КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи №757/10715/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/89/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченка М.М.

суддів: Болотова Є.В., Коцюрби О.П.

при секретарі: Гордієнко О.В.

за участю:

представника заявника: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судового засіданні справу за заявою органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 про перегляд за ново виявленими обставинами рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням

за апеляційною скаргою органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3

на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва постановлену 4 серпня 2020 року в приміщенні суду в складі судді Таран Н.Г., повний текст ухвали виготовлено 10 серпня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року визнано ОСОБА_5 , ОСОБА_3 такими, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Від органу опіки та піклування Деснянської РДА в місті Києві в інтересах недієздатного ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року по справі № 754/10715/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Заява обґрунтована тим, що про існування даного рішення суду заявнику стало відомо лише 10 грудня 2019 року після того як позивач у справі звернувся до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА в місті Києві з питання зняття з реєстрації місця проживання недієздатного ОСОБА_3 . Зазначають, що в Деснянському районному суді м. Києва розглядались цивільні справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про вселення та про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири відповідно до якого ОСОБА_4 набув право власності на квартиру. Станом на 11 грудня 2019 року місце перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не відоме у зв`язку з чим Деснянська РДА в місті Києві звернулась до Національної поліції у місті Києві про розшук ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Зазначені обставини, вважають, що мають істотне значення для розгляду справи. За таких обставин, заявник просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року та провадження у справі закрити.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 4 серпня 2020 року заяву органу опіки та піклування Деснянської РДА в м. Києві, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Не погоджуючись з судовим рішенням, орган опіки та піклування Деснянської РДА в м. Києві, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного законодавства.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просив оскаржувану ухвалу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Представник заявника у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами суд першої інстанції вважав, що доводи заявника, викладені в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами необґрунтованими, а обставини, зазначені заявником такими, що не є нововиявленими.

Згідно ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

За змістом п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є зокрема істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до положень ч.3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012 року передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночними, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

У справі «Желтяков проти України» судом було зазначено, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини також наголошував, що суд повинен з`ясувати, чи вимагає ситуація грубого втручання у остаточне рішення суду, зокрема, якщо було допущено серйозне порушення процесуальних норм або висновки суду були завідомо неправильними.

Аналізуючи зміст поданої заяви органом опіки та піклування Деснянської РДА в м. Києві, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 , апеляційний суд дійшов висновку, що жодних об`єктивних обставин, які б були підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами не має.

За таких обставин, виходячи з принципу верховенства права, фундаментальним аспектом якого є принцип юридичної визначеності, які передбачають повагу до принципу остаточності рішень суду, враховуючи необґрунтованість, безпідставність вказаних в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд дійшов висновку, що такі доводи не можуть слугувати підставою для скасування остаточного та обов`язкового судового рішення та перегляду його за нововиявленими обставинами.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що орган опіки та піклування Деснянської РДА в м. Києві не позбавлений звертатись в інший спосіб до суду за захистом прав недієздатного ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні заяви органу опіки та піклування Деснянської РДА в м. Києві, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва постановлену 4 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 січня 2021 року.

Головуючий суддя:

Судді: