РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2021 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар Сауляк Я.О.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської державної лікарні ветеринарної медицини м. Херсон про витребування трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Херсонської міської державної лікарні ветеринарної медицини м. Херсон про витребування трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 12390,54 грн.

Позов мотивував тим, що 12.12.2006 року позивач був прийнятий на роботу до Херсонської міської Державної лікарні ветеринарної медицини на посаду епізоотолога Комишанської дільниці ветеринарної медицини. 12.07.2007 року переведений на посаду завідуючого Комишанської дільниці ветеринарної медицини. 28.08.2018 року позивач подав заяву про надання відпустки, але йому безпідставно відмовили, після чого написав заяву на звільнення за власним бажанням. 10.09.2018 року, позивач одержав наказ про звільнення але трудову книжку йому видано не було. 15.10.2018 року позивач прибув до лікарні, але і цього дня трудова книжка видана не була. Через не видачу трудової книжки, з вини відповідача, позивач не мав змоги влаштуватися на роботу, а тому був позбавлений засобів для власного існування. Посилаючись на зазначені обставини просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 04.12.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 17.01.2019 року здійснено перехід до спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

16.05.2019 року представник відповідача надав відзив на позов, яким заперечував проти його задоволення, посилаючись на його необґрунтованість.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у наданому до суду позові. При цьому зазначив, що відповідач не насилав на його адресу поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, з письмовою заявою про видачу трудової книжки до відповідача він не звертався, згоди на пересилання трудової книжки засобами поштового зв`язку не надавав та надавати наміру не має.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся про слухання справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

За змістом ст. 24 КЗпП України визначено, що укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року № 301, Інструкцією № 58 та іншими актами законодавства.

Так, відповідно до п.4.1 та 4.2 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Якщо письмової згоди на пересилання трудової книжки поштою роботодавець не отримав, то слід керуватися нормами пункту 6.2 Інструкції № 58, відповідно до яких трудові книжки та їх дублікати, що не були одержані працівниками при звільненні, зберігаються протягом двох років у відділі кадрів підприємства окремо від інших трудових книжок працівників, які перебувають на роботі. Після цього строку не затребувані трудові книжки (їх дублікати) зберігаються в архіві підприємства протягом 50 років, а по закінченні зазначеного строку їх можна знищити в установленому порядку.

Статтею 4 ЦПК України встановлено право на звернення до суду за захистом, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту статті 13 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Згідно наказу Херсонської міської державної лікарні ветеринарної медицини № 30-к від 10.09.2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади завідуючого Комишанської дільниці ветеринарної медицини - уповноваженого ветеринара Херсонської міської державної лікарні ветеринарної медицини за власним бажанням 10.09.2018 року.

12.09.2018 року складено акт за вих.№15-1-09-305, зі змісту якого убачається, що ОСОБА_1 відмовився отримати трудову книжку.

З табелю робочого часу за вересень 2018 року та актів прийому передачі від 10.09.2018 року, убачається, що ОСОБА_1 був присутній на роботі в день звільнення 10.09.2018 року, отже в даному випадку, обов`язок відповідача щодо надсилання поштового повідомлення позивачеві із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, відсутній.

Аналіз положення ст. 235 КЗпП України, на яку посилається позивач, свідчить про те: що для його застосування необхідна наявність таких складових: затримка у видачі трудової книжки: вина власника або уповноваженого ним органу у цій затримці.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку, у зв`язку з неповерненням йому трудової книжки з вини відповідача.

З наданих з боку відповідача доказів убачається, що після звільнення ОСОБА_1 вчинялися дії для вручення йому трудової книжку, в тому числі здійснено вихід за адресою місця проживання позивача, що підтверджується доповідними актами від 13.09.2018 року вих. №15-1-09-309 та 17.09.2018 року вих. №15-1-09-310.

В судовому засіданні встановлено і підтверджується поясненнями позивача ОСОБА_1 , що останній з письмовою заявою про видачу трудової книжки до відповідача не звертався, згоди на пересилання трудової книжки засобами поштового зв`язку не надавав.

З огляду на викладене, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, враховуючи пояснення учасників справи, в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки вина відповідача у затримці видачі трудової книжки не доведена, при цьому позивач не позбавлений можливості отримати належну йому трудову книжку, оскільки під час розгляду справи не встановлено, що відповідач чинить цьому перешкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-13, 81, 141, 258, 259, 263- 265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Херсонської міської державної лікарні ветеринарної медицини м. Херсон про витребування трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції до Херсонського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Ю.М.Єпішин