У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 листопада 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванов А.П., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

12.11.2021 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ільницький М.П. звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить:

Визнати за позивачкою право власності на Ѕ частину спільного нерухомого майна подружжя житлового будинку;

Визнати за позивачкою право особистої приватної власності на 560/5000 частки нежитлових приміщень;

Визнати за відповідачем право особистої приватної власності на ряд об`єктів нерухомості;

Стягнути з відповідача грошову компенсацію, належних останньому часток у статутних капіталах ряду господарських товариств.

Стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частиною 3 ст. 175 ЦПК України регламентовано вимоги, які повинна містити позовна заява. Позовна заява, серед іншого, повинна містити:

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору;

Проте дана позовна заява не відповідає вказаним вимогам ст. 175 ЦПК України, виходячи з наступного.

Представником позивачки зазначено ціну позову у 5000000 грн., однак всупереч п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, відсутнє обґрунтування такої.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності ціна позову визначається - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обов`язкових платежів, визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358 .

Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (ст. 12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69 -72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

З огляду на викладене стороні позивача необхідно надати суду відомості, які б підтверджували дійсну реальну вартість нерухомого майна, визначеного в прохальній частині позову, на день звернення до суду.

Представником позивачки заявлено серед іншого прохання про визнання за відповідачем права особистої приватної власності на ряд об`єктів нерухомості, що не відповідає положенню п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. При цьому ч. 1 ст. 4 ЦПК України регламентує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим аналіз п.п. 4 і 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Суд наголошує, що відповідач вправі особисто звернутися до суду із вимогою про визнання права особистої приватної власності на певне майно.

Стороною позивача заявлено вимогу про визнання за позивачкою право особистої приватної власності на 560/5000 частки нежитлових приміщень, при цьому всупереч п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позовні заяві відсутнє обґрунтування заявленого.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 23-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК). Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, позивачці та/або її представнику необхідно зазначити, чим підтверджується придбання всього майна, що є предметом даного спору під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а також зазначити, чим підтверджується спільна участь подружжя коштами або працею в набутті спірного майна.

Більш того, зі змісту позовної заяви, суд позбавлений можливості встановити, чому позивачка просить визнати за нею право особистої приватної власності саме на 560/5000 частки нежитлових приміщень.

Представник позивачки зазначає, що між останньою та відповідачем наявний спір щодо порядку володіння, користування та розпорядження їх спільним сумісним майном, який в усному добровільному порядку врегулювати не вдалося.

При цьому всупереч п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України представник позивача не заявив про вжиті заходи досудового врегулювання спору, хоча з огляду на вищевказані такі позивачкою проводилися.

Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка вважає за необхідне сплатити судовий збір у максимальному розмірі за подання до суду позовної заяви про поділ майна при розірванні шлюбу у три розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 6810 грн.

Однак, до позовної заяви не додано квитанцію про сплату судового збору у визначеній позивачкою сумі.

Більш того, позивачці необхідно сплатити судовий збір відповідно до вимог пп. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11350 грн.), оскільки в позовній заяві вказано, що позивачка не заявляє у межах даного позову вимогу про розірвання шлюбу між сторонами.

Також суд зауважує, що указом Президента України від 03.04.2021 №140/2021 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.04.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», де у п. 7 Додатку 1 вказано, що до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП НОМЕР_1 застосовано ряд обмежувальних заходів, зокрема блокування активів тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним майном.

З огляду на вказане, суд вважає, що позивачка має надати достовірну інформацію про наявність/відсутність на спірному нерухомому майні, право власності на яке наразі зареєстроване за відповідачем, арешту чи будь-яких обтяжень у вигляді заборони користування/розпорядження таким, тощо у відповідності до вищезазначеного указу Президента України.

При цьому суд наголошує, що відповідно до ч. 3 ст. 160 Конституції України укази Президента України є обов`язковими до виконання на території України.

Статтею 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху, надавши стороні позивача строк для усунення недоліків шляхом приведення позовної заяви у відповідність з означеним вище.

З метою виправлення недоліків позивачці та/або її представнику необхідно подати уточнену позовну заяву з урахуванням положень ЦПК України, в якій зазначити: обґрунтування ціни позову; спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися. Окрім цього стороні позивача слід сплатити судовий збір у визначеному Законом та вказаному судом розмірі, надавши суду квитанцію про сплату такого.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що дану позовну заяву слід залишити без руху, а стороні позивача надати строк, протягом якого повинні бути усунуті вказані недоліки.

Керуючись ст.ст. 175-177, 185 ЦПК України ЦПК України, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без руху.

Роз`яснити позивачці та її представнику про необхідність усунення вказаних в мотивувальній частині ухвали недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали, та попередити, що в протилежному разі заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов