Справа № 740/4806/19
Провадження № 2/740/43/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участі секретаря судових засідань Дьоміною Н.А.,

з участю представника відповідача Ільющенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області, про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області на його користь матеріальну шкоду в розмірі 47 505 грн 88 коп., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля для встановлення вартості завданої матеріальної шкоди в розмірі 1 300 грн, 6 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати по сплаті судового збору.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 22 березня 2019 року на належний йому автомобіль марки «Audi A8», 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 впало дерево ялини.

З метою фіксації вказаної події він викликав працівників поліції та посадових осіб управління житлово-комунального господарства та будівництва, відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення, які 22 та 26 березня 2019 року зафіксували факт пошкодження автомобіля марки «Audi A8».

22.03.2019 він звернувся до виконавчого комітету Ніжинської міської ради з приводу відшкодування завданої шкоди і в листі від 29.03.2019 йому рекомендовано надати висновок експерта про пошкодження транспортного засобу, вартість його відновлення та довідку страхової компанії про проведення страхування від стихійного лиха. Також повідомили, що згідно п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 №562 «Про відшкодування збитків особам, які постраждали від надзвичайних обставин» не передбачено відшкодування ремонту автомобілів, пошкоджених в наслідок падіння дерев. Виконавчий комітет має повноваження надати потерпілим від надзвичайних подій матеріальну допомогу, розмір якої буде залежати від обсягу збитків та матеріального і фінансового стану заявника.

Ним було замовлено експертизу для встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля, яка згідно висновку автотоварознавчого дослідження становить 47505,88 грн. Вартість вказаного висновку 1300 грн.

Після проведення автотоварознавчого дослідження 07.06.2019 він звернувся до виконавчого комітету, але йому було відмовлено у відшкодуванні майнової шкоди, завданої в зв`язку з падінням дерева на його автомобіль.

Внаслідок зазначеної події автомобіль отримав механічні пошкодження, які згідно з висновком експертного дослідження становлять 47 505,88 грн. Крім того, йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 6000,00 грн і яка полягає в тому, що він зазнав душевних страждань внаслідок порушення його прав, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, необхідності звертатися до фахівців з відновлення транспортного засобу. Також зазначає, що ним понесено витрати на проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля в сумі 1300, 00 грн.

Вказуючи, що саме за виконавчим комітетом Ніжинської міської ради закріплено обов`язок утримання об`єктів благоустрою комунальної власності, просить стягнути з відповідача суму заподіяних збитків.

19 грудня 2019 представник відповідача - виконавчого комітету Ніжинської міської ради подав до суду відзив на позов, в якому вказує на те, що на місце події був здійснений виїзд посадових осіб Управління житлово-комунального господарства та будівництва, відділу надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення, які зафіксували факт пошкодження автомобіля. Відповідно до акту від 26.03.2019 автомобіль марки «Ауді А8» був припаркований на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_1 поряд з двома ялинками. 22.03.2019 одна з ялинок висотою близько 12-15 метрів зламалася від вітру та впала на автомобіль, пошкодивши його.

Зазначає, що позивач безпідставно вважає, що відшкодувати матеріальні та моральні збитки має саме громада в особі виконавчого комітету Ніжинської міської ради, оскільки виконавчий комітет не є балансоутримувачем прибудинкової території за вказаною адресою, та жодних доказів вини відповідача у заподіянні майнової та моральної шкоди внаслідок падіння дерева позивачем не надано. Позивач не довів належними та допустимими доказами, в чому саме полягала неправомірність дій виконавчого комітету Ніжинської міської ради у спричиненій йому шкоді. Позивач на власний розсуд обрав місце паркування свого автомобіля та залишив його в житловій зоні під деревом, а не на спеціально відведеному майданчику, чим порушив вимоги ст.21 ЗУ «Про автомобільний транспорт», яка забороняє власникам (користувачам) транспортних засобів зберігати їх у житлових зонах поза спеціально відведеними для цього майданчиками, а тому майнова шкода була заподіяна внаслідок недбалості та необережності самого відповідача.

27 грудня 2019 року позивач подав до суду заперечення на відзив, в якому вказує на те, що дерево, яке впало на належний йому автомобіль, знаходилося на землі комунальної власності, тобто його власником є територіальна громада міста, тому вважає що обов`язок по відшкодуванню заподіяної шкоди слід покласти саме на виконавчий комітет Ніжинської міської ради, до відання якого в силу підп.7 п. «а» ст.30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» належать організація благоустрою населених пунктів; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій; організація озеленення та яким не було належним чином забезпечено організацію роботу з питань благоустрою.

Твердження відповідача про порушенням ним ст.21 ЗУ «Про автомобільний транспорт» не заслуговують на увагу, оскільки після пошкодження його автомобіля він викликав працівників поліції з метою фіксації події і згідно довідки Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області в його діях під час залишення автомобіля в даному місці відсутні порушення Прави дорожнього рху. Крім того, дорожні знаки, що встановлюють заборону для паркування автомобілів чи/або стоянку автомобіля біля будинку АДРЕСА_1 , відсутні.

Твердження відповідача про те, що дерево ялини, яке розташоване за вищезазначеною адресою, належить громадянам вказаного житлового будинку, а територія, де розташовані дерева ялини, не є територією загального користування, не відповідає дійсності, оскільки після пошкодження його автомобіля виконавчим комітетом Ніжинської міської ради Чернігівської області було винесено рішення від 06 червня 2019 року за №179 про видалення зелених насаджень на території м.Ніжина, відповідно до якого виконавчий комітет дозволив управлінню житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради організувати та виступити замовником робіт з видалення дерев, які є аварійними та непридатними до вторинного використання, без оплати відновлювальної вартості згідно з додатком. В додатку до вказаного рішення зазначено перелік адрес зелених насаджень, що підлягають видаленню, зокрема по АДРЕСА_1 дерево ялини.

Позивач та його представник - адвокат Гордієць В.С. в судове засідання не з*явилися, подавши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримку позову.

Представник відповідача - виконавчого комітету Ніжинськоїміської ради - Ільющенко С.В. в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити з мотивів, викладених у письмовому відзиві, вказуючи, на те що відповідач не є балансоутримувачем об`єктів благоустрою зеленого господарства за адресою АДРЕСА_1 та його дії не знаходяться в причинно-наслідковому зв*язку з пошкодженням автомобіля позивача.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області - в судове засідання не з*явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (ст.13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч.1 ст.55).

Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ст. 76 ЦПК України).

Судом встановлено, що власником автомобіля марки «Audi A8», 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 (а.с.11).

22 березня 2019 року на належний ОСОБА_1 автомобіль марки «Audi A8» 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , впало дерево ялини.

Актом обстеження наслідків падіння дерева від 26.03.2019, складеного комісією в складі: начальника відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення, головного спеціаліста коммунального відділу управління житлово-комунального господарства та будівництва, головного спеціаліста сектору з питань претензійно-позовної роботи та запобігання корупції відділу юридично-кадрового забезпечення зафіксовано пошкодження вказаного автомобіля внаслідок падіння дерева ялини, перелічено отримані пошкодження та рекомендовано власнику автомобіля звернутися із заявою про надання матеріальної допомоги та запропоновано в подальшому не паркувати його біля дерев і страхувати своє майно від негативних наслідків надзвичайних подій або стихійного лиха. (а.с.14).

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 024/19 від 26 березня 2019 року шкода, завдана власнику пошкодженням автомобіля «Audi A8», 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 47505,88 грн. (а.с.17-31).

Судом встановлено, що на момент падіння дерева будь- які обмежувальні знаки чи заборони щодо стоянки автомобіля були відсутні, як і відсутні відомості про порушення Правил дорожнього руху власником автомобіля марки «Audi A8» ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 05.08.2019 (а.с.36).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області №179 від 06 червня 2019 року «Про видалення зелених насаджень на території м.Ніжина» надано дозвіл управлінню житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради організувати та виступити замовником робіт з видалення дерев, які є аварійними та непридатними до вторинного використання, без оплати відновлювальної вартості, згідно з додатком, в якому зазначено перелік адрес зелених насаджень, що підлягають видаленню, зокрема: АДРЕСА_2 1 дерево (ялина) (а.с.53-54).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про місцеве самоврядування» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно статті 10 вказаного Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно з підпунктом 7 пункту «а» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: організація благоустрою населених пунктів; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій; організація озеленення; охорона зелених насаджень і водойм тощо.

Пунктом 1 статті 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що до об`єктів благоустрою, крім інших, належать вулиці та прибудинкові території.

Згідно статті 15 цього Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Статтею 20 цього Закону визначено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування.

Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Відповідно до ст.1,13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою відносяться парки, сквери, бульвари, вулиці, провулки, узвози, проїзди, шляхи, площі, майдани, набережні, прибудинкові території, пляжі, кладовища, рекреаційні, оздоровчі, навчальні, спортивні, історико-культурні об`єкти, об`єкти промисловості, комунально-складські та інші об`єкти у межах населеного пункту.

Елементами благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях (п.2 ч.1 ст.21 Закону).

Відповідно до пунктів 2.1, 5.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), на конкурсних засадах державними або місцевими органами влади призначаються підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства та є їх балансоутримувачами.

На підставі пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів.

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є лише вповноважене органами місцевого самоврядування на конкурсних засадах підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

У випадку відсутності вповноваженого у встановленому законом порядку балансоутримувача відповідно до п. 5.5. Правил відповідальними за утримання зелених насаджень і належний догляд за ними є місцеві органи самоврядування.

Пунктом 3 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2006 року № 1045 видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється, зокрема, за рішенням виконавчого органу міської, селищної, сільської ради на підставі ордера.

Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень на подвірї біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2019 року (справа № 211/1489/13-ц), від 04 вересня 2019 року (справа №200/22129/16-ц).

В матеріалах справи наявні листи-відповіді КП «ВУКГ», КП «Керуюча компанія «Північна», КП «СЄЗ» з яких вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 та прибудинкова територія із зеленими насадженнями не знаходяться на балансі вказаних підприємств та вони е є його балансоутримувачами.

Аналіз норм пункту 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» дає підстави дійти висновку про те, що громадяни вправі звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Відповідно до ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Виходячи зі змісту ст.1166 ЦК України та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а на останнього в даному випадку покладається лише обов`язок доведення факту заподіяння шкоди та її розміру.

Оцінюючи надані позивачем докази по справі, суд вважає, що позивачем доведено факт заподіяння йому матеріальної шкоди внаслідок пошкодження належного йому автомобіля через падіння дерева на прибудинковій териротії будинку АДРЕСА_1 .

У даному випадку дерево, яке упало на належний позивачу автомобіль, було розташоване на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста. Відсутні дані про те, що це дерево відповідно до вимог частини п`ятої статті 28 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" перебувало на балансовому обліку будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування, тобто балансоутримувач не був визначений, у зв`язку з чим за падіння дерева на автомобіль відповідає виконавчий орган місцевої ради, оскільки визначення балансоутримувача дерев та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а не самої міської ради. Тобто, матеріально відповідальним за падіння позабалансового дерева на автомобіль згідно закону є виконавчий орган місцевої ради.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 024/19 від 26 березня 2019 року щодо проведення дослідження автомобіля «Audi A8» 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого від падіння на нього дерева 22.03.2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу його складників та з урахуванням суми ПДВ у вартості робіт, станом на 24.03.2019, становить 47505,88 грн.

Згідно квитанції №024/19 від 24 березня 2019 року за експертне автотоварознавче дослідження автомобіля «Audi A8» позивачем було сплачено 1300 грн.

Таким чином, позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 48805 грн 88 коп. підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.При цьому суд має виходити із засад розумності, поважності та справедливості.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу суд враховує глибину та тривалість душевних страждань позивача, чисельність негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок пошкодження його майна, істотність вимушених змін у способі життя позивача та інші обставини, які мають вагоме значення.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись засадами розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивача має бути стягнено 2 000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 54805 грн 88 коп., судом вирішено позовні вимоги задовольнити часткового в сумі 50 805 грн 88 коп., тобто позовні вимоги задоволені на 92,70% (50805,88 х 100 : 54805,88 =92,70), що є підставою для стягнення на користь позивача з відповідача 1 424 грн 61 коп. судового збору (1 536,80 х 92,70: 100 =1 424,61).

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Керуючись ст. 1166, 1167 ЦК України, Законом України «Про благоустрій населених пунктів», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 4, 11-13, 81, 82, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області, про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області (Чернігівська область, м. Ніжин, пл. імені Івана Франка, 1, код ЕДРПОУ 04061783) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 грн 88 коп. у відшкодування майнової шкоди, 2 000 грн моральної шкоди та 1424 грн 61 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього стягнути 52230 (п`ятдесят дві тисячі двісті тридцять) грн 49 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова