Справа № 522/2657/20
Провадження № 4с/522/47/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судових засіданнь Стогнієнко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі справу за скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, щодо не передачі майна на реалізацію, боржник: ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені суду знаходиться справа за скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, щодо не передачі майна на реалізацію, боржник: ОСОБА_1 , в порядку ст. 447 ЦПК України.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, відносин; інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншою посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, зі скаргою, в порядку ст. 447 ЦПК України, на дії/бездіяльність державног чи приватного виконавця сторона виконавчого провадження може звернутися лише у випадку, якщо такі дії чи бездіяльність допущені при виконанні судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства.

Як убачається зі змісту скарги та уточнень до скарги заявник просить:

1.Визнати неправомірною бездіяльність Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича (65082, м. Одеса, вул. Гоголя, буд.19, тел. НОМЕР_1 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ) в частині:

не проведення Приватним виконавцем Парфьоновим Георгієм Володимировичем дій щодо визначення вартості майна Боржника - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 для подальшої реалізації у виконавчому провадженні №57693789;

не здійснення дій по виведенню іпотечного майна АТ «Райффайзен Банк Аваль» - квартири, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на реалізацію шляхом проведення електронних торгів у порядку, встановленому ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» (через СЕТАМ або іншу систему електронних торгів діючу на час передачі майна), без отримання згоди від органу опіки та піклування.

2.Усунути порушені права Заявника шляхом зобов`язання Приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича в рамках виконавчого провадження № 57693789 здійснити дії по виведенню іпотечного майна АТ «Райффайзен Банк Аваль» - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на реалізацію шляхом проведення електронних торгів у порядку, встановленому ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» (через СЕТАМ або іншу систему електронних торгів діючу на час передачі майна), без отримання згоди від органу опіки та піклування.

АТ «Райффайзен Банк Аваль» мотивує вимоги тим, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 57693789 з примусового виконання виконавчого напису № 280, виданого 22.10.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. про звернення стягнення на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , за кошти отримані від реалізації вищезазначеного майна на вимоги Стягувача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в загальному розмірі 4509268,49 гривень.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 3 вказаного Закону передбачено перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладенона органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами у передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й рішення інших органів, виконавчі написи нотаріусів.

Разом з тим, при виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів ДВС, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

В той же час, в порядку ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно роз`яснень, наведених у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса.

Таким чином, встановивши предмет оскарження, яким є бездіяльність приватного виконавця в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, відсутні підстави для розгляду вимог даної заяви в порядку цивільного судочинства, а процесуальним законодавством оскарження такої постанови віднесено до юрисдикції відповідного окружного адміністративного суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на те, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, провадження у справі пілягає закриттю. При цьому, суд роз`яснює заявнику, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністарвтиного судочинства.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 19, 255, 354, 447 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, щодо не передачі майна на реалізацію, боржник: ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя Р. Д. Абухін

21.01.2021