ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 673/1824/19
Провадження № 22-ц/4820/1238/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Гриньова А. М.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 673/1824/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 27 травня 2021 року (суддя Ягодіна Т. В., повне судове рішення складено 31 травня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ім. Шевченка» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_3 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що він є спадкоємцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадковим майном є земельна ділянка площею 2,0798 га кадастровий номер :02:001:0077 вартістю 53778,19 грн, що розташована на території Копачівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. ОСОБА_4 уклала із СТОВ «ім. Шевченка» договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату у натуральній або грошовій формі, що становить три відсотка нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідач не сплачує орендну плату з 2015 року.

Тому позивач просив стягнути заборгованість по сплаті орендної плати за 2015-2018 роки.

У поданому до суду розрахунку заборгованості від 18 січня 2021 року ОСОБА_3 зазначив, що заборгованість з орендної плати за період з 2014 року по 2020 рік складає 11293,45 грн (3% від 53778,19 грн = 1613,35 грн х 7 років).

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 27 травня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто із СТОВ «ім. Шевченка» на користь ОСОБА_3 орендну плату за користування земельною ділянкою у розмірі 4840,05 грн. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

ОСОБА_3 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, в апеляційній скарзі просить його скасувати у цій частині та ухвалити нове судове рішення про стягнення з СТОВ «ім. Шевченка» заборгованості по сплаті орендної плати за 2015-2018 роки у натуральній формі по 8 ц зерна щороку, або грошовий еквівалент такої кількості зерна. Вважає, що невірно визначений розмір орендної плати. Суд мав би виходити з фактичних обставин справи та стягнути за 2015 рік нараховану, але не виплачену орендну плату у розмірі 8 ц зерна, а за 2017-2018 роки вартість цієї кількості зерна або не менше 3000 грн у рік. Саме така сума була виплачена в 2016 році ОСОБА_4

СТОВ «ім. Шевченка» у відзиві просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів. Суд вирішив спір у межах заявлених вимог. Позивач не заявляв такі вимоги, про які зазначено в апеляційній скарзі.

Рішення суду у частині відмови в позові не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав. Представник відповідача визнав її необґрунтованою у повному обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що згідно з державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ХМ № 018809 від 23 серпня 1999 року ОСОБА_4 була власником земельної ділянки площею 2,08 га, яка розташована на території Копачівської сільської ради, з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва.

10 грудня 2003 року між СТОВ «ім. Шевченка» і ОСОБА_4 був укладений договір оренди земельної ділянки № 218, відповідно до умов якого орендодавець передає орендарю земельну ділянку площею 2,08 га строком на 10 років, орендна плата становить 240 грн або у товарній формі у вигляді 6 ц зерна, молочної продукції і іншої продукції за взаємною згодою сторін. У випадку інфляційних процесів розмір орендної плати індексується на загальноприйняту величину. Після закінчення терміну оренди орендодавець зобов`язаний прийняти від орендаря за актом приймання-передачі земельну ділянку в стані, придатному для використання за цільовим призначенням.

Правовідносини з приводу користування зазначеною земельною ділянкою між СТОВ «ім. Шевченка» і ОСОБА_4 у 2013 році не припинилися. Відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою. У 2014-2016 роках ОСОБА_4 нараховувалась орендна плата, яку вона частково отримала.

Відповідно до довідки СТОВ «ім. Шевченка» № 337 від 27 листопада 2020 року ОСОБА_4 у 2015 році була нарахована орендна плата у кількості 8 центнерів зерна, яку згідно з відомостями про видачу орендної плати вона не отримала.

У 2016 році ОСОБА_4 отримала від СТОВ «ім. Шевченка» 3000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 серпня 2019 року ОСОБА_3 є спадкоємцем майна ОСОБА_4 , до складу якого входить земельна ділянка площею 2,0798 га кадастровий номер :02:001:0077 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Копачівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області.

Право власності позивача на нерухоме майно зареєстровано у встановленому законом порядку.

14 серпня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до СТОВ «ім. Шевченка» із заявою про проведення розрахунку за оренду земельної ділянки, яка належала ОСОБА_4 , додатком до якої була копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 серпня 2019 року.

Проте розрахунок відповідач не провів.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються представниками сторін.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що ОСОБА_3 з жовтня 2016 року набув право на отримання плати за договором оренди земельної ділянки. Нарахована, але не виплачена спадкодавцю орендна плата за 2015 рік, яка входить до складу спадкового майна, та плата за користування земельною ділянкою за 2017-2018 роки підлягає стягненню з відповідача.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону).

У силу положень частини 1 і 2 статті 21 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.

Частиною 5 статті 31 Закону передбачено, що особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (частина 4 стаття 32 Закону).

За змістом частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

На підставі частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У силу частини 1 статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02 лютого 2002 року запроваджено плату за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

З огляду на те, що ОСОБА_3 успадкував після смерті ОСОБА_4 земельну ділянку, яка перебувала в оренді СТОВ «ім. Шевченка», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач має право на отримання нарахованої, але не отриманої ОСОБА_4 орендної плати за 2015 рік, яка увійшла до складу спадщини, та з 01 січня 2017 року набув право на отримання плати за користування земельною ділянкою у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (53778,19 грн).

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про наявність підстав для стягнення заборгованості по сплаті орендної плати у натуральній формі по 8 ц зерна щороку або грошовий еквівалент вартості зерна з таких підстав.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_3 просив стягнути з відповідача орендну плату за земельну ділянку за 2015-2018 роки.

Згідно з розрахунком позивача від 18 січня 2021 року заборгованість по сплаті орендної плати визначена у грошовій формі у розмірі три відсотка нормативної грошової оцінки земельної ділянки (53778,19 грн).

Крім того, положеннями статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на викладене слушними є аргументи представника відповідача щодо необґрунтованості доводів апеляційної скарги, висловлені у відзиві.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 27 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта