Ухвала

21 січня 2021 року

м. Київ

справа № 463/3056/18

провадження № 61-18200ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді

Верховного Суду Грушицького Андрія Ігоровича у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, державного підприємства «Система електронних торгів арештованим майном» Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , треті особи: публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі

Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Львові, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Лілія Володимирівна, про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, акту про реалізацію предмета іпотеки та визнання недійсним свідоцтва права власності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку подав Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 26 жовтня

2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 жовтня

2020 року у справі № 463/3056/18.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Грушицького А. І. від 08 грудня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, шляхом:

- подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням причин пропуску такого строку та доказів на їх підтвердження в оригіналах чи належним чином завірених копіях, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або наведення інших підстав з відповідними доказами;

- надання документу, що підтверджує сплату судового збору або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

- зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав);

- надання уточненої касаційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

У грудні 2020 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду

від 08 грудня 2020 року ОСОБА_3 , який діє від імені

ОСОБА_1 , надіслав засобами поштового зв`язку матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, уточнену касаційну скаргу та клопотання, в якому просив звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору з урахуванням її майнового стану.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Грушицького А. І. від 23 грудня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Личаківського районного суду міста Львова

від 26 жовтня 2018 року і постанови Львівського апеляційного суду

від 20 жовтня 2020 року та продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме сплати судового збору або надання документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

16 січня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Грушицького А. І., яка обґрунтована тим, що неупередженість та об`єктивність судді Грушицького А. І. під час вчинення процесуальних дій на стадії прийняття рішення про відкриття касаційного провадження, викликає сумнів, оскільки суддею було проігноровано докази та обставини причин пропуску заявником строку на касаційне оскарження, а також не було враховано доводи заявника про звільнення від сплати судового збору у взаємозв`язку із вимогами чинного законодавства про необхідність сплати судового збору та, у межах наданих йому законом дискреційних повноважень, не вчинено усі можливі дії для забезпечення принципу рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

Заявник також стверджує, що суддя Грушицький А. І. самоусунувся від оцінки її фінансового стану, поклавши на неї обов`язок надання додаткових доказів тяжкого майнового стану, не визначивши при цьому які саме документи необхідно додатково надати.

Вважає, що поведінка судді Грушицького А. І. не є безсторонньою і неупередженою та просить відвести вказаного суддю від розгляду справи № 463/3056/18 за її касаційною скаргою на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 26 жовтня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Грушицького А. І. від 16 січня

2021 року заявлений ОСОБА_1 відвід судді у справі

№ 463/3056/18 визнано необґрунтованим.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 січня 2021 року вирішення питання про відвід судді Грушицького А. І. передано судді визначеному в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Відповідно до частин другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи (частина восьма статті 40 ЦПК України).

Підстави для відводу судді передбачені зокрема частиною першою

статті 36 ЦПК України згідно із якою суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина третя статті 36 ЦПК України).

Крім того статтею 37 ЦПК України передбачені випадки недопустимості повторної участі судді в розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Отже презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Підстави вважати, що суддя Грушицький А. І. у розглядуваній справі виявляє особисту упередженість, відсутні.

Незгода заявника із процесуальними рішеннями судді Грушицького А. І., у тому числі їх мотивуванням, не є підставою для відводу судді.

Доводи заявника не свідчать про існування, на даний час, обставин, які б достовірно вказували на упередженість та/або необ`єктивність судді Грушицького А. І. при розгляді справи № 463/3056/18.

Визначення складу суду для розгляду конкретної справи здійснюється не за бажанням учасників справи, а в порядку передбаченому цивільним процесуальним законодавством, зокрема статтею 33 ЦПК України.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд.

Таким чином під час розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Грушицького А. І., передбачені законом підстави для відводу судді не встановлені.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частина одинадцята статті 40 ЦПК України).

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд, у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Грушицького Андрія Ігоровича від розгляду справи № 463/3056/18 (провадження № 61-18200ск20).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович