КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1272/20
Провадження № 2/534/125/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді Морозов В.Ю., за участю: секретаря судового засідання Ворошило І.О.,позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільної сумісної власності подружжя, поділ спільного майна подружжя, визначення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, виділення часток, визначення порядку користування вказаною квартирою. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 26.09.2018. Під час шлюбу 04.11.2004 ними була придбана за спільні кошти квартира АДРЕСА_1 . Просить визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та встановити наступний порядок користування та розпорядження зазначеною квартирою: виділити в користування ОСОБА_1 кімнату площею 12,0 м2 та кімнату площею 9,3 м2 , залишивши в загальному користуванні кухню площею 7,5 м2 вану кімнату площею 2,6 м2, вбиральну площею 1,3 м2, передпокій площею 12,2 м2, вбудовану шафу площею 1,3 та 0,6 м2, балкон площею 0,8 м2, лоджию площею 1,9 м2.

Ухвалою суду від 16.11.2020 за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

10.12.2020 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання за позивачем права власності на Ѕ частку квартири просить суд задовольнити частковим рішенням суду. Позовну вимогу щодо встановлення порядку користування квартирою задовольнити частково, виділити в користування позивачу кімнату 12,00 м2 (спальня), відповідачу - кімнату 9,3 м2 (дитяча), інші приміщення зазначеної квартири залишити в спільному користуванні позивача та відповідача.

12.01.2021 позивачем надано відповідь на відзив відповідно до якої ОСОБА_1 не заперечує проти запропонованого відповідачем часткового задоволення її позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити вимоги зазначені у відповіді на відзив від 12.01.2021.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення вимог позивача ОСОБА_1 , які зазначені у відповіді на відзив від 12.01.2021.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 27.11.1998 року, який було розірвано 26.09.2018 ( а.с. 6,7). Від шлюбу мають дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23).

Під час перебування в шлюбі сторони по справі придбали квартиру АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 04.11.2004, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9-10).

Згідно свідоцтва про одруження від 27.11.1998 ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , прізвище позивача після одруження « ОСОБА_1 » (а.с.6).

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Вважається , що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, то така є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частини квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1, 2 ст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі ч. 1 та ч. 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до даних з технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , її загальна площа становить 66,3 м2 квартира складається з трьох кімнат житловою площею 16,8 м2 , 9,3 м2 та 12,0 м2, кухні площею 7,5 м2, ванної кімнати площею 2,6 м2, вбиральні 1,3 м2, передпокою 12,2 м2 та вбудованої шафи 1,3 м2 та 0,6 м2.

Враховуючи вище викладене,суд вважає, що наявні підстави задоволити заявлені вимоги про визначенння порядку користування спірною квартирою в порядку, запропонованому позивачем у справі.

Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.ст.141, 142 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,141,213,265 ЦПК України ,

у х в а л и в :

Цивільний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,3 м?.

Встановити наступний порядок користування зазначеною квартирою:

-виділити в користування ОСОБА_1 кімнату площею 12,0 м?;

-виділити в користування ОСОБА_2 кімнату площею 9,3 м?;

-інші приміщення вказаної квартири залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Управлінню Державної казначейської служби України у м. Горішні Плавні Полтавської області повернути ОСОБА_1 сплачений на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 50 %, а саме у сумі 420 грн 40 коп. за квитанцією № 1853200 від 01.09.2020

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420 грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Відповідно до п. 3 розділ ХII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП- НОМЕР_2 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя В.Ю. Морозов

Повний текст рішення складено 25.01.2021.