справа № 939/1681/21
головуючий у суді І інстанції Герасименко М.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 1 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позовна заява мотивована тим, що згідно договору дарування серія та номер 846 від 15 червня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Київської області Гринюком П.Д., ОСОБА_1 на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вказувала, що відповідач в цьому будинку не проживає без поважної причини з 2002 року, а проживає зі своєю сім`єю в квартирі дружини АДРЕСА_2 .

З урахуванням наведеного, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 4 серпня 2021 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Тищенко Л.М. заявила клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі № 939/1782/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним договору дарування та визнання права власності на ј частину житлового будинку, оскільки у вказаній справі вирішується питання визнання за ОСОБА_2 права власності на спірний будинок.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 1 жовтня 2021 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним договору дарування та визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку (справа №939/1782/21).

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не вправі був зупиняти провадження у справі, оскільки в розпорядженні суду були всі докази, які давали можливість встановити та оцінити обставини, що є предметом судового розгляду. Вказує, що предметом спору у даній справі є реєстрація відповідача, яка створює для позивача перешкоди в користуванні житлом та позбавляє права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном, отримання допомоги від держави у вигляді субсидії.

Зазначає, що договір найму жилого приміщення між позивачем та відповідачем не укладався, згоди на користування жилим приміщенням позивач не надавала.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначена в пункті 14 ч.1 ст.353 цього Кодексу, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України та виходив із того, що від рішення, що може бути прийнято Бородянським районним судом Київської області у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним договору дарування та визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку залежить вирішення даної справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У пункті 33 (абз.4) постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність зупинення провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між справами, що розглядаються, повинен існувати правовий зв`язок, який виражається у тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати значення для іншої справи.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

У позові зазначено, що згідно договору дарування серія та номер 846 від 15 червня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Київської області Гринюком П.Д., ОСОБА_1 на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 .

Встановлено та не заперечується сторонами, що у провадженні Бородянського районного суду Київської області перебуває цивільна справа №939/1782/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним договору дарування та визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку. Провадження у вказаній справі відкрито ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 8 вересня 2021 року.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину.

Презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, поки ця презумпція не буде спростована.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про те, що від вирішення судом цивільної справи №939/1782/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним договору дарування та визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку, залежить встановлення чи спростування обставини щодо наявності у ОСОБА_2 права користування спірним житлом, що безпосередньо впливає на вирішення цієї справи, оскільки підставою позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Отже, встановлені факти у цивільній справі №939/1782/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 будуть мати значення для даної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що суд не вправі був зупиняти провадження у справі, так як в його розпорядженні були всі докази, які давали можливість встановити та оцінити обставини, що є предметом судового розгляду, не заслуговують на увагу з наведених вище підстав.

Таким чином ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 1 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба