Справа № 588/1939/20
Провадження № 2/588/98/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючого судді Огієнка О.О., за участю секретаря судових засідань Лободи Т.С., позивачки ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

У С Т А Н О В И В:

Позивачка у грудні 2020 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 в якому також зареєстрована відповідачка, яка є колишньою дружиною її сина ОСОБА_4 .

На обґрунтування позову позивачка також зазначила, що відповідачка не проживає у будинку розташованому по АДРЕСА_1 з 2018 року і не сплачує комунальні платежі та не бере участі в утриманні житла, особистих її речей в будинку не має. Факт реєстрації відповідачки у будинку по АДРЕСА_1 , створює перешкоди позивачці у оформленні житлової субсидії.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 24.12.2020 було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та разом з тим просила не стягувати з відповідачки понесені нею судові витрати по оплаті судового збору.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що не знялася з реєстрації у будинку належному позивачці, оскільки не мала можливості зареєструвати місце проживання за іншою адресою.

Заслухавши пояснення позивачки та відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів.

Судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.6, 7, 8).

Відповідачка є колишньою дружиною сина позивачки та з 29.01.2010, зі згоди останньої, була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 10-13).

З 2018 року відповідачка не проживає за зареєстрованим місцем проживання у будинку належному позивачці.

Реєстрація відповідачки у будинку належному позивачці створює для останньої перешкоди у оформленні житлової субсидії.

Вирішуючи заявлену позивачкою вимогу про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності, як суб`єктивне цивільне право, містить у своєму складі: правомочність на власні дії; правомочність вимоги від інших; та правомочність захисту. Найбільш значущою для власника є правомочність на власні дії, яка характеризується як:

- пряме та безпосереднє панування над річчю. Власник здійснює надані йому правомочності своєю владою, не тільки незалежно від інших осіб, а й у такому правовому полі, коли не може бути ніякої влади над цією ж річчю з боку інших суб`єктів. Дії власника обумовлені його інтересом;

- виключне панування особи над річчю, тобто таке панування, що унеможливлює втручання інших осіб, на яких покладено пасивний обов`язок утримання, від вчинення подібних дій;

- абсолютність влади полягає в наданні власнику закріпленої правом можливості визначати, яким чином поводитися зі своєю річчю, коли та як реалізовувати свої правомочності по відношенню до неї.

Згідно з частиною першою та другою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Непорушність права власності проявляється у тому, що правомірним буде визнане лише таке позбавлення права власності або обмеження у його здійсненні, яке відбувається у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно частини третьої статті 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 ЦК України. Тлумачення частини третьої статті 16 ЦК України свідчить, що, за загальним правилом, при наявності порушення цивільного права або інтересу не допускається відмова в їх захисті. Винятком, який дозволяє відмовити в захисті цивільного права або інтересу, є недотримання частин другої - п`ятої статті 13 ЦК України.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Положення статті 391 ЦК України визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь - яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Приписи статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь - яких осіб, у тому числі від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Враховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідачка не проживає у спірному будинку, не виконує обов`язки по утриманню житла, а факт її реєстрації створює перешкоди позивачці у реалізації прав як власника належного їй будинку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства, а також те, що позивачка просила не стягувати з відповідачки понесені нею судові витрати по оплаті судового збору, питання про розподіл судових витрат суд не вирішує.

Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О. О. Огієнко