Справа № 450/3620/19 Провадження № 2/450/353/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

секретаря судового засідання Покидько Л. Р.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати за в порядку спадкування за законом право власності на 1/4 частину житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з підвалу, веранди, коридору, житлової кімнати, житлової кімнати, житлової кімнати, кухні та ванни, загальною площею 96,8 кв. м., з яких 54,1 кв. м. житлової, 31.0 кв. м. підсобної площі та 11,7 кв. м. площі приміщень не вкл. в загальну площу, що належав ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову, покликаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_9 . Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з права на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане 12 квітня 2002 року ЛОДК БТІ та ЕО на підставі рішення Щирецької селищної ради від 19.03.2002 року за № 217, серія свідоцтва про право власності НОМЕР_1 . Відповідно до технічного паспорта від 15.05.1971 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 складається з підвалу, веранди, коридору, житлової кімнати, житлової кімнати, житлової кімнати, кухні та ванної, загальною площею 96,8 кв. м, з яких 54,1 кв. м. житлової (основної) площі, 31,0 кв. м. підсобної (допоміжної) площі та 11, 7 кв. м. площі приміщень не вкл. в загальну площу. На випадок своєї смерті батько своїм майном не розпорядився, а тому спадкування його майна повинно здійснюватися за законом, в порядку черговості. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 були його дружина ОСОБА_5 та діти ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Відповідно до довідки Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області № 157 від 1.02.2019 року ОСОБА_9 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 . На день смерті ОСОБА_9 в АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Отже, позивач, відповідно до ч. 1 ст 549 ЦК УРСР 1963 року, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька. Однак прийнявши спадщину після смерті батька у нього виникли труднощі з оформленням права власності на житловий будинок у нотаріальному порядку. Труднощі полягають в тому, що оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок знаходиться у його брата позивача ОСОБА_4 . Також між спадкоємцями існує спір. Зазначає, що 17 серпня 2012 року рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області за ОСОБА_4 було визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який залишився після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане рішення було скасоване постановою Львівського апеляційного суду від 22 липня 2019 року, оскільки до вирішення даної справи при розгляді судом першої інстанції не було залучено усіх спадкоємців ОСОБА_9 23 вересня 2019 року державним реєстратором управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради право власності на вказаний житловий будинок було скасовано на підставі рішення про скасування, індексний номер 48812038 від 23.09.2019 року, про що свідчить відповідний витяг. 25 березня 2019 року рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 .

15.11.2019 року провадження у справі відкрито.

03.02.2021 року задоволено клопотання представника позивача про допит свідків. Справу призначено до судового розгляду

25.08.2021 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав наведених у ньому, просить такий задоволити. Дав поясненя аналогічні наведеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 , адвокат Сотник О. І., в судовому засідання позов заперечив, просить в задоволенні такого відмовити. В обґрунтування зазначає, що ОСОБА_9 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилося троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . За час спільного проживання батьків відповідача ними було набуто у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько, ОСОБА_9 . Виходячи зі змісту чинних на час виникнення правовідносин ст.ст. 22, 28 КпШС України, ст. 112 ЦК України у ред. 1963 року, ч.2 ст.372 ЦК України у ред. 2003 року, ч.З п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 набули спірний будинок на праві спільної сумісної власності, в рівних частках, відтак частка кожного з них становила по Ѕ частині. Відтак, після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина, яка складалася з Ѕ частини спірного будинку. На день смерті ОСОБА_9 в АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: дружина та троє синів, позивач та відповідачі у справі відповідно. Отже, після смерті ОСОБА_9 спадщина складалася з 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 . Враховуючи те, що на момент відкриття спадщини разом із спадкодавцем постійно проживали четверо осіб - дружина та три сини, вони мали б спадкувати по 1/4 частки ОСОБА_9 , тобто по 1/8 житлового будинку кожен.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у їх відсутності від них на адресу суду не надходило, відзив на позовну заяву відповідачами не подано.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 29.07.1994 року.

У шлюбі народились діти, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З копії свідоцтво про право власності на житловий будинок, виданого 12 квітня 2002 року ЛОДК БТІ та ЕО на підставі рішення Щирецької селищної ради від 19.03.2002 року за № 217, серія свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , вбачається, що перебуваючи у шлюбі в інтересах подружжя ОСОБА_9 набув у власність житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.ст. 22, 28 КпШС України, ст. 112 ЦК України у ред. 1963 року, ч.2 ст.372 ЦК України у ред. 2003 року, ч.З п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю і частки учасників спільної сумісної власності є рівними.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.83 № 4 визначено, що при встановленні в справі про поділ спадщини, що до її складу включено майно, придбане спадкодавцем у шлюбі разом з тим з подружжя, хто пережив іншого, суд визначає частку останнього у спільній власності і майно, що на неї припадає, за правилами статей 28, 29 КпШС і виключає його з того, що підлягає поділу між спадкоємцями.

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_9 .

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на 1/2 частку житлового будинку в АДРЕСА_1 .

З копії довідки № 1199 від 01.10.2020 року Щирецької селищної ради, яка також міститься в копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_9 , наявної в матеріалах справи, а також копії довідки Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області № 157 від 01.02.2019 року, вбачається, що на день смерті ОСОБА_9 в АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З копії спадкової справи № 50/2020 від 01.10.2020 року, заведеної після смерті ОСОБА_9 , наявної в матеріалах справи, встановлено, що на випадок смерті спадкодавець ОСОБА_9 належним йому майном не розпорядився, заповітів ним не складено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983 р. (у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), вказано, що якщо у вказаний в ст.549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку. Згідно з п.3.3. методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані.

Таким чином, встановлено судом, що спадщину після смерті ОСОБА_9 прийняла його дружина та діти, які на момент смерті спадкодавця разом із ним проживали та були зареєстровані, вступили в управління спадковим майном, а тому прийняли спадщину після смерті останнього.

Відповідно до ст. 529 ЦК України у ред. 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Враховуючи наведене вище, зокрема, що до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_9 увійшов цілий житловий будинок, а не його 1/2 частка, як це встановлено судом, а як слідує, вимога про визнання за позивачем права власності на 1/4 частку у спадковому майні є спростованою належними доказами у справі, а тому таку слід задоволити частково, визнавши частку належну ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частки спадкового майна.

Судом встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, не в змозі здійснити свої спадкові права в позасудовому нотаріальному порядку, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на належну спадкодавцеві 1/2 частку житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно приписів ст.328 ЦК країни, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, представлені суду докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на предмет їх достовірності та допустимості, а також їх достатності та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені обставини судом свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , оскільки частка у спадковому майні що належить позивачу є меншою, аніж зазначає у позовних вимогах позивача з урахуванням рівності часток спадкоємців, які прийняли спадщину.

Таким чином, представлені суду докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на предмет їх достовірності та допустимості, а також їх достатності та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені обставини судом свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 11, 13, 258, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом право власності на 1/8 частину житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з підвалу, веранди, коридору, житлової кімнати, житлової кімнати, житлової кімнати, кухні та ванни, загальною площею 96,8 кв. м., з яких 54,1 кв. м. житлової площі, що належав ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.10.2021 року.

СуддяІ. І. Мельничук