Ухвала

22 січня 2021 року

м. Київ

справа № 509/11/17

провадження № 61-268ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року у справі:

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , треті особи: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області; Таїровська селищна рада Овідіопольського району Одеської області, про знесення самочинно збудованого майна;

за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , треті особи: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області; товариство з обмеженою відповідальністю «Арт-Ніка», про приведення приміщень у первісний стан, шляхом знесення самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна;

за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , треті особи: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області; товариство з обмеженою відповідальністю «Арт-Ніка», про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження своїм майном шляхом перебудови самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна;

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції Одеської області Васильковської Євгенії Валеріївни та Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Марущак Юлії Валеріївни, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24 грудня 2020 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року.

На підставі касаційної скаргине може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-IX від 15 січня 2020 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі, особа, яка її подала, підставою, на якій подається касаційна скарга, указує пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Особа, яка подала касаційну скаргу, зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 19 грудня 2018 року у справі № 490/2496/14-ц; від 29 січня 2020 року у справі № 642/6010/16-ц; від 29 січня 2020 року у справі № 607/3318/16-ц; від 26 червня 2019 року у справі № 388/314/15-ц; від 29 січня 2020 року у справі № 82/2149/18; від 03 липня 2019 року у справі № 750/3281/15-ц; від 02 грудня 2020 року у справі № 520/8695/18; від 10 червня 2020 року у справі № 554/260/17.

ОСОБА_1 слід зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в указаних постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Окрім цього, особі, яка подала касаційну скаргу, слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

У касаційній скарзіміститься посилання на постанову Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 82/2149/18, проте вказане судове рішення відсутнє в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Також, у касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскарженому рішенні не урахував висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 520/8695/18.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Разом із тим, оскаржена постанова Одеського апеляційного суду ухвалена 07 жовтня 2020 року.

У частині першій статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З урахуванням викладеного, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Окрім цього, пунктами 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується та клопотання особи, яка подає скаргу.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що ОСОБА_1 просить скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 необхідно уточнити клопотання касаційної скарги (щодо суду до якого слід передати справу на новий розгляд) та викласти вимоги касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статті 409 ЦПК України.

Таким чином, особі, яка подала касаційну скаргу, слід надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 260, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат