Справа 2-2262/12
провадження № 4-с/752/223/21
УХВАЛА

іменем України

11.11.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тарасенка Вадима Олексійовича; заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Сагрул», Морозюк Михайло Володимирович , -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила суд визнати поважними причини неподання в строк скарги на дії державного виконавця; визнати неправомірними дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Тарасенка В.О. відносно виконавчого провадження № 33576709; визнати неправомірними дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Тарасенка В.О. відносно передання на електронні торги домоволодіння: житлового будинку, площею 48,1 кв.м., земельної ділянки, площею 0,1900 га, К/Н :01:003:0244 та земельної ділянки, площею 0,0068 га, К/Н :01:003:0245, що за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати постанову державного виконавця Тарасенка В.О. від 01.11.2019 року опису та арешту майна; скасувати постанову державного виконавця Тарасенка В.О. від 05.11.2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності.

В обґрунтування скарги зазначено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2012 року у справі 2-2262/12, позов КС «Перший кредитний альянс» до ОСОБА_1 було задоволено. На підставі зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист. В провадженні Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського району знаходиться на виконанні виконавче провадження № 33576709 з примусового виконання виконавчого листа від 11.07.2012 року № 2-2262 щодо стягнення із ОСОБА_1 суми в розмірі 1341638,65 грн. на користь КС «Перший кредитний альянс». Скаржник вказує, що 01.11.2019 року вона разом із своєю донькою, приїхавши до себе в домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , - виявили осіб, які перелізли через паркан та фотографували будинок, а потім сіли в авто і зникли. 29.11.2019 року представнику скаржника випадково стало відомо з реєстру автоматизованої системи виконавчих проваджень, що існує постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності на вказане домоволодіння. 02.12.2019 року скаржник подала скаргу на дії державного виконавця до суду. 18.12.2019 року представник скаржника через канцелярію відділу державної виконавчої служби подала копію скарги на дії державного виконавця, та під час прийому адвокат дізналась, що об`єкт нерухомості передано на електронний продаж ДП «Сетам». В той же день, скаржник через мережу інтернет дізналась, що електронні торги щодо вказаного домоволодіння вже проведені та є переможець торгів. Скаржник зазначає, що станом на 29.11.2019 року жодної постанови від державного виконавця Тарасенко В.О. скаржниця не отримувала, ані про заміну сторони, ані про арешт, ані про проведення виконавчих дій. Постанова державного виконавця Тарасенко В.О. від 01.11.2019 року не відповідає вимогам ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», а також направлення державним виконавцем Тарасенко В.О. документів виконавчого провадження на оцінку не відповідають ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження». Скаржник вважає, що дії державного виконавця Тарасенка В.О. прямо порушують норми Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації з примусового виконання рішень, та конституційні права боржника. Дії державного виконавця, які мали місце 01.11.2019 року та, як наслідок, дії з передання майна на торги, здійснені в рамках виконавчого провадження, а також продаж на електронних торгах, граничать з кримінальним правопорушенням, що на разі являється перевіркою правоохоронних органів. Посилаючись на викладене, скаржник вимушена звернутись до суду із даною скаргою.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.12.2019 року скаргу було залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.02.2020 року, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23.12.2019 року скасовано, та справу за скаргою направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2020 року скаргу залишено без руху та надано стороні заявника строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.02.2020 року відкрито провадження у цивільній справі за вищезазначеною скаргою.

Ухвалою Голосіївського районного суду в м. Києва від 05.06.2020 року, скаргу було задоволено.

Постановою Київського апеляційного суду від 29.06.2021 року, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05.06.2020 року було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до того ж суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 13.07.2021 року, заяву про самовідвід судді Мазура Ю.Ю. було задоволено, передано матеріали справи для вирішення питання про визначення судді для розгляду справи, в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи, останню, було повторно автоматично розподілено та визначено головуючого суддю Чередніченко Н.П.

В ході розгляду справи до участі в розгляді скарги в якості заінтересованої особи було залучено Морозюка М.В .

Представник скаржника в судовому засіданні просила вимоги скарги задовольнити з викладених в скарзі підстав.

Державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тарасенко В.О. в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. До суду направив копію матеріалів виконавчого провадження № 33576709.

Представник заінтересованої особи ТОВ «Юридична компанія «Сагрул» в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. В матеріалах справи міститься письмовий відзив на скаргу, в якому зазначено про відсутність підстав для задоволення скарги.

Представник заінтересованої особи Морозюка М.В. в судовому засіданні просив в задоволенні скарги відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмових поясненнях, та вказавши на відсутність достатніх обставин, які б вказували на незаконність дій державного виконавця.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути скаргу за наведеної явки сторін.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити за наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України, визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження на примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах у межах повноважень та у спосіб, визначеними цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права, відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2012 року, позов Кредитної спілки «Перший кредитний альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було задоволено, та стягнуто із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 1338419,65 грн. та судовий збір в розмірі 3219 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.02.2013 року, заяву відповідача про перегляд заочного рішення у даній цивільній справі було залишено без задоволення.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2019 року, заяву ТОВ «Юридична компанія «Сагрул» про заміну сторони виконавчого провадження з виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2012 року у даній справі було задоволено, замінено стягувача у виконавчому провадження № 33576709 з виконання виконавчого листа № 2-2262/12, виданого Голосіївським районним судом м. Києва на виконання заочного рішення від 30.05.2012 у справі за позовом Кредитної спілки «Перший кредитний альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, із КС «Перший кредитний альянс» на ТОВ «Юридична компанія «Сагрул».

В Києво-Святошинському відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебувало виконавче провадження № 33576709 з примусового виконання зазначеного рішення суду, та постановою головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.04.2020 року, виконавчий документ № 2-2262 від 11.07.2012 року було повернуто стягувачу, в зв`язку із надходженням до відділу заяви стягувача про повернення виконавчого документу без виконання.

Порядок організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно підлягають примусовому виконанню визначений Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Питання щодо порядку звернення стягнення на майно боржника унормовано у розділі VII Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

В рамках вказаного виконавчого провадження 01.11.2019 року державним виконавцем була винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_1 , а саме: житлового будинку, площею 48,1 кв.м., земельної ділянки, площею 0,1900 га, К/Н :01:003:0244 та земельної ділянки, площею 0,0068 га, К/Н :01:003:0245, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження. У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Як вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження № 33576709, постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 01.11.2019 року адресована боржнику та заінтересованій особі згідно супровідного листа від 04.11.2019 року, що є першим робочим днем після винесення відповідної постанови.

Відповідно до інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2019 року в реєстрі існує два арешти на будинок АДРЕСА_1 , чотири арешти на прилеглі земельні ділянки, а також два арешти на все майно ОСОБА_1

05.11.2019 року державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Тарасенка В.О. була винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ТОВ «Приватна експертна служба».

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ вказаного порядку реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно звіту ТОВ «Приватна експерта служба» від 08.11.2019 року вартість об`єкта оцінки домоволодіння: житловий будинок пл. 48,1 кв.м., земельна ділянка площею 0,1900 га, К/Н :01:003:0244 та земельна ділянка площею 0,0068 га, К/Н :01:003:0245, що за адресою: АДРЕСА_1 , - становить 535800,00 грн.

Зазначений звіт надійшов до відділу державної виконавчої служби 12.11.2019 року, та відповідно до супровідного листа від 12.11.2019 року був направлений стягувачу та боржнику для відома.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінювачі мають право, зокрема, доступу до майна, яке оцінюється, документації та іншої інформації, яка є необхідною або має суттєве значення для оцінки.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності зобов`язані, зокрема, дотримуватися під час здійснення оціночної діяльності вимог цього Закону та нормативно-правових актів з оцінки майна; забезпечувати об`єктивність оцінки майна, повідомляти замовника про неможливість проведення об`єктивної оцінки у зв`язку з виникненням обставин, які цьому перешкоджають.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі - майно) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна, обов`язком для застосування є Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. №1440 (п. 1 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав»).

Відповідно до п. 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Варто вказати про те, що звіт про оцінку майна стороною скаржника оскаржено не було, та одним із предметів даної скарги є скасування постанови державного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності.

Однак, будь-яких порушень в цій частині судом з боку державного виконавця не встановлено, а стороною скаржника не доведено.

Крім того, в ході розгляду скарги встановлено, що 14.11.2019 року Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області звернувся до ДП «Сетам» із заявкою на реалізацію арештованого майна ВП №33576709.

Протоколом проведення електронних торгів № 453925 від 16.12.2019 року визначено переможця торгів Морозюка М.В .

Зазначені електронні торги є чинними, недійсними визнані не були, та доказів зворотному матеріали справи не містять.

Зважаючи на зазначене, суд вважає, що твердження скаржника (боржника) про не направлення державним виконавцем постанов, зокрема, про опис та арешт майна, що призвело до не обізнаності та порушення прав боржника є хибними та такими, що повністю спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

01.11.2019 року з метою належного виконання рішення суду державним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна боржника, яка була направлена сторонам виконавчого провадження, зокрема, боржнику зі зворотним повідомленням.

Однак, боржником зазначене відправлення було не отримано, про що свідчить відповідне поштове повідомлення, наявне в копіях матеріалів виконавчого провадження, а відтак доводи скаржника про фактичне не направлення та порушення державним виконавцем вимог закону та її прав не відповідає дійсності та є безпідставним.

Крім того, 05.11.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності, та направлено сторонам простим поштовим відправлення, що відповідає положенням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої копії постанов виконавця та інших учасників виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, та надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляють кур`єром.

Встановлено, що добровільно боржником - скаржником у справі, - по виконавчому провадженню за рішеннями про стягнення боргу, - не виконане, та доказів зворотному матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

Суд звертає увагу на те, що боржник про існування виконавчого провадження достеменно знала, та доказів вжиття добровільних заходів щодо належного виконання рішення суду в матеріалах справи відсутні.

Суд вважає, що в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого судом, - державним виконавцем в повній мірі було дотримано вимоги закону та доказів на підтвердження дій або рішень, які б поза розумним сумнівом свідчили про невідповідність нормам чинного законодавства, стороною скаржника не надано, а судом в ході розгляду справи не встановлено.

Доводи скаржника, які наведені в скарзі, на думку суду, не є достатніми для того, щоб визнати неправомірними дії та рішення державного виконавця.

Окремо слід звернути увагу сторони скаржника на те, що згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, у спосіб та в порядку, встановленому Законом.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови та порядок виконання рішень, ухвал судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку. Сторонами у виконавчому провадженні є стягувачі і боржники. Вони мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, заявляти клопотання, брати участь у проведені виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення в процесі виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають в ході виконавчого провадження, у тому числі при проведенні експертизи, заявляти відводи та оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження та користуються іншими правами, наданими цим Законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв у відповідності до норм чинного законодавства та в межах вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що твердження скаржника щодо неправомірності дій та рішень державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 33576709 не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, останнім, при винесенні постанов, зокрема, про опис, арешт майна та призначення суб`єкта оціночної діяльності, а також передачі нерухомості на електронні торги, - були дотримані вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд вважає, що скарга про визнання неправомірними дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 33576709 щодо передання на електронні торги майна, та скасування відповідних постанов, - є безпідставною та недоведеною, а відтак в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 448, 449, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тарасенка Вадима Олексійовича; заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Сагрул», Морозюк Михайло Володимирович , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий Н.П. Чередніченко