Справа № 740/4544/20
Провадження № 2/740/208/21
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Бережняк О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (далі АТ «Чернігівобленерго») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

установив:

У жовтні 2020 року АТ «Чернігівобленерго» звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути зі ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 1309,86 грн за період з 01 серпня 2018 року по 30 вересня 2019 року, а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є споживачем послуг, які надаються позивачем у квартиру АДРЕСА_1 . На ім`я ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідач не вносить своєчасно плати за спожиту електроенергію, внаслідок чого виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 09-00 год. 16 грудня 2020 року, яке в подальшому відкладено на 09-00 год. 12 січня та на 08-30 год 22 січня 2021 року у зв`язку з неявкою відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився; у матеріалах справи містяться клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку спрощеного провадження на підставі наявних у справі матеріалів, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а. с. 26).

Відповідач у судове засідання не з`явився; до суду повернулися поштові конверти з рекомендованими повідомленнями без вручення відповідачу з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»; на офіційному вебсайті суду розміщено оголошення про виклик відповідача до суду; відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи відповідач не подавав.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно із ч. 11 цієї статті, зокрема, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Статтею 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З огляду на вказане суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення, про що постановив ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Відносини щодо постачання електричної енергії регулюються законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, серед інших, послуги з постачання та розподілу електричної енергії.

На підставі ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою на його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а. с. 7, 18).

22 липня 2017 року між АТ «Чернігівобленерго» в особі директора Ніжинського РЕМ головного інженера ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_1 з іншого боку укладено договір № 417 строком на три роки, який вважається продовженим, якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору (а. с. 5).

Відповідно до п. 1, 10, 15 цього договору позивач зобов`язався постачати відповідачу електричну енергію, а останній зобов`язався її оплачувати за обумовленим тарифами та у встановлені строки відповідно до показань приладів обліку.

Відповідач несе відповідальність за просточення внесення платежів (п. 19 договору).

Відповідно до наданої позивачем облікової відомості стосовно абоненту за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01 серпня 2018 року по 30 вересня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 1309,86 грн.

Згідно зі службовою запискою контролера енергонагляду дільниці № 6 ОСОБА_3 від 11 червня 2020 року під час контрольного огляду, акт № 210000615, установлено, що абонент ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 13).

Відомості про інших зареєстрованих чи проживаючих за вказаною адресою осіб станом на час розгляду справи в суді відсутні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Разом з тим згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Постачання електричної енергії є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці, і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги», яким, зокрема, передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ч. 3, п. 1 та 5 ст. 20).

У статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» міститься визначення таких понять:

- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

- виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

- індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

До комунальних послуг відносяться, зокрема послуги із постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

За правилами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний, серед іншого, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 1, 5 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Позивачем надано достатні докази на підтвердження існування між ним та відповідачем договірних правовідносин з надання послуг з електричної енергії, а також існування заборгованості відповідача перед позивачем у вказаному останнім розмірі.

Відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмета доказування на спростування заявлених до нього позовних вимог, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням відповідних процесуальних дій, у даному випадку ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

З огляду на вказане суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими, адже вони підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 1309,86 грн за період з 01 серпня 2018 року по 30 вересня 2019 року, а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн у порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 12, 13, 76 - 81, 89, 128, 223, 263 - 265, 280, 281 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (м. Чернігів, вул. Гонча, 40; 22815333) заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 1309 (одна тисяча триста дев`ять) гривень 86 копійок за період з 01 серпня 2018 року по 30 вересня 2019 року, на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання: НОМЕР_3 , ВП Ніжинський РЕМ АТ «Чернігівобленерго» АТ «Чернігівобленерго», валюта 980, філія Чернігівське ЧОУ АТ Ощадбанк, МФО 353553, , ІПН 61, свід. Платника ПДВ № 100335442.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (м. Чернігів, вул. Гонча, 40; 22815333) судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривень, на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання: НОМЕР_4 , ВП Ніжинський РЕМ АТ «Чернігівобленерго» АТ «Чернігівобленерго», валюта 980, філія Чернігівське ЧОУ АТ Ощадбанк, МФО 353553, , ІПН 61, свід. Платника ПДВ № 100335442.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення складене і підписане 22 січня 2021 року.

Суддя І. М. Шевченко