ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 листопада 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/6680/20

Головуючий у першій інстанції Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/983/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.

секретар: Позняк О.М.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг, стягнення заподіяних збитків та моральної шкоди (суддя Маслюк Н. В.), ухвалене у м. Чернігів, повний текст рішення складено 04 травня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог: визнати недійсним договір про надання юридичних послуг від 02 квітня 2018 року, стягнути заподіяні збитки в сумі 15 953,90 грн, що складаються із: 3000 грн оплата за послуги згідно договору; 1 500 грн оплата за неякісну апеляційну скаргу; 970 грн судового збору за подачу апеляційної скарги; 1 250 грн 40 коп витрати на розгляд скарги у КДКА; 1 608 грн 15 коп витрати на обстеження та лікування; 419 грн витрати на копіювання, а також стягнути моральну шкоду в сумі 10 000 грн. Позов мотивовано тим, що 02 квітня 2018 року позивачка уклала договір з адвокатом Шаповаловим М.С. про надання юридичних послуг (правової допомоги), згідно з яким адвокат надає замовнику юридичну допомогу (послуги), пов`язану з представництвом та захистом інтересів з приводу спору, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , пов`язаного з захистом честі, гідності та ділової репутації. При цьому адвокат зобов`язується надавати послуги у справі своєчасно та якісно, відповідно до умов договору та вимог, які звичайно ставляться до надання послуг такого роду. Зазначає, що всі свої обов`язки, визначені договором, виконала, тоді як відповідач жодного з своїх зобов`язань не виконав, у зв`язку з чим зазначений договір є недійсним. Внаслідок невиконання умов договору адвокатом ОСОБА_2 вона понесла збитки, їй завдано моральних страждань.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг, стягнення заподіяних збитків та моральної шкоди задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 3 000 грн сплачених за договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 02.04.2018 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 грн судового збору. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не є спеціальним суб`єктом цивільно-правових відносин, які визначені Законом України «Про захист прав споживачів», інших правових підстав для визнання недійсним оспорюваного договору позивачем не зазначено, тому пред`явлений позов у частині визнання недійсним договору не підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідачем належним чином умови договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) не виконані, що підтверджується рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області №6-1/19 від 25.06.2019. На спростування зазначених обставин відповідачем доказів не надано. Відповідач також погоджувався повернути кошти, сплачені позивачем, у розмірі 3 000 грн за вказаним договором у зв`язку з небажанням позивача продовжувати судові процеси відносно ОСОБА_4 , що підтверджується його листами від 23.05.2018 та від 11.06.2018. За таких обставин, а також ураховуючи закінчення строку дії договору, що передбачено п.7.2 договору, суд дійшов висновку про задоволення позову у частині стягнення з відповідача 3 000 грн 00 коп, сплачених за договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 02.04.2018. Ураховуючи, що відсутні підстави для визнання недійсним договору, тому не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення 203,60 грн витрат на поштові відправлення, 1 499 грн витрат на виготовлення копій документів, 259,16 грн витрат на проїзд та 1 608,15 грн витрат на лікування та обстеження. Вимоги позивача у частині відшкодування 2 850 грн витрат на правову допомогу адвоката, 640 грн витрат по сплаті судового збору, 3 424 грн коштів стягнутих виконавчою службою на виконання рішення, 1 500 грн витрат за написання апеляційної скарги, 970 грн витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки витрати понесені у іншій справі 751/4507/17, крім того понесені до укладання 02.04.2018 спірного договору. Правовими підставами для здійснення адвокатської діяльності є договір про надання правової допомоги, яким не передбачено відшкодування моральної шкоди в разі порушення його умов. Таким чином, правові підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування на користь позивача моральної шкоди в сумі 10 000 грн відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачка була присутня на проголошенні судом вступної та резолютивної частини рішення, де чітко було проголошено: «Визнати договір про надання юридичних послуг від 02.04.2018 року недійсним. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн сплачених за договором. У задоволенні решти позовних вимог відмовити», але при ознайомленні з повним текстом рішення виявила відмінності у рішенні, в якому змінена позиція суду, а договір залишився дійсним. При ознайомленні з матеріалами справи в апеляційному суді також було виявлено в матеріалах справи відсутність журналу судового засідання від 29.04.2021 року та диск з записом зазначеного судового засідання. Крім того, ОСОБА_1 зазначає про те, що її позовні вимоги про визнання договору про надання юридичних послуг від 02.04.2020 року не стосується конкретно Закону України «Про захист прав споживачів», а посилання на вказаний закон стосується лише вимог щодо звільнення позивачки від сплати судового збору, як споживача юридичних послуг. Позивачка зазначає, що її позовна вимога про визнання договору недійсним з моменту ухвалення судом рішення та вступу його в законну силу надасть їй можливість укласти інший договір про надання правової допомоги, а поки діє даний, вона позбавлена такої можливості. Також позивачка вважає, що суд поклав в основу судового рішення відзив та пояснення ОСОБА_2 , проігнорувавши при цьому наявні в матеріалах докази та рішення КДКА від 22.04.2019 року № 6-1/19 та від 25.06.2019 року № 8-1/19, якими були встановлені грубі порушення, допущені відповідачем. Збитки, які понесла ОСОБА_1 , на її думку, повинен відшкодувати відповідач, оскільки ОСОБА_2 порушено право позивачки на професійну правничу допомогу з вини адвоката через невиконання договору. ОСОБА_2 порушив присягу адвоката України та право ОСОБА_1 , гарантоване ст.29 Конституції України, а отже в силу закону повинен відшкодувати моральну шкоду.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існував спір щодо відшкодування моральної шкоди.

Новозаводський районний суд м. Чернігова рішенням від 22.12.2017 року відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову. Одночасно стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с.11-12 т.1).

Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 19 березня 2018 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2017 року залишено без змін (а.с.20-22 т.1).

У подальшому постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів від 12.04.2018 року відкрито виконавче провадження №56174400 з примусового виконання виконавчого листа №2/751/1238/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3 000,00 грн (а.с.88 зв. т.1).

02 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та адвокатом Шаповаловим Максимом Сергійовичем укладений договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) (а.с.4-5 т.1), за умовами якого виконавець надає замовнику юридичну допомогу, пов`язану з представництвом та захистом інтересів замовника з приводу спору, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , пов`язаного з захистом честі, гідності та ділової репутації.

Також умовами договору визначено обов`язки сторін, відповідальність сторін за порушення договору, строк дії договору, який розпочинається з моменту підписання договору сторонами та триває на весь час судового процесу в судах по справі, а також встановлена вартість послуг адвоката гонорар у розмірі 3 000,00 грн, сплата якого підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №04/18 від 02.04.2018 року (а.с.6 т.1).

Проте, 15.05.2018 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з письмовим зверненням щодо врегулювання спору шляхом переговорів, в якому просить відшкодувати збитки в розмірі 9 384,00 грн, які складаються з 2 850 грн витрати на правову допомогу в суді першої інстанції, 640 грн судовий збір, 1 500 грн оплата за складену апеляційну скаргу, 970 грн судовий збір в апеляційній інстанції, 3 424 грн витрат на правову допомогу відповідача, а також сплачений гонорар в сумі 3 000,00 грн (а.с.31 т.1).

На письмове звернення ОСОБА_1 адвокатом Шаповаловим М.С. двічі надана відповідь, відповідно до якої він не заперечує проти повернення ОСОБА_1 3 000,00 грн (а.с.130-133 т.1).

У подальшому ОСОБА_1 зверталась до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області зі скаргою на неправомірні дії та протиправну поведінку адвоката ОСОБА_2 (а.с.45-47 т.1).

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області №9-5/18 від 20.09.2018 року у порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 відмовлено (а.с.49-50 т.1).

Однак, рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №І-004/2019 від 31.01.2019 року скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Рішення дисциплінарної палати КДКА Чернігівської області №9-5/18 від 20.09.2018 скасовано та направлені матеріали на стадію перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката (а.с.56-58 т.1).

22 квітня 2019 року КДКА Чернігівської області рішенням №6-1/19 порушила дисциплінарну справу стосовно адвоката ОСОБА_2 (а.с.62-63 т.1).

Відповідно до рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області №6-1/19 від 25.06.2019 до адвоката ОСОБА_2 за вчинення дисциплінарного проступку застосоване дисциплінарне стягнення у виді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на два місяці (а.с.65-69 т.1).

ОСОБА_2 оскаржив дане рішення в суді, але рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення №6-1/19 від 25.06.2019 Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області про застосування дисциплінарного стягнення у виді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на два місяці (а.с.134-136 т.1).

На дане рішення була подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду, яка ухвалою суду від 4 листопада 2019 року залишена без руху, а ухвалою від 9 грудня 2019 року повернута ОСОБА_2 (а.с.137 т.1, 16 т.2).

В той же час, у березні 2019 року на виконання договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 02 квітня 2018 року, ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди (а.с.33-36 т.1).

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 22.03.2019 позовну заяву залишив без руху, оскільки вона подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України (а.с.41 т.1).

29.03.2019 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про залишення указаного позову без розгляду, оскільки не подавала указану позовну заяву (а.с.42 т.1).

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 01.04.2019 позовну заяву повернув ОСОБА_2 , який діє в інтересах і за дорученням ОСОБА_1 , на підставі п.3 ч.4 ст.185 ЦПК України (а.с.44 т.1).

13.08.2020 року адвокатом Шаповаловим М.С. на адресу ОСОБА_1 направлений акт виконаних робіт за договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 02.04.2018 року, відповідно до якого визначено, що адвокатом використано 5 робочих годин 30 хв на загальну суму 3 000,00 грн (а.с.138-140 т.1).

Відповідно до розрахунку, зробленого позивачем, розмір заподіяних збитків, завданих ОСОБА_1 адвокатом Шаповаловим М.С., становить 15 953,90 грн, які складаються із: 2 850 грн витрат на правову допомогу адвоката у справі №751/4505/17; 640 грн витрат по сплаті судового збору у справі №751/4505/17, 3 424 грн коштів, стягнутих виконавчою службою на виконання рішення у справі №751/4505/17; 1 500 грн витрат за написання апеляційної скарги у справі №751/4505/17; 970 грн витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у справі №751/4505/17; 3 000 грн по договору про надання юридичних послуг від 02.04.2018; 1 608,15 грн витрат на лікування та обстеження; 259,16 грн витрат на проїзд; 203,60 грн витрат на поштові відправлення та 1 499 грн витрат на виготовлення копій документів (а.с.120 т.1).

Позивачем на підтвердження понесених збитків, надано копію заяви до директора КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ЧОР від 26.03.2020 року; відповідь генерального директора КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної державної адміністрації від 27.03.2020 року; виписний епікриз із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 , із якої вбачається, що остання перебувала на лікуванні з 25.06.2019 року до 03.07.2019 року; направленням на обстеження на комп`ютерному томографі (а.с.73 т.1); копіями квитанцій з аптек (а.с.74 т.1); копіями квитків на автобус від 31.01.2019 року від АС Чернігів-1 до АС Дарниця, відправлення о 10 год 20 хв та від АС Дарниця до АС Чернігів-1, відправлення о 19 год 00 хв (а.с.77 т.1); копіями товарних чеків (а.с.78-82, 121 т.1); копію квитанції про оплату судового збору в сумі 960 грн за подання апеляційної скарги (а.с.83 т.1); прибутковий касовий ордер №11 від 20.07.2017, відповідно до якого сплачено 2 850 грн (а.с.86 т.1), а також договір про надання правової допомоги від 20.07.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та розрахунок компенсації витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди (а.с.84-87 т.1).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 погодилась з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення на її користь коштів у розмірі 2 850 грн витрат на правову допомогу адвоката, 640 грн витрат по сплаті судового збору, 3 424 грн коштів стягнутих виконавчою службою на виконання рішення, 1 500 грн витрат за написання апеляційної скарги, 970 грн витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги, оскільки ці витрати були понесені позивачем в результаті шахрайських дій з боку відповідача, але заява щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення до цього часу знаходиться на вирішенні у поліції, триває досудове розслідування, рішення до цього часу не прийняте. Звертаючись до суду першої інстанції з позовом і включаючи вимоги про відшкодування вищезазначених коштів, позивачка мала надію на швидкий розгляд заяви та позитивне рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції з урахуванням позиції ОСОБА_1 погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог позивачки в частині понесених позивачем витрат у розмірі 2 850 грн витрат на правову допомогу адвоката, 640 грн витрат по сплаті судового збору, 3 424 грн коштів стягнутих виконавчою службою на виконання рішення, 1 500 грн витрат за написання апеляційної скарги, 970 грн витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 4 статті 1, частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що «в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала про те, що бажає розірвати (припинити) укладений між нею та ОСОБА_2 договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 02.04.2021 року у зв`язку з невиконанням стороною виконавцем своїх зобов`язань по договору, такі ж позовні вимоги вона підтримувала і в суді апеляційної інстанції, хоча правове обґрунтування та позовна вимога зазначена як визнання недійсним договору.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 08.06.2021 року справа № 662/397/15-ц зазначено, що при вирішенні цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог, встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають з встановлених обставин та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець вказує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більш того, виходячи з положень ЦПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах.

Тому, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови в позові, оскільки згідно з принципом jura novit curia неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про застосування при прийнятті судового рішення норм права, які регулюють розірвання договору, оскільки саме такі вимоги позивачка, звертаючись до суду, вважала порушеними та такі, що підлягають судовому захисту.

За приписами ч. 1 ст.604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини першої статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, установлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Спеціальним законом в даному випадку є приписи ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до яких договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що з боку відповідача була спроба 8 травня 2018 року розірвати зазначений вище договір шляхом укладення додаткової угоди, але ОСОБА_1 відмовилась від підписання угоди та отримання коштів, сплачених нею у якості гонорару. Натомість позивачка звернулась до ОСОБА_2 з заявою про повернення суми коштів, які були значно більшими (включена сума витрат, понесених нею при розгляді справи про відшкодування моральної шкоди) і які, як вважала позивачка, були її збитками, спричиненими діями відповідача. У листах від 23.05.2018 року та від 11.06.2018 року відповідачем позивачу висловлено згоду ОСОБА_2 повернути отриманий гонорар у сумі 3000 грн. Подана ОСОБА_2 позовна заява про захист честі, гідності та ділової репутації від імені ОСОБА_1 повернута судом за заявою останньої, яка не виявляла бажання звертатися з даним позовом до суду.

Таким чином, висловлена ОСОБА_1 відмова від надання юридичних послуг і погодження на припинення договірних відносин з боку ОСОБА_2 свідчить про взаємну згоду на припинення договірних відносин. Крім того, ОСОБА_1 погоджується, що витрати, понесені нею у рамках розгляду справи про відшкодування моральної шкоди, на день розгляду даної справи не доведені, оскільки вважає, що така шкода була спричинена їй в результаті шахрайських дій з боку відповідача. Тобто сторони не заперечують припинити договірні відносини.

Отже, суд приходить до висновку про припинення договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 02.04.2018 року в судовому порядку за взаємною згодою сторін та повернення ОСОБА_1 сплаченого нею гонорару у сумі 3000 грн.

Висновок суду першої інстанції про те, що відповідно до п.7.2 договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 02.04.2021 року закінчився строк дії договору, є невірним, оскільки даним пунктом договору передбачена його дія з моменту підписання і на весь час тривання судового процесу в судах по справі про захист честі, гідності та ділової репутації. Сторона замовника відмовилась від цього договору ще на початку його дії, а сторона виконавця також не заперечувала проти його розірвання на певних умовах. Подача позову від імені ОСОБА_1 ОСОБА_2 не свідчить про виконання повного обсягу дій, передбачених договором від 02.04.2018 року, за умови заперечення кредитора прийняти виконання ще до вчинення дій, пов`язаних з його виконанням.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для стягнення збитків необхідним є такі умови: наявність збитків; протиправність поведінки особи, яка завдала збитків; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала збитків та її результатом - збитками; вина особи, яка завдала збитків.

Тобто, для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків позивач повинен довести наявність у нього збитків, протиправних дій відповідача та причинного зв`язку між збитками позивача та діями відповідача. З аналізу наведеного слідує, що вимога про відшкодування збитків (шкоди) може пред`являтися виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 в позовній заяві просила суд стягнути заподіяні їй збитки, яких вона зазнала, доводячи винність дій адвоката ОСОБА_2 .

У частині першій статті 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області №6-1/19 від 25.06.2019, яким встановленно винні дії відповідача, хоча і оскаржено ОСОБА_2 до адміністративного суду, але на день розгляду даної справи судом, відсутнє судове рішення, яке скасувало б вищезазначене рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Отже, наявні підстави вважати, що винність дій ОСОБА_2 доведена належними, достатніми та допустимими доказами, а тому з ОСОБА_2 підлягають стягненню збитки, понесені ОСОБА_1 , у сумі 3569,91 грн, з яких: 203,60 грн витрат на поштові відправлення, 1 499 грн витрат на виготовлення копій документів, 259,16 грн витрат на проїзд та 1 608,15 грн витрат на лікування та обстеження.( а.с.70 -82 т.1)

Відповідно до частини першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У позові позивачка просила суд стягнути з відповідача моральну шкоду, яку їй було заподіяно в результаті неправомірних дій відповідача.

Разом з тим, зазначивши, що правовідносини між позивачкою та відповідачем мають договірний характер, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову з тих підстав, що позивачка посилалась на підстави, визначені статтями 23, 1167 ЦК України, які мають іншу правову природу та регулюють відносини, не пов`язані з договірними зобов`язаннями.

Колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, оскільки між сторонами виникли правовідносини за договором про надання послуг, які регулюються нормами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст. 901-907 ЦК України і не передбачають відшкодування моральної шкоди у випадку порушення, невиконання чи неналежного виконання договірних відносин. Норми ст.23, 1167 ЦК України мають іншу правову природу та регулюють відносини, які не пов`язанні з договірними зобов`язаннями.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності резолютивної частини рішення проголошного у суді першої інстанції його паперовому примірнику, що міститься у матеріалах справи не знайшли свого підтвердження після прослуховування технічного запитсу судового засідання суду першої інстанції.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання договору про надання юридичних послуг від 2 квітня 2018 року недійсним та в частині вимог про стягнення збитків, а також щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 судовий збір не сплачувала.

Ухвалою судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 вересня 2020 року позивачку звільнено від сплати судового збору у розмірі 2522 грн 40 коп. (840,8 грн за вимоги майнового характеру та 1681,60 грн за дві вимоги немайнового характеру) (а.с.109-110 т.1).

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом апеляційної інстанції частково задовольняється позовна вимога (з урахуванням правильної правової кваліфікації спірних правовідносин) про визнання недійним договору про надання юридичних послуг, то судовий збір у розмірі 840,8 грн належить стягнути з відповідача на користь держави.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути на її користь збитки у розмірі 8747,55 грн. Апеляційним судом стягуються на її користь збитки у розмірі 6569,91 грн, тобто позовні вимоги в цій частині задоволено на 75%. Таким чином, з відповідача на користь держави належить стягнути також 630,6 грн (840,8 грн х 75%) судового збору.

Всього за розгляд справи судом першої інстанції з ОСОБА_2 підлягає до стягнення 1471,4 грн судового збору.

У відповідності до п/п.6 п.1 ч.2 ст.4 закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 3783,60 грн (2522,4 грн х 150%).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19 липня 2021 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, то з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1261,2 грн (840,8 грн х 150%) за часткове задоволення вимоги про визнання недійсним договору про надання правової допомоги, а також 783,21 грн за часткове задоволення позовних вимог про стягнення збитків (в цій частині апеляційну скаргу задоволено на 62,1%), а всього на загальну суму 2044,41 грн.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2021 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 02 квітня 2018 року недійсним та в частині позовних вимог про стягнення збитків, а також щодо розподілу судових витрат.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг, стягнення заподіяних збитків та моральної шкоди задовольнити частково.

Припинити договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 02 квітня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Шаповаловим Максимом Сергійовичем.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000 грн 00 коп., сплачених за договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 02 квітня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяні збитки у розмірі 3 569 грн 91 коп, з яких: 203 грн 60 коп. витрат на поштові відправлення, 1 499 грн витрат на виготовлення копій документів, 259 грн 16 коп. витрат на проїзд та 1 608 грн 15 коп. витрат на лікування та обстеження.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1471 грн 40 коп. за розгляд справи судом першої інстанції, а також 2044 грн 41 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2021 року.

Головуючий: Судді: