КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/8432/20-ц Головуючий у І інстанції Шум Л.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

26.05.2020 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» про поновлення на роботі і стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та просив суд постановити рішення, яким визнати незаконним і скасувати наказ директора філії «ЦРЕКМ» від 28.04.2020 року за №15/ОС про звільнення ОСОБА_1 та поновити його на роботі на посаді заступника начальника виробничого структурного підрозділу «Київський центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин АТ «Укрзалізниця», та стягнути з філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.04.2020 р до дня поновлення на роботі, який на день пред`явлення позову становить 19 674,15 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що він - позивач працював на Виробничому структурному підрозділі «Київський центр механізації колійних робіт» філії «Центр механізації колійних робіт» AT «Укрзалізниця» на посаді заступника начальника з експлуатації. Наказом директора філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин АТ «Укрзалізниця» від 28.04.2020 року за №15/ОС позивача звільнено з роботи із зазначенням підстави - скорочення штату працівників за п. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України. Своє звільнення вважає незаконним так як фактичної реорганізації установи не було.

Вважаючи своє звільнення необґрунтованим та незаконним, позивач звернувся до суду з позовом та просив заявлені позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Святошинського районного міста Києва від 23 липня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним і скасовано наказ директора філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» ПАТ «Укрзалізниця» №15/ОС від 28.04.2019 р. про звільнення заступника начальника виробничого структурного підрозділу «Київський центр механізації колійних робіт» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника виробничого структурного підрозділу «Київський центр механізації колійних робіт» АТ «Укрзалізниця» з 28 квітня 2020 р. Стягнуто з Філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 в рахунок стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28 квітня 2020 р. по 23 липня 2020 р. - 76 425 (сімдесят шість тисяч чотириста двадцять п`ять) грн. 15 коп. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі середньомісячної заробітної плати. У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Філія «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» ПАТ «Укрзалізниця» звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення у даній справі 23 липня 2020 року, суд першої інстанції обмежив відповідача у процесуальних правах, проігнорувавши вчасно поданий останнім відзив на позовну заяву та докази, які підкріплювали наведені в ньому доводи. Задовольняючи частково заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції фактично взяв до уваги лише позицію та докази позивача, що потягло за собою ухвалення необґрунтованого рішення.

Відповідач не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо порушення ним вимог трудового законодавства при звільненні позивача.

Так, щодо змін в організації виробництва і праці на підприємстві, відповідач зазначив, що рішенням правління АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» від 24.10.2017 р. № Ц-57/100 Ком. т. було утворено новий відокремлений підрозділ - Філію «Центр діагностики залізничної інфраструктури», до функцій якого перейшли ті обов`язки та обсяг робіт, які раніше здійснювались позивачем, зокрема проведення оглядів колій, у тому числі стрілочних переводів, споруд та пристроїв тощо.

Крім того, рішенням Правління у відповідача було вилучено та передано новоствореному Центру діагностики виробничі функції, техніку та фахівців для здійснення діагностики залізничної інфраструктури.

Внаслідок, всі відповідні роботи (щодо проведення оглядів колій, у тому числі стрілочних переводів, споруд та пристроїв тощо) відповідач здійснювати перестав, адже вони, разом із |працівниками та технічними засобами були повністю віднесені до компетенції Центру діагностики.

У зв`язку зі зменшенням обсягу виконуваних позивачем робіт, на початку 2020 року посадовими особами відповідача було проведено аналіз поточного робочого навантаження Філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин». За результатами такого аналізу було виявлено функціональну та організаційну недоцільність наявності посади, яку займав позивач, оскільки саме йому підпорядковувались працівники і техніка, передані в Центр діагностики, і саме він здійснював контроль за виконанням робіт з діагностики, які відповідач перестав виконувати з огляду на передачу цих функцій іншому структурному підрозділу.

У зв`язку із зазначеними обставинами, директором Філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» ОСОБА_2 було прийнято рішення, оформлене Наказом від 07.01.2020 №03 , про вилучення зі штатного розпису посади Заступник начальника з 30.04.2020 року, а також про попередження працівника, який займає цю посаду про можливе його вивільнення у зв`язку із цим.

На виконання положень ч. 1 ст. 42 КЗпП України, директором відповідача було здійснено оцінку кваліфікації та продуктивності праці наступних працівників, які займали аналогічну із позивачем посаду:

- першого заступника начальника ВСП «Київський центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_10;

- заступника начальника з ремонту ВСП «Київський центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_11;

- заступника начальника з експлуатації ВСП «Київський центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1;

- головного інженера ВСП «Київський центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_3 .

За результатами оперативної наради з кадрового питання від 09.01.2020 р., проведеної за участі начальника сектору правління персоналом та соціальної політики ОСОБА_7, кваліфікація позивача ОСОБА_1 виявилась найменш затребуваною відповідачем з огляду на зміни в роботі філії, визначені рішенням Правління.

Апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що при звільненні позивача із посади роботодавцем не було дотримано вимог статті 43 КЗпП україни, а саме - його звільнення не погоджено з первинною профспілковою організацією.

Так, на думку апелянта, листи - відповіді Первинної профспілкової організації виробничого структурного підрозділу «Київський центр механізації колісних робіт» АТ «Укрзалізниця» від 20.01.2020 року та 26.03.2020 року не містили належної та обґрунтованої аргументації відмови профспілкового органу у наданні згоди на звільнення позивача, що в розумінні положень частини 6 статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», надавало право відповідачу здійснити звільнення за відсутності погодження із профспілкою.

Апелянт також зазначив, що 17.02.2020 р. позивач під підпис був попереджений про заплановане скорочення штатної одиниці та ознайомлений з усіма без виключення наявними посадами, на які можливо було б його перевести, однак, відмовився від запропонованих посад, про що власноруч зазначив на листі-повідомленні від 17.02.2020 р.

05.03.2020р. відповідач надав позивачу додатковий (оновлений) перелік всіх можливих посад для подальшого можливого працевлаштування, з якими останній також ознайомився під підпис, однак рішення свого не змінив.

З огляду на зазначені обставини, ухвалюючи рішення у даній справі, суд дійшов необґрунтованого висновку щодо недотримання відповідачем процедури звільнення позивача ОСОБА_1 з посади.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 зазначає про необґрунтованість її доводів, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зокрема, позивач вказує, що інформація про передачу новоствореному Центру діагностики функцій, техніки та фахівців відповідача не відповідає дійсності.

На думку позивача, відповідачем не було здійснено належної оцінки кваліфікації та продуктивності праці працівників.

Вважає, що доводи, наведені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції про порушення процедури звільнення позивача із займаної посади.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу, з підстав, викладених у ній. Просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, підтримавши доводи, викладені ним у відзиві на скаргу. Просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представників відповідача, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог на підставі наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 працював на Виробничому структурному підрозділі «Київський центр механізації колійних робіт» філії «Центр механізації колійних робіт» AT «Укрзалізниця» на посаді заступника начальника з експлуатації з 25 червня 2015 року.

07 січня 2020 року наказом директора Філії «ЦРЕКМ» ОСОБА_2 № 03 «Про вилучення штатної одиниці», у зв`язку з утворенням нової філії «Центр діагностики залізничної інфраструктури» з огляду на виконання рішення правління ПАТ «Укрзалізниця» від 24.10.2017 року №Ц-57/100 Ком. т., яким вилучено та передано з штатного розпису виробничого структурного підрозділу «Київський центр механізації колійних робіт» штат, який знаходився у безпосередньому підпорядкуванні заступника начальника, що призвело до значного зменшення обсягу виконуваної роботи, контролю та відповідальності, наказано внести зміни до штатного розпису виробничого структурного підрозділу «Київський центр механізації колійних робіт» вилучивши посаду заступника начальника - 1 штатну одиницю з 30.04.2020 року. (том 1 а.с. 152)

09 січня 2020 року директором Філії «ЦРЕКМ» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_2 , начальником сектору управління персоналом та соціальної політики Філілї ОСОБА_7 , головним інженером Філії ОСОБА_8 проведено оцінку кваліфікації та продуктивності праці працівників у зв`язку із запланованим скороченням штатної одиниці відповідно до наказу № 03 від 07.01.2020 року. Зокрема, здійснено оцінку кваліфікації та продуктивності праці наступних працівників:

- першого заступника начальника ВСП «Київський центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_10;

- заступника начальника з ремонту ВСП «Київський центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_11;

- заступника начальника з експлуатації ВСП «Київський центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1;

- головного інженера ВСП «Київський центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_3.

Протоколом оперативної наради з кадрових питань від 09.01.2020 року за результатами проведеної оцінки визначено, що в умовах поточних виробничих завдань та обсягу роботи ВСП «КЦМКР» в цілому та кожного з працівників окремо, кваліфікація ОСОБА_1 є менш затребуваною у зв`язку зі значним зменшенням об`єму виконуваної роботи. (том 1. А.с. 153-154)

Листом від 13.01.2020 року Філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_2 на виконання вимог частини другої статті 49-4 Кодексу законів про працю України, частини третьої статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15.09.1999 № 1045-ХІУ повідомив Професійну профспілкову організацію виробничого структурного підрозділу «Київський центр механізації колійних робіт», що у зв`язку з упорядкуванням організаційної структури виробничого структурного підрозділу «Київський центр механізації колійних робіт» та значним зменшенням обсягу виконуваної роботи, контролю та відповідальності у другій половині квітня 2020 року планується скорочення однієї штатної одиниці (заступника начальника ВСП «КЦМКР»). Запропоновано, за необхідності, провести консультації стосовно заходів щодо звільнення чи зведення або пом`якшення несприятливих наслідків звільнень, та визначити дати таких консультацій (том 1 а.с. 19)

У відповідь на вищевказане звернення, 20.02.2020 року листом №02 голова Професійної профспілкової організації виробничий структурний підрозділ «Київський центр механізації колійних робіт» ОСОБА_9 запропоновав директору філії «ЦРЕКМ» ОСОБА_2 тимчасово припинити чи відмінити заходи, пов`язані з вивільненням працівників до прийняття та затвердження Укрзалізницею відповідної програми розвитку та рекструктурізації. (том 1 а.с. 40-42)

Окрім того, у вказаному листі-відповіді ППО ВСП «КЦМКР» надано оцінку зменшенню обсягів виконуваних робіт (не більше 10%); зазначалося про необхідність внесення змін до штатного розпису та надання проекту такого рішення на розгляд ППО ВСП «КЦМКР». Крім того, надавалась оцінка наявності нещодавно додатково введеної іншої посади - першого заступника ВСП «КЦМКР».

Аналізуючи зміст вказаного Листа-відповіді, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що зазначений документ не містить висновку щодо правової обґрунтованості підстав скорочення відповідачем штатної одиниці (заступника начальника ВСП «КЦМКР»), а містить лише оцінку діям керівництва Філії «ЦРЕКМ» щодо введення у 2019 році до штату посади заступника начальника ВСП «КЦМКР», а також пропозиції тимчасово утриматись від заходів, пов`язаних із вивільненням працівників до прийняття та затвердження Укрзалізницею відповідної програми розвитку та рекструктурізації.Проведення консультацій стосовно заходів щодо звільнення чи зведення або пом`якшення несприятливих наслідків звільнень, на запит директора філії «ЦРЕКМ» ОСОБА_2 , також не запропоновано та дати їх не узгоджено.

Наказом директора Філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_2 від 12.02.2020 року за № 17 «Про затвердження змін до штатного розпису підрозділу, що підпорядковується філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця», затверджено зміни № 1 до штатного розпису підрозділів, що підпорядковуються філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця», затвердженого наказом філії від 09.01.2020 року № 01 «Про затвердження штатних розписів» згідно з додатком, що додається (додаток №1). Керівнику виробничого структурного підрозділу зміни № 1 до штатного розпису підрозділів, що підпорядковуються філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця», наказано запровадити з дотриманням вимог законодавства про працю. (том а.с. 17)

17.02.2020 року позивач ОСОБА_1 під підпис був попереджений про заплановане скорочення його посади, у зв`язку з чим останньому було запропоновано наявні посади в АТ «Укрзалізниця», на які можливо було б його перевести, однак, позивач відмовився від запропонованих посад. (том 1 а.с. 160-162).

05.03.2020 р. позивачу було надано додатковий (оновлений) перелік всіх можливих посад для подальшого можливого працевлаштування, з якими останній також ознайомився під підпис.

04.03.2020 р. директор філії «ЦРЕКМ» ОСОБА_2 та головний інженер ОСОБА_8 звернулись до голови Первинної профспілкової організації ВСП «ЦРЕКМ» з листом за вих. № 6/1461 щодо надання згоди на розірвання трудового договору із заступником начальника виробничого структурного підрозділу «КЦМКР» ОСОБА_1 відповідно до частини 1 статті 40 КЗпП України. (том 1 а.с. 165).

У своїй відповіді від 26.03.2020 р. за вих. № 08 профспілковий орган не погодив розірвання трудового договору з ОСОБА_1 , пославшись на відсутність у зверненні обґрунтування розірвання трудового договору, а також на надані позивачем пояснення щодо особистих мотивів такого звільнення і незгоди із запропонованими позивачу посадами. (том 1 а.с. 165-167)

Наказом директора Філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_2 від 28.04.2020 року за № 15/ОС звільнено ОСОБА_1 , заступника начальника виробничого структурного підрозділу «Київський центр механізації колійних робіт» 30.04.2020 року, у зв`язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку за ст.44 КЗпП України та грошової компенсації за невикористані дні відпустки (основна, за ненормований, за вислугу років). Підстава: наказ від 27.01.2020 № 03 «Про вилучення штатної одиниці», від 12.02.2020 № 17 «Про затвердження змін до штатного розпису підрозділу», від 14.02.2020 № 18 «Про попередження про заплановане звільнення», попередження від 17.02.2020 № ЦРЕКМ-6/837 та від 25.03.2020, № ЦРЕКМ -6/1472, письмові повідомлення первинній профспілковій організації ВСП «КЦМКР» від 13.01.2020 № 6/138 та від 24.03.2020 № 6/1461, лист відповідь ППО ВСП «КЦМКР» від 26.03.2020 за № 08. (том 1 а.с. 168)

Згідно із частиною сьомою статті 43 КЗпП Українита частиною шостою статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Розглядаючи трудовий спір з урахуванням положень частини сьомої статті 43 КЗпП України та статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", суд повинен з`ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення. Оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 226/1664/18.

Верховний Суд України у постанові від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-163цс14 вказав, що аналіз частини шостої статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови.

В аспекті положень частини сьомої статті 43 і частини шостої статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова "обґрунтований", яке означає "бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами".

Отже, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Вказані правові висновки викладено Верховним Судом України у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-703цс15.

Розглядаючи даний трудовий спір, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення у справі, не врахував доводів відповідача та не дав належної оцінки обґрунтованості відмови профспілкового органу у наданні згоди на звільнення позивача з посади.

В той же час, колегія суддів апеляційного суду вважає слушними доводи апеляційної скарги щодо відсутності у рішенні профспілкового органу про відмову в наданні згоди на звільнення позивача достатньої аргументації та посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав. У висновку не міститься будь-яких даних щодо фактичних обставин і підстав звільнення позивача, його ділових і професійних якостей.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по даній справі докази, колегія суддів апеляційного суду встановила, що на підприємстві відбулося скорочення штату, про наступне вивільнення позивач був попереджений за два місяці та йому були запропоновані усні наявні на підприємстві вакантні посаді, згоди на переведення на які працівник не надав, тож ураховуючи необґрунтовану відмову профспілкового комітету в наданні згоди на звільнення, роботодавець звільнив ОСОБА_1 із дотриманням вимог трудового законодавства

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи позивача щодо недоцільності скорочення його посади, з огляду на викладені положення статті 64 ГК України, відповідно до якого підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

З урахуванням наведеного, колегія апеляційного суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення з мотивів, викладених у мотивувальній частині постанови відповідно до ст. 376 ЦПК України у зв`язку з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду встановленим по справі обставинам та порушення норм матеріального права.

Відповідно до частини 1,13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.Згідно частини 7 вказаної статті, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 липня 2020 року у даній справі - скасувати.

Ухвалити у даній справі нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Судові витрати, понесені Філією «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на оплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) гривень 40 коп. компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 січня 2021 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Ігнатченко Н.В.