Справа № 219/7350/21
Провадження № 2/219/2692/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Мединцевої Н.М., за участю секретаря судового засідання Посунько К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської міської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду позовом про визнання права власності в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , після смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на гараж загальною площею 24 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому. Згідно з рішенням Красненської сільської ради від 31.08.1994 року «Про будівництво гаражів на виділеній земельній ділянці в селищі Артемівське - 1» ОСОБА_2 була надана земельна ділянка площею 24 кв. м. для будівництва гаража в селищі Артемівське - 1. Дозволом № 528 від 03.10.1994 року головним архітектором Артемівського району Ошурко І.М. було дозволено проведення будівельних робіт для зведення гаражу розміром 4,0 кв. м. * 6,0 кв. м. в селищі Артемівське - 1. 22.11.1996 року ОСОБА_2 отримав Реєстраційне посвідчення Артемівського БТІ, що йому на підставі Дозволу № 528 від 03.10.1994 року і рішення Красненської сільської ради від 31.08.1994 року на праві особистої власності належить гараж, розташований в АДРЕСА_1 , про що зроблено запис в реєстрову книгу № 4 за реєстровим номером 943. 20.11.1996 року Артемівським БТІ був виготовлений технічний паспорт на спірний гараж. Згідно з Актом приймання в експлуатацію приймальної комісії від 09.12.2004 року гараж загальною площею 24 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , побудований ОСОБА_2 , був прийнятий в експлуатацію, і, згідно з рішенням виконавчого комітету Красненської сільської ради Артемівського району № 45 від 09.12.2004 року йому було дозволено оформити право власності на вказаний гараж. Тобто, ОСОБА_2 набув права власності на вказаний гараж, проте свідоцтва про право власності на спірний гараж за життя не одержував. Вона, ОСОБА_1 , є спадкоємцем за законом ОСОБА_2 . 30.01.2021 року вона звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Кравченко Є.М. 27.04.2021 року між нею та її братом ОСОБА_3 був укладений договір про поділ спадщини, згідно з яким у спадщину до неї перейшла 1/4 частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 (що вбачається з відмови нотаріуса від 13.06.2021 року). 13.07.2021 року вона звернулась до приватного нотаріуса Кравченко Є.М. з проханням видати Свідоцтво про право на спадщину за законом на гараж б/н, що розташований за адресою: Донецька область, Бахмутський район, сел. Хромове. Однак, постановою від 13.07.2021 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж б/н з причини відсутності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на спадкове майно. З огляду на те, що інших спадкоємців на спірне майно немає, а спірний гараж знаходиться на території Іванівського старостинського округу Бахмутської міської ради, просить визнати за нею право власності на гараж б/н в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2 .

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 09 годину 00 хвилин 16 вересня 2021 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу.

Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Бахмутської міської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності в порядку спадкування, та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 годину 00 хвилин 18 жовтня 2021 року.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року судове засідання у справі відкладено на 09 годину 00 хвилин 22 листопада 2021 року у зв`язку з неявкою сторін.

Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, однією з вимог позову є слухання справи в її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Представником позивача подано на адресу суду заяву, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) відповідач до судового засідання також не з`явився.

При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 25.12.1979 року (а. с. 8) ОСОБА_4 (рос.) народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками є ОСОБА_5 (рос.) та ОСОБА_6 (рос.).

Згідно копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 03 червня 2005 року (а. с. 141) ОСОБА_7 03.06.2005 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , та останній було присвоєне прізвище ОСОБА_9 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а. с. 9) серії НОМЕР_3 від 10.10.2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 63 роки.

В матеріалах справи мається копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно якого в графі «сімейний стан/семейное положение (рос.)» мається штамп з приміткою, що Артемівським РАГС Донецької області 03.06.2005 року зареєстрований шлюб з ОСОБА_7 (а. с. 3-6).

Згідно копії реєстраційного посвідчення Артемівського бюро технічної інвентаризації від 22.11.1996 року (а. с. 13) Артемівське бюро технічної інвентаризації посвідчує, що гараж, розташований в селищі ОСОБА_10 , зареєстрований в цілій частці за ОСОБА_2 на праві особистої власності на підставі Дозволу № 528 від 03.10.1994 року (а. с. 11), Рішення Красненської сільської ради від 31.08.1994 року (а. с. 10, 22), та записано до реєстрової книги № 4 за реєстровим № 943.

Згідно копії акту прийому в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженому рішенням виконкому Красненської сільської ради від 09.12.2004 року, комісією постановлено: забудова садиби ОСОБА_2 , розташована в АДРЕСА_1 , вважати прийнятою в експлуатацію (а. с. 14-15).

Згідно копії рішення виконавчого комітету Красненської сільської ради Артемівського району від 09.12.2004 року № 45 «Про оформлення права власності на нерухоме майно» ОСОБА_2 дозволено оформити право власності на гараж, розташований в селищі Артемівське, гаражний кооператив « ІНФОРМАЦІЯ_5 »; доручено БТІ м. Артемівськ /Дудник/ згідно цього рішення провести державну реєстрацію права власності на гараж гр. ОСОБА_2 (а. с. 16).

В матеріалах справи мається інвентаризаційна справа Артемівського бюро технічної інвентаризації на гараж, розташований в с. Артемівське Артемівського району, розпочата 20.11.1996 року (а. с. 17), технічний паспорт на гараж (реєстровий номер 4-943), складений 20.11.1996 року, згідно якого ОСОБА_2 значиться власником гаражу на підставі реєстраційного посвідчення від 20.11.1996 року ріш. 528 від 31.08.1994 року (а. с. 18-21).

З копії довідки з КП БТІ від 31 грудня 2012 року (а. с. 12) вбачається, що власником гаражу б/н, який розташований за адресою: с. Хромове є ОСОБА_2 на підставі реєстраційного посвідчення від 20.11.1996 року, зареєстрованого 22.11.1996 року (а. с. 12).

Згідно копії свідоцтва про право власності за законом від 27.04.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Кравченко Є.М., зареєстрованого в реєстрі за № 811 (спадкова справа № 08/2021), спадкоємцями майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син - ОСОБА_3 , та дочка - ОСОБА_1 , спадщина, на яку видано свідоцтво: квартира АДРЕСА_2 (а. с. 23).

В матеріалах справи мається копія спадкової справи № 08/2021 після померлого ОСОБА_2 (а. с. 51-131), з матеріалів якої підтверджено, що між нею та її братом ОСОБА_3 був укладений договір про поділ спадщини, згідно з яким у спадщину до неї перейшла 1/4 частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 липня 2021 року (а. с. 25-26) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж б/н після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивачем не було надано правовстановлюючих документів на дане спадкове майно, а саме: документ, який посвідчує право власності померлого на зазначене нерухоме майно.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При вирішенні спору суд керується наступними положеннями закону.

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Крім того, у відповідності до 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Підсумовуючи викладене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, тому суд вважає, що факт визнання за позивачем права власності на гараж б/н, загальною площею 24 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (на теперішній час селище Хромове) в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 також знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.11, 16, 328, 1217, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.3, 4, 76, 77, 82, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Бахмутської міської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на гараж б/н, загальною площею 24 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене учасниками до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Медінцева 22.11.2021