У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2021 Справа №607/16567/13-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазан В.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про зупинення вчинення виконавчих дій ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича у рамках виконавчого провадження ВП №64012651.

Крім того, ОСОБА_1 подав клопотання про зупинення стягнення за виконавчим документом: виконавчим листом №607/16567/13-ц, виданий 20.05.2014 Тернопільським міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості по кредитному договорі від 20.07.2007 № 0 в сумі 564 749,08 дол. США, що еквівалентно станом на 16.05.2013 р. 4 514 039,40 грн., пеню в розмірі 18 281 долар США, що еквівалентно станом на 16.05.2013 р. 146 120, 02 грн., 3 441 грн. в повернення судового збору. Мотивуючи вказане клопотання, ОСОБА_1 вказує на те, що реалізація майна за початковою вартістю, що визначена внаслідок неправомірних дій приватного виконавця призведе до порушення прав ОСОБА_1 , як боржника виконавчого провадження на здійснення щодо нього примусового виконання судового рішення на засадах справедливості та законності, за таких обставин наявні підстави для зупинення стягнення за виконавчим документом до набрання законної сили судового рішення за даною скаргою.

Дослідивши матеріали, що додаються до клопотання, суд дійшов до наступного висновку

Виходячи з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, у п. 9 даної Постанови Верховний Суд зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен переконатися у тому, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Пунктом 6 частини 1 ст.150 ЦПК України передбачено право суду забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Розглядаючи скаргу на дії державного виконавця у порядку ст.447-453 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів забезпечення скарги шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом, а тому зупинення стягнення можливе лише у випадках оскарження самого рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, або при оскарженні виконавчих написів та при вирішенні заяв про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Предметом поданої скрги ОСОБА_1 є визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького В.В. щодо визначення вартості майна: - будинку загальною площею 652,3 кв.м., житловою 181,2 кв.м. за адресою: участок вишні, будинок АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,0510 га, кадастровий номер :22:002:0467, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: Івано-Франківська область, Яремчанська міська рада, с.Поляниця; земельної ділянки площею 0,0510 га, кадастровий номер :22:--2:0466, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: Івано-Франківська область, Яремчанська міська рада, с.Поляниця; скасування постанови приватного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадження; зобов`язати приватного виконавця усунути порушення прав ОСОБА_1 у виконачому провадженні №64012651 в частині визначення вартості зазначеного описаного та арештованого майна шляхом проведення оцінки майна в порядку статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд вважає, що зупинення стягнення за виконавчим документом є не співмірним із заявленими вимогами ОСОБА_1 .. Підставами, які наводить заявник у поданій ним скарзі, які свідчать про неправомірні дії приватного виконавця щодо визначення вартості описаного й арештованого майна є на його думку неповідомлення боржника про опис та арешт майна, не надіслання ним боржнику процесуальних документів, не роз`яснення приватним викогнавцем сторонам права на самостійне визначення вартості нерухомого майна, порушення строків вчинення виконавчих дій.

Однак, скаржником не наведено обгрутованих підстав, які б свідчили, що не зупинення стягнення за виконавчим документом може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновити порушені чи оспорювані права або інтереси скаржника, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про зупинення вчинення виконавчих дій.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 353, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення стягнення за виконавчим документом, відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан