ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року

м.Суми

Справа №589/3168/19

Номер провадження 22-ц/816/45/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

третя особа - Шосткинська міська рада Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 квітня 2020 року в складі судді Лєвші С.Л., ухвалене в м. Шостка,

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом демонтування самовільного розширення елементів прибудови до будинку, розміром 2,22 м х 5,35 м, яка розташована на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та привести їх в попередній стан згідно із проектною документацією будівництва.

Позовні вимоги мотивовано тим, що заявниця є власницею частини квартири, розташованої на другому поверсі вказаного будинку, а відповідачка мешкає на першому поверсі. У 2016 році ОСОБА_2 розширила кухню та балкон шляхом прибудови без розроблення відповідної проектної документації, внаслідок чого квартира заявниці опинилась у небезпеці, оскільки відстань від навісу під`їзду до прибудови приблизно 30 см, а покрівля прибудови закріплена за балкон позивачки, що призводить до його руйнування. Заявниця вважає свої права порушеними та просить їх захистити шляхом зобов`язання демонтувати самовільну добудову та приведення будинку в попередній стан згідно з проектною документацією.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом демонтування самовільного розширення елементів прибудови до будинку, розміром 2,22 х 5,35 м, яка розташована на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та приведення їх в попередній стан згідно із проектною документацією будівництва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявниця не була належним чином повідомлена про розгляд справи, суд надсилав процесуальні документи, позовну заяву та повістки за адресою позивачки, яка розписувалась про їх отримання від імені ОСОБА_2 . Зазначає, що дійсно нею було зведено прибудову до квартири, проте це будівництво узаконене та введене в експлуатацію, а приписи та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за самочинне будівництво, на які послався місцевий суд, судовими рішеннями скасовані. Також звертає увагу на те, що доказів порушення прав позивачки, зокрема, створення перешкод у користуванні житлом, матеріали справи не містять.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду залишити без змін. Зазначає, що незважаючи на те, що прибудова відповідачкою узаконена, земельна ділянка, на якій вона зведена, належить на праві спільної власності всім мешканця будинку, у тому числі і заявниці, які дозволу на забудову не давали. Також вказує на дискомфорт та незручності у зв`язку зі зведення спірної добудови.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу без сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 , яка розташована на другому поверсі будинку (а.с.7, 8).

ОСОБА_2 належить 1/2 частина квартира АДРЕСА_1 , яка розташована на першому поверсі будинку (а.с. 69, 70, 71).

З відповіді Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області №40/1018/3302-16 від 26 вересня 2016 року вбачається, що за результатами позапланової перевірки встановлено початок у квітні 2016 року робіт по влаштуванню прибудови розміром 2,22 м х5,35 м до належної ОСОБА_2 квартири, без розробленого проекту та без декларації про початок виконання будівельних робіт. За результатами вказаної перевірки ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності, накладено штраф та надано припис від 30 серпня 2016 року з вимогами усунути порушення (а.с. 11).

Станом на 17 жовтня 2016 року допущені відповідачкою порушення та вимоги припису не були усунуті (а.с. 12).

Згідно з відповіддю Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області №40-1018/1181-17 від 03 квітня 2017 року ОСОБА_2 виконала вимги припису від 30 серпня 2016 року, тобто усунула порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (а.с. 13).

З відповіді Державної архітектурно-будівельної інспекції України №40-201-(90-9)/5880 від 11 липня 2017 на розгляд звернення ОСОБА_1 , вбачається, що інспекцією була проведена перевірка у період з 16 червня 2017 року по 22 червня 2017 року, за наслідками якої встановлено, що ОСОБА_2 не виконала припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 30 серпня 2016 року - прибудова була добудована, об`єкт експлуатується, однак не прийнятий в експлуатацію. Водночас, було встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на 1/2 частину квартири вже разом з добудовою. В результаті був складений акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення від 22 червня 2017 року, ОСОБА_2 наданий обов`язковий до виконання припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 22 червня 2017 року (а.с. 22-24).

З відповіді Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області №40-1018/2191-17 від 18 липня 2017 року на звернення ОСОБА_1 вбачається, що за результатами перевірки ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності, накладено штраф та надано припис з вимогами усунути порушення у порядку встановленому законодавством. Штраф був сплачений ОСОБА_2 в добровільному порядку. Також, за результатами перевірки на ОСОБА_2 складено матеріали на притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання припису та за експлуатацію завершеного будівництвом прибудови до квартири без прийняття в експлуатацію та видано припис за вимогою усунути порушення у порядку встановленому законодавством - оформити право власності або користування на земельну ділянку під прибудовою до квартири АДРЕСА_1 та прийняти об`єкт в експлуатацію. В разі невиконання зазначеного припису виконати роботи по демонтажу прибудови в добровільному порядку. Термін виконання припису був встановлений до 22 серпня 2017 року (а.с. 28, 29).

З відповіді Сумської обласної державної адміністрації №0696-06/т від 01 серпня 2017 року на розгляд звернення ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_2 припис з вимогами усунути порушення у порядку встановленому законодавством від 30 серпня 2016 року не виконала, документів, які б підтверджували ведення в експлуатацію вищевказаної прибудови до квартири або рішення суду з даного питання, нею не надано, а право власності або користування на земельну ділянку під прибудовою до квартири не оформлено (а.с. 30-32).

Матеріали справи також містять відповідь Виконавчого комітету Шосткинської міської ради №01-13/1087-Т від 08 травня 2019 року на звернення ОСОБА_1 , згідно з якою рішенням Виконавчого комітету від 28 лютого 2005 року № 57 ОСОБА_2 був наданий дозвіл на перепланування квартири АДРЕСА_1 за рахунок будівництва балкону розміром 2,5 м х 5 м (а.с. 44).

Водночас, рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 червня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено та скасовано постанови головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області № 319 та № 319/1 від 06 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , справу про адміністративне правопорушення закрито.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року скасовано припис Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області від 22 червня 2017 року № 319 в частині вимоги щодо прийняття прибудови до квартири ОСОБА_2 в експлуатацію.

З викладених вище обставин вбачається, що на день ухвалення оскаржуваного рішення у даній справі відносно спірної добудови до квартири ОСОБА_2 приписи контролюючих органів щодо усунення порушень вимог містобудівного законодавства були відсутні. Крім того, право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири зареєстроване з урахуванням площі виконаної нею прибудови до будинку, розміром 2,22 х 5,35 м, яка розташована на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 69-74).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначених вище обставини не врахував, а виходив з того, що права заявниці ОСОБА_1 порушені відповідачкою ОСОБА_2 та підлягають захисту шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення. Зокрема, суд вважав, що відповідачка не скористалась своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву з викладенням заперечень, доказів на їх підтвердження, тобто суд дійшов висновку, що докази позивачки залишились не спростованими. Відтак, на думку суду, ОСОБА_2 самовільно, без відповідної проектно-дозвільної документації виконала будівельні роботи по збільшенню довжини та ширини існуючого балкону та реконструкції належної їй квартири. При цьому, суд не вказав, яким чином розширення балкону та кухні відповідачки без проектно-дозвільної документації та без відповідного дозволу органу місцевого самоврядування порушує права позивачки.

Колегія суддів апеляційного суду з висновком суду першої інстанції про задоволення позову не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За правилами ч. 1 і ч. 2 ст. 128, ч. 1 і ч. 2 ст. 131 ЦПК України судова повістка вручається учаснику справи під розписку про одержання повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручили. Розписка повертається до суду.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачки ОСОБА_2 про розгляд справи за встановленим судом першої інстанції її зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 50). Натомість, місцевий суд надіслав відповідачці повістку з копією позовної заяви та ухвалою про відкриття провадження у справі за адресою місця проживання позивачки ОСОБА_1 : АДРЕСА_5 (а.с. 52), тому розписку про вручення поштової кореспонденції саме відповідачці колегія суддів апеляційного суду до уваги не приймає (а.с. 54).

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Складовою частиною визначеного ст. 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У рішеннях від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» і від 03 жовтня 2017 року у справі «Віктор Назаренко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції.

Суд першої інстанції на зазначені вимоги закону та практики його застосування уваги не звернув, розглянув справу за відсутності учасника справи, щодо якого відсутні відомості про належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи 15 квітня 2020 року, розгляд справи не відклав, чим порушив конституційне право на участь у судовому розгляді та вимоги ст. 6 Конвенції щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Зазначені порушення, з огляду на вимоги п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в рішенні від 01 грудня 2004 року N 18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Звідси, поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що позивач вважає чи припускає, що начебто певні обставини впливають на його правове становище.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Таким чином, встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим під час судового розгляду.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, ОСОБА_1 зазначала, що незаконна прибудова, влаштована відповідачкою, погіршує її умови проживання у квартирі поверхом вище, а саме: житло позивачки опинилось у небезпеці, оскільки через влаштований над прибудовою дах стало легко потрапити до її квартири. Також прибудовою закрито газову трубу, а покрівля прибудови закріплена за балкон позивачки, що, на її думку, призводить до руйнування балкону.

Проте, факт порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів позивачки відсутній, оскільки обставина не введення в експлуатацію спірної добудови до квартири відповідачки не свідчить про порушення будь-яких прав ОСОБА_1 , зокрема, не підтверджує викладених вище перешкод, які, на думку позивачки, заважають користуватись належною їй квартирою.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б прямо чи опосередковано вказували на існування для заявниці перешкод у користуванні її житловим приміщенням.

Відповідно, позивачка не навела доказів стосовно існування реального порушення її прав відповідачкою. Під час апеляційного розгляду таких порушень судом також не встановлено, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту її прав не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки з матеріалів справи не встановлено порушення прав заявниці.

З урахуванням вищенаведеного, законні підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

За вказаних вище обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.

Оскільки у задоволенні позовних вимог апеляційний суд відмовляє, тому понесені ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1152,60 грн підлягають компенсації за рахунок ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 376, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 квітня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом демонтування самовільного розширення елементів прибудови до будинку, розміром 2,22 х 5,35 м, яка розташована на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та приведення їх в попередній стан згідно із проектною документацією будівництва, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1152 грн 60 коп. судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко