Справа № 932/3823/21
Провадження № 2/932/1702/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«08» жовтня 2021 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Мудраченко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, без участі сторін та їх представників в порядку спрощеного судового провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з Додатковою Відповідальністю «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай» про стягнення матеріального збитку заподіяного внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом в якому просить стягнути в свою користь з ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» невиплачене страхове відшкодування в сумі 48 805,52 грн., та судові витрати по справі.

В обґрунтування позову зазначив, що 27 листопада 2020 року о 19-00 год., на вул. Шевченко біля буд. 59 у м. Дніпро (Шевченківський район м. Дніпра), з вини водія ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом автомобілем «ВАЗ» д/н НОМЕР_1 , сталась дорожньо - транспортна пригода, внаслідок чого належний позивачу автомобіль "СУБАРУ", держ. номер НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень, а позивач відповідно матеріального збитку. Так як учасники події, дійшли згоди щодо обставин, причин, та умов скоєння ДТП, а також вини водія ОСОБА_2 в спричиненні збитку, то учасниками події на підставі ч. 2 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), було використано право складання спільного повідомлення (Європротоколу) про дорожньо - транспортну пригоду без виклику співробітників поліції, яке було надано до страхової компанії. 08 січня 2021 року до вказаної страхової компанії позивачем була також надана заява про виплату страхового відшкодування, та документи передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для формування страхової справи, але жодної рішення по вказаному страховому випадку відповідач до цього часу не прийняв, страхове відшкодування не сплатив.

Відповідач будучу належним чином повідомлений про час та дату судового слухання свого представника до суду не направив, відзиву на заявлені позовні вимоги не надав.

Представник позивача, адвокат Чіп Я. М., через відповідну заяву до суду просив розглянути справу без його участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в справі в їхній сукупності, приходить до наступного висновку.

Так судовим розглядом встановлено, що 27 листопада 2020 року о 19-00 год., на вул. Шевченко біля буд. 59 у м. Дніпро (Шевченківський район м. Дніпра), з вини водія ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом автомобілем «ВАЗ» д/н НОМЕР_1 , сталась дорожньо - транспортна пригода, внаслідок чого належний позивачу автомобіль "СУБАРУ", держ. номер НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень, а позивач матеріального збитку.

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Так як учасники події, дійшли згоди щодо обставин, причин, та умов скоєння ДТП, а також вини водія ОСОБА_2 в спричиненні збитку, то учасниками події на підставі ч. 2 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), було використано право складання спільного повідомлення (Європротоколу) про дорожньо - транспортну пригоду без виклику співробітників поліції.

Розпорядження Держкомфінпослуг № 698 від 17.11.2011 року «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України», максимальний ліміт виплати страхового відшкодування при використанні Європротоколу встановлений у розмірі 50 000 грн. 00 коп.

Заявою від 08.01.2021 позивач звернувся до відповідача про виплату страхового відшкодування.

На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством.

Вартість відновлювальних робіт пошкодженого ТЗ позивача автомобіля "СУБАРУ", держ. номер НОМЕР_2 , становить 48 805,52 гривень, що підтверджується рахунком на оплату проведених робіт № 36 від 30.11.2020 року ФОП « ОСОБА_3 » із значенням необхідних для ремонтного впливу робіт, та переліку запчастин для усунення пошкоджень на транспортному засобі.

Станом на час звернення із позовними вимогами страховик виплату страхового відшкодування не здійснив, жодного рішення про відмову у виплаті (або нарахування виплати) у встановлені строки не прийняв.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону № 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Аналогічний висновок міститься в постанові ВП/ВС від 11.12.2019 прийнятій за результатами розгляду справи № 465/4287/15 (14-406цс19).

Відповідно до приписів п. 2 ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Як вбачається з пояснень позивача, що підтверджуються матеріалами справи шкоду майну завдано діями особи, відповідальність якої була застрахована у ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» на підставі страхового полісу № 200157880 від 04.06.2020 року, позивач вчасно звернувся до останнього із заявою про відшкодування шкоди, проте страхове відшкодування не виплачене, рішення про відмову у виплаті не надано. Наявності вичерпних випадків відмови у виплаті страхового відшкодування судом не встановлено.

Відтак обов`язок із відшкодування шкоди позивачу в межах ліміту відповідальності (у разі використання Євро протоколу) - 50 000 грн. покладається на страхову компанії ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай.»

Із наданих позивачем документів в підтвердження вартості розміру відновлювального ремонту вбачається, що вартість відновлювальних робіт пошкодженого ТЗ позивача автомобіля "СУБАРУ", держ. номер НОМЕР_2 , становить 48 805,52 гривень, що підтверджується рахунком на оплату № 36 від 30.11.2020 року ФОП « ОСОБА_3 ».

На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством.

За загальними та правозастосовними приписами ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Поряд із цим, ч. 2 ст. 1192 ЦК України надає право потерпілому визначити розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, або відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або розміром виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно п. п. 1.2, 1.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 № 142/5/2092 (надалі - Методика), методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ).

Згідно до п. 7.38. Методики, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує : 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Оскільки транспортний засіб позивача 2017 року виготовлення (підтверджується долученим до позову свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу), то загальних підстав для розрахунку коефіцієнту фізичного зносу не має, а отже належний до сплати розмір страхового відшкодування становить 48 805,52 гривень.

Крім того, судом враховується та обставина, що відповідачем жодним чином не висловлено своїх заперечень з приводу заявленого розміру матеріального збитку.

Щодо судових витрат позивача на правову допомогу.

Згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові ВП/ВС від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Також, відповідно до висновку до якого дійшла колегія суддів КЦС/ВС у постанові від 23.11.2020 прийнятій за результатами розгляду справи № 638/7748/18 (61-13573св19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З огляду на те, що позивачем на підтвердження вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу надано: договір про надання професійної - правової допомоги,рахунок на сплату гонорару № 47/21, детальний розрахунок гонорару, квитанція від 20.04.2021 року в підтвердження оплати позивачем гонорару в розміні 7000 гривень на рахунок Адвокатського об`єднання «Радник», Наказ 6ОД про встановлення єдиних тарифів з вартості правничої допомоги АО «Радник»;

Виходячи із складності справи та критерію розумності розміру заявлених витрат, відшкодуванню підлягає сума у розмірі 7000,00 грн. за рахунок відповідача оскільки саме не виплата ними страхового відшкодування стала передумовою для звернення позивача до суду та відповідно понесення витрат пов`язаних з судовим процесом.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовільнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай» (, місцезнаходження: м. Київ, Проспект Героїв Сталінграду, б. 4, корпус 6-а, м. Київ, 04210) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) у рахунок відшкодування матеріальних збитків (страхового відшкодування) суму в розмірі 48 805,52 (сорок вісім тисяч вісімсот п`ять ) грн., 52 коп.;

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай» (, місцезнаходження: м. Київ, Проспект Героїв Сталінграду, б. 4, корпус 6-а, м. Київ, 04210) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу суму у розмірі 7 000,00 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай» (, місцезнаходження: м. Київ, Проспект Героїв Сталінграду, б. 4, корпус 6-а, м. Київ, 04210) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) у рахунок відшкодування сплаченого судового збору 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду складено та підписано 08 жовтня 2021 року.

Суддя : В.І.Цитульський