Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Новогродівський міський суд Донецької області

в складі: головуючого судді Грідяєвої М.В.

при секретарі Пригоді О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новогродівка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно уточненої позовної заяви, вказуючи на те, що ОСОБА_1 звернулась до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 09.08.2012 року. Відповідач при підписані анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку». Посилається на ст.ст.207, 638, 639,642 ЦК України. Відповідач акцептуючи пропозицію банку підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами банку. Дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. Виконання відповідачем договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Підписавши заяву, між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, умови договору банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку з встановленим кредитним лімітом, який у подальшому було встановлено до15000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Пунктом 1.3.2.3. Договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 05.09.2021 року має заборгованість 45500 грн. 35 коп., яка складається з: 14517 грн. 21 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 30983 грн. 14 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 09.08.2012 року станом на 05.09.2021 року в розмірі 45500 грн. 35 коп., з яких: 14517 грн. 21 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 30983 грн. 14 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, судовий збір в розмірі 2270 грн., в разі неявки відповідача розглянути справу у відсутність представника банку та винести заочне рішення.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно письмового клопотання, просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, при неявці відповідача винести заочне рішення. У відповіді на відзив, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вказуючи на те, що позивачем надана до суду копія анкети-заяви відповідача від 09.08.2012 року, з якої вбачається персональна інформація відповідача необхідна для отримання кредитної картки. Вказана інформація заповнена відповідачем особисто, також з копії анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_1 висловила згоду на укладення договору шляхом отримання картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що ця заява, разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» вбачається, що відповідачу встановлено поточну проценту ставку у розмірі 3% (36 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Згідно виписки з карткового рахунку відповідач користувалась кредитними коштами, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також відповідач частково сплачувала заборгованість по кредиту, що вбачається з виписки по рахунку. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами у справі та відповідачем не спростовані. 09.08.2021 року відповідач стала клієнтом банку підписавши анкету заяву, на підставі якої отримала платіжну картку. Відповідачу при оформленні кредитного договору, був встановлений продукт Банку «Кредит про всяк випадок» без відвідування відділення за допомогою своєї діючої кредитної карти, за яким утворилась заборгованість. Судовим рішенням у справі № 239/369/15-ц від 05.05.2016 року з відповідача стягнута заборгованість, яка утворилась саме за кредитним продуктом «Кредит про всяк випадок», а грошові кошти, які стягувались з відповідача були направлені на погашення саме цієї заборгованості, а не заборгованості за кредитною карткою «Універсальна». В подальшому, відповідач почала користуватись кредитною карткою «Універсальна», за якою також виникла заборгованість, у зв`язку із чим банк звернувся до суду із позовом. Згідно умов та правил картковий рахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клієнта, тощо. Дія кредитного договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці, у зв`язку із чим кредитний договір є чинним. Згідно п. 1.1.7.31 Умов договору, строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки, яка була видана відповідачу становить до останнього дня березня 2016 року. Позивач звернувся до відповідача із позовом 29.01.2021 року, до спливу строку позовної давності.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнає. Вказала, що 09.08.2012 року вона стала клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк». Між нею та відповідачем було укладено кредитний договір, вона підписала відповідну анкету-заяву, згідно якої їй було видано кредитну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік. 08.07.2015 року позивач вже звертався до Новогродівського міського суду Донецької області з позовом про стягнення з неї суми боргу станом на 11.06.2015 року за кредитним договором від 09.08.20121 року у розмірі 35097 грн. 12 коп., з яких заборгованість за кредитом - 20766 грн. 28 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 11433 грн. 74 коп., заборгованість за пенею та комісіями 750 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1647 грн. 50 коп. - штраф (процентна складова). Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 05.05.2016 року в задоволені вказаного позову було відмовлено, яке рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21.06.2016 року скасовано та ухвалено нове, яким з неї була стягнута заборгованість за кредитним договором від 09.08.2012 у сумі 32656,02 грн., яка складається з 20766,28 грн. - заборгованості за кредитом, 11433,74 грн. - заборгованості за відсотками, 456 грн. - заборгованості за комісією. Вказана сума боргу була примусово стягнута з неї при примусовому виконанні судового рішення та 18.11.2019 року Новогродівським МВ ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з тим, що заборгованість із заробітної плати стягнута повністю та перерахована, а виконавчий документ повернуто до суду по виконанню. Тому за вказаних обставин, вона не має ніяких заборгованостей перед позивачем. Просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності, так як позивач звернувся до суду з позовом у березні 2021 року, в позові відмовити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно письмової заяви просить розглянути справу без її участі, на підставі наданих відзиву на позов, пояснень, застосувати наслідки спливу строку позовної давності,в позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 09.08.2012 року, виписки за договором ОСОБА_1 заявила бажання оформити на своє ім`я платіжну карту кредитку «Універсальна» з кредитним лімітом у розмірі 3000 грн., який відповідно до виписки з карткового рахунку та довідки про зміну умов кредитування в подальшому було збільшено до 15000 грн. Таким чином, між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальникові кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, березень 2016 року, що також визнається сторонами. Згідно виписки по картковому рахунку та розрахунку заборгованості відповідач користувалась встановленим їй кредитним лімітом, останній платіж за кредитом здійснений 30.03.2016 року в розмірі 8 грн.

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за кредитним договором станом 05.09.2021 року становить: 45500 грн. 35 коп., з яких: 14517 грн. 21 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 30983 грн. 14 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склались на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Суд звертає увагу, що матеріалами справи, а саме випискою за договором, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки підтверджується отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 4800 грн., в подальшому 15000 грн., які були використані відповідачем.

Згідно розрахунку заборгованості, відповідачем ОСОБА_1 зобов`язання за договором виконувалися не належним чином, в зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 05.09.2021 року, згідно розрахунку банку становить: 45500 грн. 35 коп., з яких: 14517 грн. 21 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 30983 грн. 14 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

На думку суду наведений позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим з наступних підстав.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на строк до березня 2016 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 31.03.2016 року включно відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 01.04.2016 відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12.

Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих після березня 2016 року (закінчення строку кредитування), не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 09.08.2012 року станом на 05.09.2021 року, в частині нарахування відсотків вбачається, що проценти за користування кредитом відповідачу нараховані з 09.08.2012 року - 30 % річних, з 01.09.2014 року - 34,80% річних, з 01.04.2015 року - 43,20% річних та станом на 31.03.2016 року сума процентів за кредитним договором становить 26947 грн. 28 коп.

Згідно-анкети заяви відповідач виявила бажання отримати кредитний продукт «Універсальна». Згідно наданого позивачем витягу з тарифів обслуговування кредитних карт, вбачається 4 різних тарифів для карти «Універсальна». Витяг з тарифів, з конкретними умовами використання кредитної карти «Універсальна» не містить підпису відповідача, отже суд не вбачає, що відповідач отримала саме кредиту картку з тарифом «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Крім того, суд враховує, що позивач з дня укладення кредитного договору до 01.09.2014 року нараховував відповідачу відсотки саме у розмірі 30% річних, що підтверджується розрахунком позивача.

Розрахунок нарахованих процентів за кредитом, підлягає перерахуванню, оскільки з розрахунку вбачається, що за періоди з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року відсоткова ставка необґрунтовано нараховувалась в розмірі 34,8 %, а з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року в розмірі 43,2%, тоді як відповідно до умов договору, кредитна лінія відкрита на умовах 2,5 % щомісячно, тобто 30 % річних.

Одностороння підвищення відсоткової ставки позивачем є порушенням вимог ч.2 ст.1056-1 ЦК України, яка передбачає, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Доказів про інформування відповідача про збільшення процентної ставки суду не надано.

В зв`язку з чим, при розрахунку заборгованості за відсотками, суд враховує, що з 01.09.2014 року (дата першого підвищення відсоткової ставки) до 31.03.2016 року розмір заборгованості за відсотками підлягає перерахунку з врахуванням 30 % річних з наступного розрахунку:

з 01.09.2014 року по 25.05.2015 року включно, в зв`язку із зміною розміру заборгованості за тілом кредиту помісячно згідно розміру заборгованості, календарними днями просрочки та відсоткової ставки: залишок заборгованості по тілу кредиту х на кількість календарних днів прострочки в місяці х 2,5 % (відсоткова ставка) х 12 :360 : 100, що дорівнює: 3231 грн. 27 коп.,

за період з 26.05.2015 року по 31.03.2016 року в зв`язку з загальним розміром заборгованості за кредитом в розмірі 14517 грн. 21 коп. з розрахунку: 14517 грн. 21 коп. (загальна заборгованість за кредитом) х 30 % : 360 днів х 311 днів =3762 грн. 38 коп.

3231 грн. 27 коп. + 3762 грн. 38 коп. = 6993 грн. 65 коп.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, а саме з графи «Сплачено відсотків», вбачається, що за період з 01.09.2014 року по 31.03.2016 року відповідачем було сплачено відсотків на загальну суму 1096 грн. 98 коп. В зв`язку з чим, заборгованість по процентам за користування кредитом за вказаний період становить 5896 грн. 67 коп. (6993 грн. 65 коп. - 1096 грн.98 коп.).

Таким чином загальний розмір заборгованості за кредитним договором дорівнює : 20413 грн. 88 коп., з яких: 14517 грн. 21 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5896 грн. 67 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Доводи відповідача про відсутність заборгованості за кредитним договором у зв`язку зі стягненням з неї заборгованості за кредитним договором судовим рішенням та погашенням вказаної заборгованості в повному обсязі при примусовому виконанні рішення суду, суд визнає необґрунтованими та такими що спростовуються матеріалами справи.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2016 року, рішення Новогродівського міського суду від 05.05.2016 року скасовано, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 09 серпня 2012 року у сумі 32656 грн. 02 коп., яка складається з 20766 грн. 28 коп. - заборгованості за кредитом; 11433 грн. 74 коп. - заборгованості за відсотками; 456 грн. - заборгованості за комісією та судовий збір у розмірі 326 грн. 56 коп., яке згідно постанови заступника начальника відділу Новогродівського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 18.11.2019 року, виконане.

Згідно виписок по картковим рахункам, відповідач, отримавши кредитну картку використовувала кредитні кошти, що підтверджується виписками по рахунках за кредитним договором, які містять деталізований опис операцій, які проводились по двом кредитним рахункам відповідача, мають різні номера та окремі транзакції по кожному з рахунків, у тому числі зняття відповідачем грошових коштів з картки, поповнення картки, переказу грошових коштів з карти на карту, здійснення розрахункових операцій у торгівельних закладах, тощо. Виписки по рахункам відповідача є належними та допустимими доказами, а інформація, яка в них міститься узгоджується з розрахунком заборгованості у даній справі та розрахунком заборгованості у справі № 239/396/15-ц.

Розрахунок заборгованості, який міститься в матеріалах справи має складові заборгованості та узгоджується з наданою позивачем випискою за кредитним договором.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач користувалась різними кредитними продуктами банку, що підтверджено окремими виписками по рахунку. Стягнення заборгованості за одним з кредитних рахунків не свідчить про те, що у відповідача відсутня заборгованість за іншим рахунком. При цьому, суд зауважує, що банківська картка є лише засобом реалізації можливості користування банківськими рахунками та можливості отримання грошових коштів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до пункту 3.1.1. Умов картка дійсна до останнього календарного дня місяця указано на ній.

Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку; за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки(стаття 261 ЦК України), а не після закінчення строку дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Твердження представника позивача про те, що згідно п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) становить 50 років, суд вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази укладення сторонами у письмовій формі договору про збільшення позовної давності.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом та виписки банку по картковому рахунку, останній раз кредитну карту було поповнено 30.03.2016 року на суму 8 грн., строк дії картки випущеної на підставі укладеного договору від 09.08.2012 року, березень 2016 року, з позовом банк звернувся 29.01.2021 року шляхом направлення його службою кур`єрської доставки, що підтверджується накладною відправлення, враховуючі викладене, дату останнього погашення кредиту, строк дії картки, 3 річний строк позовної давності по кредиту та процентам за користування кредитом сплинув, в зв`язку з чим підлягає застосуванню наслідки спливу позовної давності за заявою відповідача у вигляді відмови у позові.

Відповідно до ст.141 ЦПК України в зв`язку з відмовою у позові, судовий збір сплачений позивачем при звернення до суду стягненню з відповідача не підлягає.

Керуючись ст.ст.253, 256, 258, 526, 610, 626, 628, 634, 638, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст.12, 81, 89, 263, 265, 268, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В позові Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя: