УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 760/11544/16-ц

провадження № 61-17060ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Рибінцевим Сергієм Сергійовичем, на постанову Київського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа державний нотаріус Дев`ятої київської нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року вказаний позов залишено без розгляду в зв`язку з неявкою позивача та його представника в три останні судові засідання 10 березня 2021 року, 07 червня 2021 року та 30 червня 2021 року.

Не погоджуючись із указаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року в складі колегії суддів Борисової О. В., Ратнікової В. М., Левенця Б. Б. ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційний суд виходив із того, що неявка позивача в судові засідання 10 березня 2021 року, 07 червня та 30 червня 2021 року не може вважатися повторною, оскільки матеріали справи не містять доказів отримання позивачем судових повісток на 10 березня 2021 року та 30 червня 2021 року, а конверт з повісткою на 07 червня 2021 року повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому відсутня необхідна умова залишення позову без розгляду як повторна поспіль неявка належно повідомленого позивача в судові засідання. При цьому, відповідно до договору про надання адвокатських послуг від 27 березня 2018 року повноваження адвоката Байдика О. А. на представництво інтересів позивача закінчилися 27 березня 2019 року. Інших будь-яких документів на підтвердження повноважень адвоката Байдика О. А. на представництво інтересів позивача ОСОБА_2 в суді першої інстанції матеріали справи не містять. Станом на 2021 рік договір про надання адвокатських (юридичних) послуг від 27 березня 2018 року припинив свою дію, але суд першої інстанції не перевірив наявність повноважень адвоката Байдик O. A. та безпідставно послався в оскаржуваній ухвалі про належне повідомлення позивача про дати судових засідань на 10 березня 2021 року, 07 червня 2021 року та 30 червня 2021 року через адвоката Байдика O. A. як представника позивача.

20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 через представника подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду та просить скасувати її як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального й процесуального права. Зазначає, що при поданні позову ОСОБА_2 вказав для листування АДРЕСА_1 , яка була перейменована на АДРЕСА_1 , та всупереч вимогам статті 131 ЦПК України не повідомив про це суд першої інстанції, а тому надсилання судових повісток на вказану ОСОБА_2 адресу, незважаючи на невручення йому кореспонденції, є належним повідомленням про час та місце судового засідання. Посилається на те, що враховуючи вимоги частини четвертої статті 64 ЦПК України позивач та його представник не повідомляли суд про припинення представництва або обмеження повноважень адвоката Байдика О. А.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України позов залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз указаної норми дає підстави для висновку про те, що умовами залишення позову без розгляду у випадку неявки в судове засідання позивача є: повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання; повідомлення позивача про час та місце судового засідання належним чином; нез`явлення в судове засідання позивача перешкоджає вирішенню спору; від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, правом на залишення позову без розгляду суд першої інстанції наділений лише у випадку повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Апеляційний суд установивши, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи 10 березня 2021 року, 07 червня та 30 червня 2021 року, дійшов правильного висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду.

Ураховуючи викладене, підстави вважати, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення у справі «Гурепка проти України», заява № 38789/04, від 08 квітня 2010 року).

Разом з тим, право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (рішення у справі «Трудов проти Росії», заява № 43330/09, від 13 грудня 2011 року).

Посилання на перейменування вулиці з «АДРЕСА_1» на «АДРЕСА_1» та не повідомлення суд про таку зміну не беруться до уваги, оскільки перейменування вулиці не є зміною місця проживання у розумінні частини першої статті 131 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що враховуючи вимоги частини четвертої статті 64 ЦПК України позивач та його представник не повідомляли суд про припинення представництва або обмеження повноважень адвоката Байдика О. А. не беруться до уваги, оскільки повноваження адвоката на представництво інтересів позивача припинилися у зв`язку із закінченням строку дії договору про надання адвокатських послуг, а не через дострокове припинення таких повноважень самим позивачем, відповідно, у такому випадку, позивач не зобов'язаний повідомляти про це суд.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Рибінцевим Сергієм Сергійовичем, на постанову Київського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук