КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/5516/20 Головуючий у І інстанції Трусова Т.О.
Провадження №22-ц/824/2328/2021 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

у березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою від 06.04.2020 року Дарницьким районним судом м. Києва відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 28.09.2020.

До початку судового засідання представником відповідача до суду було поданозаяву про закриття провадження у справі з тих підстав, що 11.03.2020 року оскаржуваний ОСОБА_1 наказ про звільнення скасовано, а відтак спір щодо його скасування та щодо інших вимог між сторонами відсутній.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року закрито провадження у даній справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції не врахував, що позивачу не було відомо про скасування оспорюваного ним наказу про звільнення до серпня 2020 року. Зауважив, що відповідач не ознайомив його із даним наказом (яким скасовано наказ про звільнення), а про його наявність позивачу стало відомо лише із відзиву на позовну заяву. У зв`язку із зазначеним, позивач вважає з дня його незаконного звільнення і до цього часу триває період вимушеного прогулу. Однак, факт закриття провадження у даній справі позбавляє позивача можливості отримати заробітну платню за вказаний проміжок часу. Судом не враховано, що з квітня 2020 року трудові відносини між сторонами не були відновлені, нарахування заробітної плати позивачу відповідачем не здійснювалось. Судом не було перевірено, чи здійснено відповідачем відповідний запис до трудової книжки позивача з посиланням на наказ про поновлення на роботі. Тож, на думку позивача, Дарницький районний суд м. Києва не вправі був закривати провадження у даній справі без вирішення питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

12 січня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду з порушенням строку, визначеного ухвалою від 25.11.2020 року про відкриття апеляційного провадження, від представника відповідача - адвоката Сучкова О.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу. Оскільки матеріали, додані до відзиву не містять заяви про поновлення порушеного процесуального строку на його подання, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення відзиву без розгляду.

В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги представник позивача - адвокат Морозов О.О. підтримав доводи, викладені у скарзі, просив її задовольнити, скасувавши ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28.09.2020 року, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач - ПрАТ «Українське дунайське пароплавство» своїх представників для участі у судовому засіданні не направили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У відповідності до положень частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів визнала за можливе розгляд справи у відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки відсутністю предмета спору, оскільки позивача було поновлено на роботі з дня незаконного звільнення, а вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про поновлення на роботі. При цьому, судом враховано, щопозивачем пропущено встановлений частиною 3 статті 49 ЦПК України строк, до спливу якого можлива зміна предмету або підстав позову.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 працював у ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» (далі - ПрАТ «УДП») на посаді заступника голови Правління з 02.04.2018 року.

Наказом в.о. голови Правління ПрАТ «УДП» від 04.03.2020 року № 57л ОСОБА_1 звільнений з посади за прогул без поважної причини 04 березня 2020 року. (а.с. 18-19)

25 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом про визнання незаконним та скасування наказу в.о. голови Правління ПрАТ «УДП» від 04.03.2020 року № 57л про звільнення його з роботи, поновлення на роботі з 04.03.2020 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Із документів, доданих до відзиву на апеляційну скаргу, вбачається, що наказом в.о. голови Правління ПрАТ «УДП» О. Хомякова від 11 березня 2020 року № 59л скасовано наказ в.о. голови Правління ПрАТ «УДП» від 04.03.2020 року № 57л «Про звільнення з роботи заступника голови Правління ОСОБА_1 ». Здійснено нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за період: з 12.02.2020 по 27.02.2020 та з 02.03.2020 оп 04.03.2020 за умови надання ОСОБА_1 документів, що підтверджують факт його непрацездатності у вказаний період. (а.с.51)

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК Українизавданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення "відсутність предмета спору" в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Як вбачається із матеріалів даної справи, на момент звернення позивача ОСОБА_1 до суду із даним позовом, предмет спору був вже відсутній у зв`язку із скасуванням відповідачем 11 березня 2020 року наказу в.о. голови Правління ПрАТ «УДП» від 04.03.2020 року № 57л «Про звільнення з роботи заступника голови Правління ОСОБА_1 ».

Закон не обмежує роботодавця у праві самостійно скасувати наказ про звільнення працівника, якщо таке звільнення відбулося з ініціативи власника або уповноваження ним органу, а відтакскасування наказу про звільнення позивача самим відповідачем автоматично тягне за собою поновлення позивача на роботі та виплату йому заробітної плати за весь період вимушеного прогулу.

Отже враховуючи, що позивача поновлено на роботі з дня незаконного звільнення, а вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про поновлення на роботі, тобто її вирішення напряму залежить від вирішення вимоги про поновлення на роботі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення відповідачем позивача про його поновлення на роботі та необхідності забезпечення гарантій інших трудових прав позивача не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки зазначені обставини виходять за межі заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що станом на день постановлення оскаржуваної ухвали позивачем пропущено встановлений частиною 3 статті 49 ЦПК України строк, до спливу якого можлива зміна предмету або підстав позову.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, порушення судом норм процесуального права, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справиу суді апеляційної інстанції, спростовуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала скасуванню не підлягає, як така, що постановлена з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року про закриття провадження у даній справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 січня 2021 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Н.В. Ігнатченко