ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 670/11/21
Провадження № 22-ц/4820/1695/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю представника апелянтів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Воронюка Т.В.,

представника апелянта ОСОБА_3 адвоката Смішної І.В.,

представника ПОП «Росія» - адвоката Остапчука О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2021 року, суддя Волкова О.М., у справі за позовом Приватно-орендного підприємства «Росія» до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ФГ Віньковецьке Агро» про визнання протиправними та скасування наказів,

встановив:

В січні 2021 року Приватно-орендне підприємство «Росія», (далі ПОП «Росія»), звернулося в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, (далі ГУ Держгеокадастру), ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «ФГ Віньковецьке Агро» про визнання протиправними та скасування наказів.

Позовна заява мотивована тим, що ПОП «Росія», яке є правонаступником Селянської спілки «Росія», (діла СС «Росія»), на підставі державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ № 017 від 30.10.1995 року, є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за межами населених пунктів Великоолександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Рішеннями Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.05.2018 року, від 24.09.2018 року та постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.08.2018 року встановлено, що ПОП «Росія», як правонаступник СС «Росія», на підставі Державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ № 017 від 30.10.1995 року, є власником земельних ділянок загальною площею 1573,8 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за межами населених пунктів Великоолександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Частина вказаних земельних ділянок розпайована та приватизована, решта знаходиться у колективній власності. Під час проведення інвентаризації земельних ділянок, за результатами якої було розроблено документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості, на підставі яких проведено державну реєстрацію земельних ділянок в державному земельному кадастрі та, в подальшому внесено відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності на земельні ділянки ПОП «Росія», було встановлено, що частини земельних ділянок площею 49,8244 га, 24,9830 га, 15,3059 га, 14,7339 га, 10,0221 га, межі яких визначені проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), незаконно передана у власність відповідача. Вказані земельні ділянки є складовою частиною земельної ділянки площею 1199,3 га, визначеної в Державному акті на право колективної власності на землю серії ХМ № 017 від 30.10.1995 року. Підтвердженням того, що земельні ділянки площами 2,0 га були передані вказаним особам саме із земель, які входять до Державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ № 017 від 30.10.1995 року, є висновок експертного дослідження від 15.01.2020 року № 99/18. У зв`язку з неправомірністю прийнятих ГУ Держгеокадастру наказів про передачу земельних ділянок відповідачам, підприємство було позбавлено права власності на належні йому земельні ділянки, яке підлягає захисту через суд.

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 09.09.2021 року позов задоволено. Визнано незаконними та скасовано накази ГУ Держгеокадастру №22-21302-СГ від 20 жовтня 2017 року, яким надано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку з кадастровим номером :04:003:0250 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства; наказ № 22-23047-СГ від 08 грудня 2017 року, яким надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0271 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства; № 22-21366-СГ від 20 жовтня 2017 року, яким надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0268 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства; № 22-21373-СГ від 20 жовтня 2017 року, яким надано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0263 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства; наказ № 22-21332-СГ від 20 жовтня 2017 року, яким надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0266 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства; наказ № 22-2759-СГ від 26 квітня 2018 року, яким надано у власність ОСОБА_7 земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0116 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства; наказ № 22-21461-СГ від 20 жовтня 2017 року, яким надано у власність ОСОБА_8 земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0262 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства; наказ № 22-21119-СГ від 19 жовтня 2017 року, яким надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0264 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства; наказ № 22-21378-СГ від 20 жовтня 2017 року, яким надано у власність ОСОБА_9 земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0261 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що припинивши право колективної власності на спірні земельні ділянки та визначивши їх як землі державної власності ГУ Держгеокадастру всупереч вимогам статтей 6 та 19 Конституції України, вийшов за межі визначених законодавством повноважень. Суд вказав, що державний акт на право колективної власності на землю, виданий 30.10.1995 року СС «Росія», правонаступником якої є ПОП «Росія» є чинним, оскільки відповідного рішення щодо долі нерозпайованої частини землі загальними зборами власників земельних часток (паїв) колишньої СС «Росія» чи зборами уповноважених або створеного ним органу управління, якому передано функції по господарському управлінню колективним майном не прийнято. Таким чином, надання у власність ГУ Держгеокадастром спірних земельних ділянок відповідачам із земель, власником яких є ПОП «Росія», порушує не тільки права ПОП «Росія», а також права інших співвласників земельних часток (паїв) колишньої СС «Росія», так як позивач позбавлений права на внесення відомостей до Державного земельного кадастру на спірні земельні ділянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просила судове рішення в частині визнання незаконним та скасуванням наказу ГУ Держгеокадастру про надання їй у власність земельної ділянки скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначила, що підтвердженням факту реорганізації і, як наслідок, правонаступництва, не може слугувати лише статут ПОП «Росія», який є одностороннім актом цієї юридичної особи. Факт правонаступництва має підтверджуватися відповідно до закону, комплексом документів та вчинених дій, в тому числі передаточним актом (балансом), прийняттям спілкою селян рішення про реорганізацію підприємства шляхом її перетворення тощо. На момент створення ПОП «Росія» відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності приватних підприємств були врегульовані Законом України від 27.03.1991 року «Про підприємства в Україні» згідно якого в Україні може діяти приватне підприємство, засноване на власності фізичної особи, тобто, власником (засновником) приватного підприємства могла бути лише одна фізична особа. В даному випадку відповідно до статуту ПОП «Росія» засновником та власником є громадянка України ОСОБА_10 таким чином, у випадку прийняття рішення про реорганізацію спілки селян «Росія» шляхом перетворення в іншу юридичну особу, колишні члени спілки селян автоматично повинні були б стати учасниками цієї юридичної особи, оскільки перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми, а не складу її учасників. В даному випадку перетворення з СС «Росія» у ПОП «Росія» не відбулося, оскільки склад засновників (учасників, членів) спілки та приватного підприємства не співпадають. За таких обставин ПОП «Росія» не набуло статусу землекористувача чи власника спірних земельних ділянок СС «Росія», що є предметом спору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив скасувати рішення суду в частині стягнення з нього судового збору в розмірі 1891,80 грн., посилаючись на те, що він 06.05.2015 року набув статусу учасника бойових дій, у зв`язку з чим згідно із законом він звільнений від сплати судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили судове рішення в частині визнання незаконними та скасуванням наказів ГУ Держгеокадастру про надання їм у власність земельних ділянок скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги виклали доводи ідентичні доводами викладеним у апеляційній скарзі ОСОБА_4 .

ГУ Держгеокадастру у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 послалося на її обґрунтованість. Зазначило, що ГУ Держгеокадастру діяло в межах та в спосіб передбачений чинним на час видання спірних наказів законодавством. Позивач за своєю організаційно-праововю формою є приватним підприємством, до складу якого не входять усі члени припиненої СС «Росія». Законодавство не передбачає передачу земельних ділянок, які були у спільному користуванні членів селянської спілки приватному підприємству у користування з подальшою реєстрацією права власності на ці земельні ділянки за приватним підприємством.

У відзиві на апеляційні скарги апелянтів ПОП «Росія» вказало, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим. Апелянти помилково послалися на правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі №907/29/19, оскільки питання оформлення правонаступництва СС «Росія» відбувалося на підставі Указу Президента України від 29.01.2001 року, №62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», наказу Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року №63, яким затверджено Порядок оформлення правонаступництва за зобов`язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств щодо правозастосування яких суд касаційної інстанції не висловлювався. Правонаступництво ПОП «Росія» встановлено судами різних інстанцій, у зв`язку з чим обставини щодо реорганізації СС «Росія» в ПОП «Росія», а також переходу прав та обов`язків СС «Росія» до ПОП «Росія» не доказуються під час розгляду даної справи.

В судовому засіданні представники апелянтів підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник позивача в суді проти апеляційних скарг заперечив, підтримав рішення суду першої інстанції.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про необхідність задоволення апеляційних скарг з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що Селянській спілці «Росія» с. Великий Олександрів, Віньковецького району, Хмельницької області, відповідно до державного акта було передано у колективну власність 1573,8 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т. 1, а.с. 23-25).

Відповідно до п. 1.1.1. статуту ПОП «Росія», затвердженого рішенням спадкоємця засновника №1 від 11.01.2013 року, зареєстрованого 14.01.2013 року, вказане підприємство є правонаступником Селянської спілки «Росія» (т. 1, а.с. 23).

Згідно з п. 1.3. - 1.4 Статуту засновником та власником підприємства є громадянка України ОСОБА_10 (в подальшому « ОСОБА_11 »). Підприємство створюється на приватній власності Засновника.

Як вбачається зі змісту проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) Великоолександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, між власниками 689 земельних часток (паїв) по колишній Селянській спілці «Росія» на території Великоолександрівської сільської ради було розпайовано лише частину землі, загальною площею 744,02 га (т. 1, а.с. 36-41).

Разом з тим, наказами ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 20.10.2017 року, № 22-21302-СГ, 08.12.2017 року, №22-23047-СГ, від 20.10.2017 року, №22-21366-СГ, від 20.10.2017 року, № 22-21373-СГ, від 20.10.2017 року, № 22-21332-СГ, від 26.04.2018 року. № 22-2759-СГ, від 20.10.2017 року, № 22-21461-СГ, від 19.10.2017 року, № 22-21119-СГ, від 20.10.2017 року, № 22-21378-СГ «Про затвердження документації з землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та надано у власність земельні ділянки площами по 2,0 га кожна, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Великоолександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області (т. 2, а.с. 2-43, т. 2 а.с. 44-77, т. 2 а.с. 179-215, т. 3, а.с. 34-66, т. 2, а.с. 216-255, т. 2, а.с. 145-178, т. 2, а.с. 112-144).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за відповідачами зареєстровано право приватної власності на відповідні земельні ділянки (т. 1. а.с. 31-35).

Відповідно до висновку експертного дослідження № 99/18 від 15.01.2020 року, проведеного судовим експертом Марченковим Г.Г. на підставі договору від 03.12.2018 року між ФОП ОСОБА_12 та ПОП «Росія», площа земельних ділянок, розташованих на землях Великоолександрівської сільської ради, які були відведені під залуження становить: КОАТУУ :04:003 - 6,8694 га; КОАТУУ :04:002 - 10,0221 га; КОАТУУ :04:002 - 14,7339 га; КОАТУУ :04:003 - 15,3059 га; КОАТУУ :03:007 -24,9830 га; КОАТУУ :03:007 - 49,8244 га.

За результатами проведеного співставлення встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:003:0250, загальною площею 2,0 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, повністю накладається на земельну ділянку, що перебуває у колективній власності ПОП «Росія» (КОАТТУ :04:003 - 15,3059 га), площа накладання становить 2,0 га (земельна ділянка ОСОБА_5 ).

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0271, загальною площею 2,0 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, повністю накладається на земельну ділянку, що перебуває у колективній власності ПОП «Росія» (КОАТТУ :03:007 - 49,8244 га), площа накладання становить 2,0 га (земельна ділянка ОСОБА_4 ).

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0268, загальною площею 2,0 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, накладається на земельну ділянку, що перебуває у колективній власності ПОП «Росія» (КОАТТУ :03:007 - 49.8244 га), площа накладання становить 1,9898 га (земельна ділянка ОСОБА_3 ).

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0263, загальною площею 2,0 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, повністю накладається на земельну ділянку, що перебуває у колективній власності ПОП «Росія» (КОАТТУ :03:007 - 49,8244 га), площа накладання становить 2,0 га (земельна ділянка ОСОБА_6 ).

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0266, загальною площею 2,0 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, повністю накладається на земельну ділянку, що перебуває у колективній власності ПОП «Росія» (КОАТТУ :03:007 -49,8244 га), площа накладання становить 2,0 га (земельна ділянка ОСОБА_2 ).

Земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0116, загальною площею 2,0 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, накладається на земельну ділянку, що перебуває у колективній власності ПОП «Росія» (КОАТТУ :04:002 - 14,7339 га), площа накладання становить 1,8980 га (земельна ділянка ОСОБА_7 ).

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0262, загальною площею 2,0 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, повністю накладається на земельну ділянку, що перебуває у колективній власності ПОП «Росія» (КОАТТУ :03:007 - 24,9830 га), площа накладання становить 1,9978 га (земельна ділянка ОСОБА_8 ).

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0264, загальною площею 2,0 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, повністю накладається на земельну ділянку, що перебуває у колективній власності ПОП «Росія» (КОАТТУ :03:007 - 49,8244 га), площа накладання становить 2,0 га (земельна ділянка ОСОБА_1 ).

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0261, загальною площею 2,0 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, повністю накладається на земельну ділянку, що перебуває у колективній власності ПОП «Росія» (КОАТТУ :03:007 - 49,8244 га), площа накладання становить 1,9938 га (земельна ділянка ОСОБА_9 ) (т. 1, а.с. 42-46).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Звертаючись до суду з позовом ПОП «Росія» послалося на те, що на підставі статуту та рішення загальних зборів, яке викладене в протоколі № 2 від 04.01.2000 року, воно є правонаступником СС «Росія», якому належали спірні землі та яке було реорганізовано в ПОП «Росія» (т. 1, а.с. 25).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено право позивача як власника спірних земельних ділянок.

Однак, з таким висновком колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.

Відповідно до ст. 37 ЦК Української РСР у відповідній редакції станом на час виникнення спірних правовідносин (рішення загальних зборів, протокол № 2 від 04.01.2000 року), юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання); при злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов`язки) переходять до новостворених юридичних осіб; при приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов`язки) переходить до останньої; майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.

Згідно з положеннями Закону України «Про підприємства в Україні» (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносини) колективне підприємство визначено як вид підприємств в Україні; ліквідація та реорганізація яких, відповідно до ст. 34 (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) здійснюється за рішенням власника з дотриманням вимог антимонопольного законодавства, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду; підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України; при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.

Статтею 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначено, що реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) та ліквідація підприємства провадяться за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) його членів або за рішенням суду чи арбітражного суду. У разі поділу підприємства до новостворених підприємств переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов`язки реорганізованого підприємства. При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов`язки реорганізованого підприємства.

Отже, за приписами наведених законів при злитті, приєднанні чи перетворенні підприємства правонаступник реорганізованого підприємства отримує за передаточним балансом його зобов`язання та майно.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» підприємство самостійно володіє, користується і розпоряджається належними йому об`єктами власності. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Право власності підприємства охороняється законом. Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених.

В матеріалах справи, які були предметом дослідження суду першої інстанції, відсутні докази того, що загальними зборами СС «Росія» приймалося рішення про реорганізацію СС «Росія» в ПОП «Росія», передачу залишку майна та земель, що не підлягають розпаюванню і не розпайовані підприємству правонаступника ПОП «Росія»; загальної кількості членів спілки та розміру належних їм земельних часток (паїв); затвердження розподільчого балансу; зняття з реєстрації СС «Росія». Справа також не містить статуту (копії) СС «Росія». При цьому довідка ПОП «Росія», підписана директором Загродською Г.М. та бухгалтером ПОП «Росія» Мазур Н.М., а також статут ПОП «Росія», затверджений 14.01.2013 року, не можуть достовірно свідчити про ці обставини.

Статут юридичної особи є одностороннім актом цієї юридичної особи, який не є підставою правонаступництва щодо іншої юридичної особи, якщо таке правонаступництво не виникло відповідно до закону.

Крім того, згідно указу Президента України від 08.08.1995 року, №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі майна радгоспів. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства відповідно до списку, який додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Також необхідно зазначити, що указом Президента України від 03.12.1999 року №1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» передбачалося реформування протягом грудня 1999 року - квітня 2000 року колективних сільськогосподарських підприємств на засадах приватної власності на землю та майно шляхом: забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями та створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських фермерських господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб`єктів господарювання, заснованих на приватній власності.

Отже, відповідно до зазначених указів паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність, зокрема, колективним сільськогосподарським підприємствам.

Позивач не пояснив, а суд не встановив, яким чином у СС «Росія» могли залишитися спірні землі сільськогосподарського призначення, які не підлягали розпаюванню та не були розпайовані. При цьому передання сільськогосподарських угідь від колективного сільськогосподарського підприємства до власності юридичної особи, землі якої не підлягають розпаюванню відповідно до вказаних указів, спричинило б порушення прав членів колективного сільськогосподарського підприємства на одержання відповідних земельних ділянок (висновок Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року, справа №907/29/19).

Стосовно посилання позивача на встановлення факту правонаступництва іншими судами, колегія суддів звертає увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо. Таким чином, висновок суду про наявність правонаступництва є правовою оцінкою, яка не має преюдиційного значення. Відповідно до частини сьомої статті 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не доведено обставин, які б засвідчували прийняття СС «Росія» рішення про реорганізацію підприємства шляхом перетворення, колегія суддів приходить до висновку, що на момент державної реєстрації за відповідачами права власності на спірні земельні ділянки, ПОП «Росія» не було ані власником зазначених земельних ділянок, ані землекористувачем на законних підставах.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» у редакції, чинній станом на момент створення ПОП «Росія», колективне сільськогосподарське підприємство, (далі - підприємство), є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.

Згідно зі статтею 5 указаного Закону членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу зі складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут.

Тобто, колективне сільськогосподарське підприємство створювалося як добровільне об`єднання необмеженого кола громадян, з єдиною вимогою, що такі громадяни досягли 16-річного віку.

В той час, згідно з п.п. 1.3-1.4 статуту ПОП «Росія» засновником та власником підприємства є громадянка України ОСОБА_10 . Підприємство створюється на приватній власності Засновника. Підприємство створюється для самостійної ініціативи, систематичної на власний ризик, діяльності по виконанню робіт, наданню послуг та заняття торгівлею з метою одержання прибутку, на підставі принципу вільного вибору діяльності.

Вищевказане свідчить, що, на відміну від колективного сільськогосподарського підприємства, приватно-орендне підприємство визначалося як підприємництво засноване саме на приватній власності фізичної особи.

Отже, колективне сільськогосподарське підприємство, не могло бути перетворене на приватно-орендне підприємство, оскільки у такому випадку прийняття рішення про реорганізацію СС «Росія» шляхом перетворення в іншу юридичну особу колишні члени СС «Росія» автоматично повинні були б стати учасниками цієї юридичної особи, позаяк перетворенням юридичної особи є саме зміна її організаційно-правової форми, а не складу її учасників.

Таким чином, реорганізація СС «Росія» шляхом перетворення не відбувалася. За таких обставин ПОП «Росія» не набуло статусу землекористувача чи статусу власника спірних земельних ділянок СС «Росія», що є предметом спору.

Посилання ПОП «Росія» на ту обставину, що оформлення правонаступництва СС «Росія» відбулося на підставі Указу Президента України від 29.01.2001 року, №62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» та наказу Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року, №63, яким затверджено Порядок оформлення правонаступництва за зобов`язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств не є обґрунтованим, оскільки запис про державну реєстрацію ПОП «Росія» в Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був проведений до прийняття вказаних наказів, 05.01.2000 року.

Обов`язковою передумовою для реалізації права на судовий захист у порядку цивільного судочинства є наявність у позивача суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, які порушуються, не визнаються або оспорюються іншими особами - відповідачами, та на захист якого спрямоване звернення до суду з позовом.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен установити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем. Відсутність права на позов у матеріальному розумінні спричиняє прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших установлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення в інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Таким чином, як на момент звернення позивача з позовом, так і на час ухвалення судового рішення у справі права позивача оскаржуваними наказами про надання у власність земельних ділянок порушеними не були.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, а відтак дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Також судом не враховано, що згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії соціального захисту» рішення підприємств, установ і організацій, які надають пільги, можуть бути оскаржені до районної державної адміністрації, виконавчого комітету міської ради або до районного (міського) суду. Ветерани війни та особи, на яких поширюється чинність цього Закону, звільняються від плати за оформлення документів, юридичні консультації, а також від судових витрат, пов`язаних з розглядом питань щодо їх соціального захисту.

Як вбачається із матеріалів справи спірні земельні ділянки надавались відповідачам, в тому числі ОСОБА_3 як учаснику бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , відтак стягнення з нього суми судового збору у даній справі не відповідає вимогам закону.

Таким чином, враховуючи наведене, а також те, що розгляд справи суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог щодо скасування наказів ГУ Держгеокадастру про затвердження проектів землеустрою та передання у власність земельних ділянок ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також в частині покладення на ОСОБА_3 витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2021 року в частині визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-23047-СГ від 08 грудня 2017 року, яким надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0271 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства; № 22-21332-СГ від 20 жовтня 2017 року, яким надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0266 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства; № 22-21119-СГ від 19 жовтня 2017 року, яким надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0264 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства та стягнення з ОСОБА_3 судового збору в розмірі 1891,80 грн. скасувати.

В частині визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Приватно-орендного підприємства «Росія» до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ФГ Віньковецьке Агро» про визнання протиправними та скасування наказів відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2021 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко