Справа № 740/138/19
Провадження № 2/740/48/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання Дьоміної Н.А.,

розглянувши справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (далі ТОВ) до ОСОБА_1 простягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість у сумі 49 812 грн 50 коп. за договором позики №3068 від 11 січня 2016 року, укладеному в електронній формі, між ТОВ «ВЕЛЛФІН» і відповідачем, посилаючись на те, що товариство є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності та платності.

Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН», затверджених наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» №2-1 від 27.10.2015, які розміщуються на офіційному веб-сайті позивача.

11 січня 2016 року ОСОБА_1 у встановленому п.4.1, 4.2 Правил порядку оформив заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів заявки, що підтверджується роздруківкою заявки відповідача з офіційного веб-сайту позивача, на підставі якої 11.01.2016 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем було укладено договір позики №3068, відповідно до умов якого позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3 договору встановлено, що позика надається на 15 днів.

Реєстрація відповідача на сайті позивача, подання ним заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштiв, пiдтвердження заявки на отримання позики у передбачений Правилами спосіб, вчинення вiдповiдних дій щодо отримання позики свідчать про те, ОСОБА_1 був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а договір позики було укладено та пiдписано в електронній формi, що в силу приписів ст.6, 627 ЦК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формi.

Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: перерахував на картковий рахунок суму позики в розмірі 1 500 грн, що підтверджується повідомленням від 29 листопада 2018 року ТОВ «Платежі Онлайн», а відповідач не виконує свої обов`язки, внаслідок чого станом на 26.12.2018 утворилася вказана заборгованість.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він зазначає, що він не оформляв в мережі інтернет ніяких заявок для отримання позики та не отримував коштів від ТОВ «ВЕЛЛФІН». Подана до суду в якості доказу копія договору не може вважатися належним та достовірним доказом, оскільки не підтверджує факт підписання договору позики ним за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам спеціального Закону.

На підтвердження факту перерахування коштів за договором позивачем надано письмове повідомлення ТОВ «Платежі онлайн», а також копію договору доручення №ФБ 211/11 від 18.11.2015. Зазначено, що кошти в сумі 1500 грн були перераховані на якусь банківську карту, яка нібито належить йому. Разом з тим, належних та допустимих доказів перерахування вказаних коштів на його користь позивачем не надано.

Крім того, позивачем взагалі не надано розрахунку заборгованості, а тому неможливо встановити, що включає в себе сума 49 812,50 грн. В задоволенні позову просить відмовити.

Сторони в судове засідання не з*явилися, подавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядженням Нацкомфінпослуг №2606 від 27.10.2015 зареєстровано в реєстрі фінансових установ за № 16103225).

11.01.2016 відповідач у встановленому п.п.4.1, 4.2 Правил порядку оформив заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів заявки, що підтверджується роздруківкою заявки відповідача з офіційного веб-сайту позивача.

11.01.2016 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №3068, згідно з умовами якого позикодавець перерахував на картковий рахунок позичальнику грошові кошти у сумі 1 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, що підтверджується повідомленням від 29.11.2018 ТОВ «Платежі Онлайн», а позичальник зобов`язувався повернути позику через 15 днів та сплатити проценти.

В п. 7.2 Договору позики ОСОБА_1 підтвердив, що, уклавши цей Договір, він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщено на Сайті Позикодавця.

Згідно графіку розрахунків до Договору позики № 3068 від 11.01.2016 сукупна вартість позики складає 1865,00 грн - проценти за користування позикою складають 365,00 грн (а.с.19-23).

Пунктом 7.1 Договору позики встановлено, що невід`ємною частиною договору є Правила надання коштів у вигляді позики товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам.

Отже, порядок надання ТОВ «ВЕЛЛФІН» грошових коштів у вигляді позики регулюється Правилами, затвердженими наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» № 2-1 від 27.10.2015, які розміщуються на офіційному веб-сайті позивача і які є публічною пропозицією (офертою) у розуміння ст.641, 644 Цивільного кодексу України та невід`ємною частиною Договору позики (пункти 1.4, 1.5. Правил). (а.с.9-15).

Згідно п. 4.8 Правил підтвердженням згоди заявника на отримання позики є направлена на розгляд товариством заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки.

Відповідно до п. 4.9 Правил дійсність банківської платіжної картки перевіряється за допомогою резервування довільної, заздалегідь невідомої заявнику суми від 1 до 99 копійок та з послідуючим зазначенням у відповідному полі Особистого кабінету заявником точної суми, що була зарезервована. Точну зарезервовану суму заявник може дізнатися шляхом звернення до Банку, який емітував платіжну картку. Заявнику пропонується звернутись до Банку, використавши засоби CMC-повідомлень, засоби телефонного зв`язку, тощо.

Згідно п. 6.3 Правил у разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в Особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу, зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню, заявник отримує електронну копію договору позики.

Пунктом 6.8 Правил встановлено, що заявник погоджується на використання у всіх відносинах, що засновані на першому договорі позики та на всіх наступних договорах позики, інших договірних угодах, що можуть бути укладені між заявником та товариством, свого логіну та паролю Особистого кабінету в якості аналога власноручного підпису між товариством та заявником.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» в порядку, встановленому Договором позики, на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1500,00 грн, що підтверджується повідомленням від 11.01.2016 «Platon» (ТОВ «Платежі Онлайн»), яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів згідно договору доручення № ФБ 211/11 від 18.11.2015 (а.с.26-29).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ту ж кількість речей, того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в Особистому кабінеті.

Згідно п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» передбачено, що одним із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби - пластикові банківські картки, які емітовані в установленому законодавством порядку та використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або Банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжна картка містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (Банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Посилання представника відповідача на те, що при укладенні договору позики не додержана його письмова форма, відсутній особистий підпис відповідача та те, що договір з ним не укладався, суд не приймає до уваги, оскільки укладення договору позики засобами електронного зв`язку не суперечить нормам цивільного законодавства, спірний Договір позики підписувався електронним підписом з особистого кабінету, який був створений відповідачем ОСОБА_1 з метою отримання коштів. Крім того, факт укладення спірного договору позики іншою особою, а не відповідачем, в судовому засіданні жодним чином не доведено, на заявці щодо отримання позики міститься фото ОСОБА_1 .

Реєстрація ОСОБА_1 на сайті товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», подання ним заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений Правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики свідчать про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а договір позики було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст. 6, 627 ЦК України, ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики №3068, відповідно до якого позичальник отримав 1 500 грн на строк 15 днів. Доказом підтвердження отримання коштів є повідомлення від 29.11.2018 ТОВ «Платежі Онлайн», копія якого міститься в матеріалах справи, в якому зазначається сума коштів, власник картки, номер картки, код авторизації, номер транзакції в системі (а.с.26).

Відповідно до п.1.5 договору нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов:

- 1,5 % від суми позики, але не менше ніж 50 грн за перший день користування позикою;

- 1,5 % від суми позики щоденно, починаючи з другого дня межах строку, зазначеного в п.1.2. цього договору;

- 3 % від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п.1.2. цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідач належним чином не виконав умови Договору позики у встановлений строк, а тому станом на 26.12.2018 утворилася заборгованість в сумі 49 812 грн 50 коп., яка складається із суми позики в розмірі 1 500 грн та заборгованості по процентам за користування позикою в сумі 48 312 грн 50 коп.(а.с.24).

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в розмірі 48 312 грн 50 коп. за період з 26.01.2016 по 26.12.2018, то вона до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, а після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9б4-9Н5, провадження № 14-10цс18; від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18; від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, де суд також зазначив, що права та інтереси кредитодавця у вищевказаних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до п.1.1., 1.2., 1.3. вказаного договору позикодавець зобов`язується надати позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 1500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього договору. Строк дії договору 15 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Позика надається строком на 15 днів.

Судом встановлено, що за умовами укладеного сторонами договору позики № 3068 від 11.01.2016 ТОВ «Веллфін» надало ОСОБА_1 позику в сумі 1500,00 грн, яку останній зобов`язувався повернути у повному обсязі 26 січня 2016 року.

Таким чином, після спливу визначеного договором строку кредитування - 26 січня 2016 року позикодавець ТОВ «Веллфін» втратило право нараховувати передбачені договором проценти та відповідно до вимог статті 625 ЦК України має право стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, однак з такими вимогами до суду ТОВ не зверталося.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що в задоволенні вимоги ТОВ «Веллфін» про стягнення з ОСОБА_1 нарахованих відсотків за користування позикою за період з 26.01.2016 року по 26.12.2018 року в сумі 49 812,50 грн слід відмовити, так як цей період виходить за межі строку кредитування, та стягнути з відповідача на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» 1865,00 грн заборгованості за договором позики.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 49812 грн 50 коп., судом стягнуто 1865 грн 00 коп., тобто позовні вимоги задоволені на 3,74% (1865х 100 : 49812,50=3,74), що є підставою для стягнення на користь позивача з відповідача 65 грн 90 коп. судового збору (1762 х 3,74 : 100 =65,90).

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Керуючись ст. 525, 526, 625, 626, 638, 1048, 1049 України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.141, 263-265, 274, 279, 280-284, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», адреса: 03061, м.Київ, вул.Героїв Севастополя, 48, , заборгованість за договором позики №3068 від 11 січня 2016 року в сумі 1865,00 грн, понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 65,90 грн, а всього стягнути з нього 1930 (одну тисячу дев`ятсот тридцять) грн 90 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції Ніжинський міськрайонний суд, а матеріали справи разом з апеляційними скаргами надсилаються місцевим судом до апеляційної інстанції за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Г.Ковальова