.

Скаржник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав з підстав, викладених в ній.

Представник Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглядати скаргу без його участі, у задоволенні скарги відмовити. Також надав відзив на скаргу, у якому зазначив, що державним виконавцем вчинено усі дії у відповідності до законодавства та в межах компетенції, виконано всі вимоги закону щодо направлення документів виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією, відповідно, жоден з доводів скарги не підтверджується фактичними та допустимими доказами і не є підставою для задоволення скарги.

Вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, суд приходить до переконання, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаєЗакон України «Про виконавче провадження», ст. 3 якого визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що 22.06.2017 року рішенням Апеляційного суду Миколаївської області по справі №487/5804/16-ц, позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» задоволено частково. Зобов`язано відповідача відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в квартирі АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , до загальної системи газопостачання.

Постановою Верховного Суду від 06.08.2018 року рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22.06.2017 року залишено без змін.

На виконання зазначеного рішення, 13.07.2017 року Заводським районним судом міста Миколаєва видано виконавчий лист №487/5804/16-ц про зобов`язання Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в квартирі АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , до загальної системи газопостачання.

21.12.2019 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кухарем С.С. було відкрито виконавче провадження №60914645 з примусового виконання виконавчого листа №487/5404/16-ц виданого 13.07.2017 року.

03.03.2020 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кухарем С.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області повідомлення про вчинення кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.05.2020 року постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 03.03.2020 визнано незаконною та скасовано.

Постановою державного виконавця Кухаря С.С. від 08.10.2020 року виконавче провадження №60914645 відновлено.

Разом з тим, 18.11.2020 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кухарем С.С. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 60924945 з підстави, передбаченої п.13 ч.1 ст. 39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки станом на 18.11.2020 року оригінал виконавчого документу до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) не надійшов.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення посилається на неправомірність дій державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кухар С.С. щодо винесення постанови від 18.11.2020 року про закінчення виконавчого провадження № 60924945, а також відповідно й на неправомірність вказаної постанови, оскільки в матеріалах виконавчого провадження № 60924945 відсутня інформація про надсилання/отримання виконавчого листа по справі 487/5804/16-ц виданого 13.07.2017 року, внаслідок чого були відсутні правові підстави для пред`явлення судом виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, положеннями ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Тобто, вказаною нормою закону визначено, що правовою підставою для пред`явлення судом до виконання повернутого йому виконавчого документа є отримання від органу ДВС постанови про відновлення виконавчого провадження.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державному виконавцю надані широкі права та повноваження у процесі здійснення виконавчого провадження.

Суд вважає, що державний виконавець не в повному обсязі виконав роботу щодо виконання посадових прав та обов`язків, передбачених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено лише про те, що станом на 18.11.2020 року оригінал виконавчого документу до Заводського відділу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не надійшов.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження припиняється у разі непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

При цьому, державним виконавцем не надано суду доказів, щодо вживання всіх необхідних дій для здійснення примусового виконання рішення суду. Також державний виконавець не виконав вимоги ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.11.2020 року та не надав належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 60924645.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд. Тобто постанова державного виконавця від 18.11.2020 року ВП № 60924645 про закінчення виконавчого провадження є неправомірною, оскільки органом державної виконавчої служби рішення суду фактично не виконано.

Враховуючи вищенаведене, скарга підлягає задоволенню щодо вимог про визнання неправомірними дії державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м.Одеса) Кухаря С.С. у виконавчому провадженні №60924645 при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.11.2020 року та скасування даної постанови.

Згідно ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Що стосується вимоги заявника про зобов`язання вчинити певні дії, суд вважає, що у цій частині скарги необхідно відмовити.

Як роз`яснено Вищим спеціалізованим судом України у Постанові № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (п.18).

Отже, заявлена вимога про зобов`язання вчинити певні дії задоволенню не підлягає.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що державним виконавцем у порушення вимог закону постанова про відновлення виконавчого провадження на адресу суду не направлялась, суд вважає, що дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кухарем С.С. щодо винесення постанови від 18.11.2020 року про закінчення виконавчого провадження № 60924945 є неправомірними, й такими, що порушують права заявника на судовий захист, а тому приходить до висновку про необхідність визнання неправомірною та скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 447, 451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кухарь Сергія Сергійовича про закінчення виконавчого провадження від 18.11.2020 року - задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кухаря С.С. про закінчення виконавчого провадження № 60924645 від 18.11.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя В.О. Гаврасієнко