Справа № 656/652/21
Номер провадження 2/656/159/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року смт Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Херсонської області Ференц Р.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання та реєстрації АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 ) про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

19.11.2021 року ОСОБА_1 звернулася в Іванівський районний суд Херсонської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2021 року у провадження судді Іванівського районного суду Херсонської області Ференц Р.І. передана дана справа.

Вивчивши матеріали заяви встановлено, що позов не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України, виходячи з врахуванням наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм чинного ЦПК України, у позовній заяві почергово повинно бути викладено по кожній позовній вимозі: зміст позовної вимоги, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує цю позовну вимогу та зазначення доказів, що її підтверджує, наявність підстав для звільнення від доказування.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин підстави також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше - для визначення предмета доказування по даній справі.

Зважаючи на те, що рішення суду підляга¬ють примусовому виконанню, мають загальнообов`язковий характер згідно вимог ст. 14 ЦПК України, оскільки вони реалізуються шляхом оформлення майнових або особистих немайнових прав громадян.

З резолютивної частини позовної заяви вбачаються вимоги стосовно визнання договору позики дійсним та визнання права власності на нежитлову будівлю магазину-кафе з надвірними будівлями та спорудами а також на земельну ділянку на якій розташована нежитлова будівля.

Підставами звернення в суд з даним позовом у позивачки було підписання між сторонами договору позики на загальну суму 350000 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно - вартістю майна.

Разом з тим, виходячи зі змісту ст. 176 ЦПК України ціна позову повинна визначатися, виходячи із дійсної вартості зазначеного майна.

Позивачка визначила ціну позову в розмірі 350000 грн виходячи з суми, яка вказана в договорі позики, долучивши при цьому квитанцію про сплату судового збору у розмірі 4408,00 грн.

Позивачка, висуваючи позовну вимогу про визнання права власності на нерухоме майно нежитлову будівлю магазину-кафе з надвірними будівлями та спорудами, а також на земельну ділянку на якій розташована нежитлова будівля, окрім свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю магазину-кафе, яке видане 27.09.2002 року виконавчим комітетом Нововасилівської сільської ради та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.09.2021 року не додано, які б підтверджували дійсну вартість нерухомого майна.

Як вбачається з позовної заяви позивачкою ціна позову визначена в розмірі 350000 гри, але документ, який підтверджує вартість спірного майна (нежитлова будівля і земельна ділянка) та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності до суду не надала.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності ціна позову визначається - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, пункт 1.2.1 судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Виходячи з вищевикладеного, позивачці необхідно надати відомості, які б підтверджували дійсну реальну вартість майна на день звернення до суду та сплатити відповідний судовий збір, оскільки позовна вимога про визнання права власності є вимогою майнового характеру.

А тому, вивчивши матеріали справи суддя дійшов висновку, що всупереч положенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України, подана позовна заява не містить доказів сплати судового збору, виходячи з вартості майна на день звернення до суду із зазначенням виходячи з цього ціни позову.

Таким чином, позивачу необхідно визначити ціну позову, виходячи з дійсної вартості нерухомого майна та сплатити судовий збір, надати відомості, які б підтверджували дійсну реальну вартість нерухомого майна на день звернення до суду та сплатити відповідний судовий збір, оскільки відсутність вказаних документів унеможливлює визначення правильності сплати ним судового збору.

Суддя роз`яснює, що дійсну ціну позову можливо встановити шляхом звернення позивача до відповідних експертних та інших установ для визначення оцінки майна, після чого можливо встановити дійсну ціну позову і сплатити відповідний розмір судового збору.

Результати оцінки є чинними протягом шести місяців від дати оцінки, якщо інший строк не передбачений у звіті щодо незалежної оцінки і коли строк дії звіту не вказаний оцінювачем, такий строк може бути нормативно визначений відповідними органами, які використовують даний звіт, з урахуванням чинного законодавства.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів, визначені Законом України № 2658-III від 12.07.2001 року "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Статтею 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору - це звіт про оцінку майна.

Положення цього Закону поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні.

Відповідно до ч.1 ст.9 вказаного Закону, методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Положення (національні стандарти) оцінки майна визначають випадки застосування оцінювачами методичних підходів оцінки ринкової вартості майна та випадки і обмеження щодо застосування методичних підходів до визначення неринкових видів вартості майна. При цьому, якщо законами або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, договором на проведення оцінки майна або ухвалою суду не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість.

Крім цього, суддя звертає увагу на наявність в резолютивній частині позовної заяви двох вимог, одна з яких є вимогою немайнового характеру.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Оскільки позовна заява містить недоліки, то суддя відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст..ст. 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України, передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст..ст.175 і 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом із тим суд роз`яснює, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедент ними є рішення ЄСПЛ у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання збоку держави.

Дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Відповідно до ч.5 ст. 95 ЦПК України, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Проте, надані позивачкою копії правовстановлюючих документів на нерухоме майно, власником якого позивачка не є, однак таке майно є предметом спору, стосовно такого майна висунуто позовну вимогу, і таке майно належить відповідачу по справі, зважаючи на те, що такі документи засвідчено позивачкою, проте не відображено у позові місце знаходження оригіналів таких документів.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 175-177, 185, 258-261, 353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - залишити без руху.

Надати позивачці ОСОБА_1 строк для усунення недоліків не більше п`яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху (згідно змісту мотивувальної частини ухвали) шляхом подачі в суд підтверджуючих документів виконання вимог ухвали і усунення недоліків.

Копію ухвали про залишення заяви без руху надіслати позивачці ОСОБА_1 на вказану адресу.

У разі невиконання вимог ухвали у визначений строк, заява буде вважатися не поданою і повернута, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Інформацію щодо справи, що розглядається учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет веб-адреса сторінки: http://court.gov.ua. а також на офіційній веб-сторінці суду: http://iv.ks.court.gov.ua/ .

Суддя Р. І. Ференц