21.01.2021 Справа № 940/1524/20
Провадження по справі № 2-з/940/1/21
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2021 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань : Романовської Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві заяву особи, яка може набути статусу позивача ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ковальової Олени Олександрівни про забезпечення доказів,

встановив :

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ковальової О.О. до подання позовної заяви звернувся до Тетіївського районного суду із заявою, в якій просить в порядку забезпечення доказів до подання позовної заяви витребувати від Тетіївської районної державної нотаріальної контори належним чином завірену копію договору дарування від 29 листопада 2012 року, предметом якого є відчуження права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , та документів на підставі яких було вчинено зазначений правочин. Заяву обгрунтовує тим, що після смерті ОСОБА_2 заявнику стало відомо, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 29.11.2012 року. Адвокату ОСОБА_5 відмовлено за результатами розгляду її адвокатських запитів до Тетіївської районної державної нотаріальної контори щодо надання копії договору дарування від 29.11.2012 року, з посиланням на те, що вказані документи можуть бути надані сторонам правочину або за вимогою суду. Відсутність у заявника зазначеного договору та інших документів, на підставі яких він був укладений, позбавляє його можливості надати їм оцінку та встановити наявність підстав для звернення до суду.

В судове засідання особа, яка може набути статусу позивача ОСОБА_1 не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник особи, яка може набути статусу позивача ОСОБА_1 адвокат Ковальова О.О. в судове засідання не прибула, надіслала до суду заяву про проведення судового засідання без особистої участі особи, яка може набути статусу позивача, та її представника.

Особи, які можуть набути статусу відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися за адресами, вказаними у заяві про забезпечення доказів.

Відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України, заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями статті 116 ЦПК України встановлені підстави та порядок забезпечення доказів.

Відповідно до ч. 3 ст.116 ЦПК України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч. 2 ст.116 ЦПК України, способом забезпечення судом доказів є, зокрема, витребування та (або) огляд доказів.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Відповідно до вимог п.п. 4, 5 ч. 1 ст.117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, та обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати та зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, необхідні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому.

Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених фактів та в сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Тобто, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд розглядаючи заяву про забезпечення доказів має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність тощо).

Аналіз норм права, що регулюють порядок вирішення вказаного питання, дає можливість зробити висновок про те, що задовольняючи заяву про забезпечення доказів, суд має пересвідчитися в тому, що у особи, яка бере участь у справі є складнощі в отриманні документів, тобто об`єктивної неможливості одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто, через обставини, які перешкоджають такому поданню. Ці складнощі можуть мати юридичний та фактичний характер. Складнощі юридичного характеру полягають в тому, що на заваді одержанню та поданню доказу є норма закону забороняючого характеру, яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації. Фактичні складнощі в одержанні доказів мають місце, коли, незважаючи на вжиті особою заходи, потрібний їй доказ одержати не вдалося.

Разом з тим, основною складовою обґрунтованості заяви про витребування доказів необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Така ж позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 02 травня 2019 року під час розгляду справи № 3д/9901/2/19.

Відповідно до ч.5 ст.118 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Отже, звертаючись до суду із заявою про витребування доказів до подання позовної заяви, заявник не навів підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, враховуючи, що документи, які просить витребувати, знаходяться в Тетіївській районній державній нотаріальній конторі та можуть бути витребувані судом під час розгляду відповідного позову за клопотанням учасника справи.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити заявнику в задоволенні заяви про витребування доказів.

Керуючись ст.ст.116,118,353,354 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви особи, яка може набути статусу позивача ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ковальової Олени Олександрівни про забезпечення доказів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Тетіївський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С.В.Мандзюк