Справа № 272/1427/20
Провадження № 2/272/140/21
УХВАЛА

22 січня 2021 року

Суддя Андрушівського районного суду Житомирської області Карповець В.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів в твердій грошовій сумі, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить нарахувати неустойку відсоток від суми заборгованості за весь період, що відповідач зобов`язаний сплачувати на свою неповнолітню доньку ОСОБА_3 від дня рішення Андрушівського районного суду (ухвала від 16 січня 2018 року) по цивільній справі №272/977/17 по даний час.

28 грудня 2020 року ухвалою судді Андрушівського районного суду Житомирської області Карповця В.В. дану позовну заяву було залишено без руху, як таку що не відповідає вимогам ст.ст.175 і 177 ЦПК України, виходячи з наступних підстав.

Згідно пункту 3 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюванню сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Відповідно до вимог статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року встановлено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Верховний Суд України в постанові від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16 висловив наступну правову позицію: "Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць)".

Всупереч вищевказаним вимогам, в поданій позовній заяві позивачкою не зазначено ціну позову, до позовної заяви не додано обґрунтований помісячний розрахунок суми неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 , а також в прохальній частині позовної заяви не вказано яка конкретно сума неустойки (пені) підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки та за який саме період.

Відповідно до пунктів 4 та 5 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Всупереч вищевказаним вимогам в обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що відповідно до рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 05 вересня 2017 року відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно, при цьому, в прохальній частині позовної заяви позивачка зазначає вже про рішення Андрушівського районного суду по справі №272/977/17 та ухвалу від 16 січня 2018 року, у зв`язку з чим не зрозуміло на підставі якого саме процесуального документа Андрушівського районного суду Житомирської області ухвали чи рішення суду та від якої дати нараховується пеня (неустойка) за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до пунктів 6, 8 та 9 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з тим, в поданій позовній заяві відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, а також в поданій позовній заяві позивачкою не зазначено, щодо наявності в неї чи іншої особи оригіналів доказів, копії яких додано до позовної заяви, зокрема свідоцтва про народження ОСОБА_3 та паспорта ОСОБА_1 . Крім того, в поданій позовній заяві відсутнє підтвердження позивачки ОСОБА_1 про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно положень частини 4 статті 175 ЦПК України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Всупереч вказаній вимозі позивачкою ОСОБА_1 не сплачено судовий збір та не зазначено підстави звільнення її від сплати судового збору за зверення до суду з даною позовною заявою з посиланням на відповідний нормативно - правовий акт яким передбачено звільнення її від сплати судового збору.

Відповідно до положень частини 1 статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Однак, позивачкою до поданої нею позовної заяви не додано її копію разом із копіями всіх документів, що додані до позовної заяви, для їх надсилання відповідачу ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно положень ст.95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

При цьому, із доданих позивачкою до поданої позовної заяви копій письмових доказів вбачається, що всупереч вимогам чинного законодавства позивачкою не підтверджено їх відповідність оригіналам із зазначенням дати такого засвідчення.

Для усунення зазначених в ухвалі про залишення заяви без руху недоліків суддею був встановлений десятиденний строк з дня отримання позивачкою ухвали про залишення заяви без руху. Згідно трекінгу відстеження поштового відправлення вбачається, що копію ухвали про залишення заяви без руху було вручено позивачці ОСОБА_1 особисто 08 січня 2021 року. Вказані в ухвалі про залишення заяви без руху недоліки у встановлений суддею строк не усунуто.

Відповідно до вимог ст.185 ЦПК України дана позовна заява вважається неподаною та повертається позивачці. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст.185, 258 - 261, 353, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів в твердій грошовій сумі - вважати неподаною та повернути позивачці.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

При цьому, у відповідності до п.п.15.5 п.15 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:В. В. Карповець