Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"17" листопада 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О., за участю секретаря судового засідання Ситнік О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про виселення з житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є власницею двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Окрім неї, в квартирі проживає її дочка ОСОБА_3 та її неповнолітні діти ОСОБА_4 , 2009 року народження, та ОСОБА_5 , 2014 року народження. Окрім того, в квартирі проживає цивільний чоловік її дочки ОСОБА_2 . Але з моменту їх заселення, до позивачки постійно телефонують сусіди та повідомляють, що в квартирі щоденно чутно скандали, нецензурна лайка. ОСОБА_2 вживає алкогольні напої та голосно виражається нецензурною лайкою. Оскільки діти проживають з відповідачами в одній кімнаті, позивачка вважає, що це є порушенням правил співжиття, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Проживання в таких умовах є нестерпним. Добровільно переїхати в інше житло відповідачі відмовляються. Крім того, відповідач ОСОБА_2 забруднив залізом, іншим мотлохом, між тим приладдя, яке необхідно дітям для навчання, знаходиться в коридорі. Дочка позивачки ОСОБА_3 підтримує свого чоловіка, чим також порушує правила співжиття та порушує права позивачки як власника. На підставі викладеного, просить виселити відповідачів, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з малолітніми дітьми: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житла ля проживання.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують їх відзив відповідачі не надали.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідачі своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності та висновок.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Маріуполі (паспорт № НОМЕР_1 ).

Згідно довідки про реєстрацію та проживання, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 11 травня 2021 року по теперішній час.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 03 квітня 2021 року, ОСОБА_8 продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

Вказана обставина також підтверджена витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №254206672 від 23 квітня 2021 року.

Так, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою позивачки ОСОБА_1 . Разом із нею, за адресою: АДРЕСА_3 проживають діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Окрім того, в квартирі проживає співмешканець ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З талона-повідомлення Єдиного обліку №1599 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, вбачається, що 25 червня 2021 року ОСОБА_1 повідомила, що за адресою: АДРЕСА_4 , співмешканець її дочки вчинив сварку, в результаті якої погрожував дочці фізичною розправою.

З талона-повідомлення Єдиного обліку №16991 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, вбачається, що 06 липня 2021 року ОСОБА_1 повідомила, що за адресою: АДРЕСА_4 , яка їй належить, проживає співмешканець її дочки ОСОБА_2 та веде аморальний спосіб життя.

З талона-повідомлення Єдиного обліку №17780 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, вбачається, що 14 липня 2021 року ОСОБА_1 повідомила, що за адресою: АДРЕСА_4 , яка їй належить, проживають її дочка разом із співмешканцем, які не відчиняють їй двері.

З талона-повідомлення Єдиного обліку №17843 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, вбачається, що 15 липня 2021 року ОСОБА_1 просила зафіксувати факт сварки з дочкою, наряд не потрібен.

Позивачкою надано суду витяг справ, що перебувають в Жовтневому районному суді м.Маріуполя Донецької області, з приводу притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР (далі за текстом - ЖК Української РСР) ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 157 ЖК Української РСР членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Частинами першою та другою статті 116 ЖК Української РСР визначено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною.

Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, шо застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Згідно із ст. 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про виселення відповідачів на підставі ст. 116 ЖК Української РСР, ОСОБА_1 посилається нате, що відповідач ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, ображає позивачку, забруднює оселю та порушує правила співжиття, що робить неможливим для інших проживання з відповідачем в одному будинку. З наведених обставин в діях відповідача вбачається систематичне порушенням правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, а заходи запобігання виявились безрезультатними, у зв`язку з чим ОСОБА_2 слід примусово виселити з житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , без надання іншого житлового приміщення.

Щодо виселення ОСОБА_3 разом з малолітніми дітьми суд виходить з наступного.

У своїй позовній заяві позивачка просить виселити її дочку ОСОБА_3 разом з малолітніми дітьми на підставі ч.1 ст.116 ЖК України, однак суду не було надано будь-яких зафіксованих звернень до правоохоронних органів з приводу неправомірної поведінки ОСОБА_3 , або інших доказів, які беззаперечно доводять, що дії ОСОБА_3 , яка проживає в квартирі позивачки, порушують законні права власника житла.

Суду не надано належних і допустимих доказів, які б також свідчили, що відповідачка ОСОБА_3 систематично руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Окрім того, відповідно до висновку Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 07 жовтня 2021 року, розглянуто матеріали вказаної цивільної справи. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 квітня 2021 року є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 . У вищезазначеній квартирі проживають наступні особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що після оформлення договору купівлі - продажу квартири, вона дала можливість своїй доньці з онуками проживати у даній квартирі. На теперішній час ОСОБА_3 проживає разом зі співмешканцем ОСОБА_2 . За час проживання родини ОСОБА_3 у квартирі, їй неодноразово телефонували сусіди, які розповідали про те, що її дочка зі співмешканцем зловживають алкогольними напоями. ОСОБА_2 голосно нецензурно висловлюється. До матеріалів справи ОСОБА_1 додала копії талонів повідомлень єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію з яких вбачається, що вона зверталася до правоохоронних органів з заявами про вчинення сварок між ОСОБА_2 та її дочкою ОСОБА_3 , та про те, що співмешканець дочки веде аморальний спосіб життя. 23 вересня 2021 року в Управлінні «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради ОСОБА_3 надала пояснення про те, що вона зареєстрована та проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 разом із дочками та співмешканцем ОСОБА_2 . Після продажу будинку, де вона була зареєстрована та проживала, її матір ОСОБА_1 , придбала собі квартиру за межами м.Маріуполя та квартиру для неї з дітьми, але оформила право власності на себе. З батьком дітей, ОСОБА_9 , вона шлюб не розірвала. На теперішній час він відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Іншого житла вона та її малолітні діти не мають, виселятися з квартири їм нікуди. Відповідно до наявних відомостей з Реєстру територіальної громади, малолітні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у м. Маріуполі реєстрації не мають. Тому, на підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Сімейного кодексу України, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» орган опіки та піклування Маріупольської міської ради вважає неможливим виселення малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Отже, враховуючи те, що відповідачка ОСОБА_3 засилилася до житла разом з дітьми за згоди власника житла, та на теперішній час доказів її неправомірної поведінки суду надано не було, а також враховуючи інтереси малолітніх дітей, суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог в зазначеній частині.

У зв`язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою, позивачці було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення, та її позовні вимоги задоволені частково, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача в розмірі 454 грн., а також з позивачки в розмірі 454 грн. на користь держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 78, 81, 89, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 355, 356 ЦПК України, ст.ст.317, 319 ЦК України, ст.ст.116, Житлового кодексу, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про виселення з житлового будинку,- задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовти.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Іллічівським районним судом м.Маріуполя за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду або в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Ю. О. Матвєєва