КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року

м. Київ

справа № 752/981/20

провадження №22-ц/824/848/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасників справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року /суддя Колдіної О.О./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з вимогами про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. /а.с. 2-3/

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, шлюб розірвано, у задоволенні вимог щодо стягнення аліментів відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору. /а.с. 38-41/

Не погоджуючись частково з вказаним рішенням, апелянт звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року в частині відмови у стягненні аліментів, ухвалити нове про задоволення вказаних позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що на час звернення із позовом син ОСОБА_5 , 2002 р.н. був неповнолітнім. Зазначає, що вона просила стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітнього сина на підставі ст. 180 СК України, однак суд першої інстанції при вирішенні справи по суті керувався ст. 199 СК України, яка не підлягала застосуванню.

ОСОБА_2 звернувся із відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказує, що оскільки позивач не надала необхідних доказів на підтвердження обґрунтованості своїх вимог щодо стягнення аліментів, посилання суду першої інстанції на ст. 198-201 СК України замість ст. 180-183 СК України не впливає на правильність вирішення спору. Крім того, зазначив, що після припинення шлюбних стосунків вони домовились, що він залишає позивачу квартиру, дохід від її оренди та не сплачує аліментів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, відповідача, представників відповідача, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів з ухваленням нового рішення в цій частині на підставі наступного.

Судом встановлено, що з 16.09.2000 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції Київської області, про що складено актовий запис №60. /а.с. 4/

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . /а.с. 5/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів, суд першої інстанції керувався нормами ст. 199 СК України, відповідно до якої, батьки зобов`язані утримувати дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Встановивши, що позивач не надала доказів, що їх повнолітній син ОСОБА_5 є студентом, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

ОСОБА_1 звернулась із позовом до суду 16.01.2020 року.

ОСОБА_6 , який відповідно до свідоцтва про народження є спільною дитиною сторін, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, на момент подання позовної заяви дитина була неповнолітньою.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження доказами наявними у матеріалах справи, твердження суду першої інстанції щодо звернення ОСОБА_1 із вимогами про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина до закінчення навчання, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Так, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У порядку ч. 1 ст. 183 СК України, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. /а.с.3/

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи відзиву про те, що позивачем не надано жодних довідок на підтвердження обґрунтованості вимог щодо стягнення з відповідача аліментів, колегією суддів не приймаються до уваги як і посилання відповідача про те, що на виконання свого батьківського обов`язку він передав позивачу квартиру, з оренди якої вона отримує дохід, оскільки вказані обставини не підтверджені ані договором дарування, ані договором купівлі-продажу, ані витягом з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, між сторонами відсутній договір про сплату аліментів на дитину в порядку ст. 189 СК України.

Таким чином, з урахуванням рівного обов`язку по утриманню дитини і батьком і матір`ю, того факту, що відповідач не заперечував, що має постійне місце роботи, про наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків суду та позивачу не повідомляв, колегія суддів доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

За перегляд справи у суді апеляційної інстанції з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840, 80 грн. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів - скасувати, постановивши в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 / АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 / аліменти на утримання сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, з 16 січня 2020 року, до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_2 / АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 / на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: