Справа №: 272/1559/19
Провадження № 2/272/10/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

розглянувши у відкритому cудовому засіданні в місті Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агро-Інвест" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, суд, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 2,0000 га з кадастровим кадастровим номером :05:000:0206, що розташована на території Івницької сільської ради Андрушівсьького району Житомирської області. Право власності на вказану вище земельну ділянку позивач набув 14.06.2018 в порядку безоплатної передачі земельної ділянки із земель державної власності. Також в поданій заяві позивач вказав, що учасники бойових дій першочергово отримують земельні ділянки у власність. Відповідач позивачу у цьому сприяв, тому між ними виникла усна домовленість, що після того як позивач стане власником земельної ділянки, він укладе договір оренди саме з відповідачем. Після 14.06.2019 (державної реєстрації права власності на земельну ділянку), він приїхав в м.Андрушівка, Житомирської області, в офісі відповідача вони узгодили всі умови договору, і між ним та ТОВ "Житомир-Агро-Інвест" було укладено договір оренди зазначеної вище земельної ділянки. Договір укладено строком на сім років, підписано представником орендаря, підписи у договорі виконано ним навпроти "Орендодавець" чорним чорнилом на кожному із трьох аркушів договору на трьох його примірниках, всі три примірники залишились у відповідача. Працівники ТОВ "Житомир-Агро-Інвест" вказали позивачу, що договір підлягає державній реєстрації, це займе багато часу, після проведення реєстрації один примірник буде згодом позивачу наданий, на що він не заперечував. Через деякий працівники ТОВ "Житомир-Агро-Інвест" повідомили позивача про необхідність приїхати в м.Андрушівка, Житомирської області для підписання деяких документів. В приміщенні офісу відповідача позивач надав працівникам ТОВ "Житомир-Агро-Інвест" реквізити рахунку на який необхідно сплачувати орендну плату, працівник ТОВ "Житомир-Агро-Інвест" дав йому кулькову ручку, вказав, що для отримання ним в майбутньому орендної плати йому необхідно розписатися на декількох сторінках "чистих бланків". Стоячи біля позивача, працівник ТОВ "Житомир-Агро-Інвест" поспішаючи та прикриваючи листами паперу так звані "бланки", не показуючи їх зміст, вказав пальцем де треба розписатися. Того ж дня договір позивачу не віддали, і він не наполягав. В кінці червня позивач втретє приїхав до м.Андрушівка, Житомирської області, де йому надали один примірник договору оренди земельної ділянки. Вдома позивач звернув увагу, що на 1 аркуші договору його підписи виконані синім чорнилом, а на інших сторінках договору чорним. На 1 аркуші договору міститься пункт 6, згідно якого договір укладено на строк, що дорівнює кількості днів у проміжку від дня державної реєстрації права оренди за цим договором до 30 листопада 2038 року. З Державного земельного кадастру позивачем встановлено, що 23 червня 2018 року зазначений договір було зареєстровано приватним нотаріусом Андрушівського нотаріального округу Житомирської області Вальчуком О.М. за №41822824. При цьому, позивач надав згоду щодо строку договору - сім років, і укладав договір оренди саме на вказаний вище строк, однак працівники ТОВ "Житомир-Агро-Інвест" підмінили перший аркуш договору, де строк дговору був вказаний до 30 листопада 2038 року, і підсунули позивачу його для підписання. Підміна першого аркуша договору підтверджується підписами виконаними різними чорнилами, це не тільки на його примірнику, але й на примірниках, які знаходяться у відповідача та приватного нотаріуса Андрушівського нотаріального округу Житомирської області Вальчука О.М. Договір в частині укладення його на 20 років не відповідає внутрішній волі позивача.

Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:000:0206, що розташована на території Івницької сільської ради, Андрушівського району, Житомирської області, укладений 23 червня 2018 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агро-Інвест", зареєстрований 23 червня 2018 року приватним нотаріусом Андрушівського нотаріального округу Житомирської області Вальчуком О.М. за №41822824; Зобов`язати відповідача повернути йому оригінали документів: Наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №6-1886/14-18-СГ від 31.05.2018 та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018. Також позивач просить зобов`язати відповідача компенсувати йому витрати, пов`язані з призначенням експертного технічного дослідження договору оренди земельної ділянки - 475 гривень 30 копійок.

09 січня 2020 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому останній вказав, що в червні 2017 року позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агро-Інвест" з метою приватизації землі, та позивачу було озвучено, що важливою умовою співпраці є оформлення приватизоованої землі в оренду відповідачу. При цьому, після досягнення домовленості позивачеві надавався на ознайомлення проект договору оренди землі, який містив інформацію про строк оренди та розмір орендної плати, який був підписаний сторонами по справі на підтвердження згоди з умовами вищевказаного проекту. Після оформлення права власності позивача було запрошено в офіс відповідача в м.Андрушівка, де 23.06.2018 сторони оформили три примірники договору договору оренди землі, з урахуванням перепідписання та заміни першого аркушу договору у зв`язку з помилковим зазначенням дати його укладення 2017 рік замість 2018 року, решту аркушів було використано з проекту договору який раніше вже був підписаний сторонами по справі. Також в поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що перед підписанням кожного з аркушів договору оренди землі позивач мав можливість ознайомитись з іх змістом, при цьому, будь - яких розмов про укладення договору оренди землі на строк сім років між позивачем та відповідачем не велося (а.с.27 -31).

17 січня 2020 року від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій останній вказав, що відповідач визнав заміну першого аркушу договору оренди земельної ділянки, однак з метою "виправлення року складання договору", та вніс виправлення у спосіб в який виправляти помилки недопустимо. Крім того, у відповіді на відзив позивач зазначив, що не надавав згоди на укладення договору шляхом формування його з різних частин документів, а також не погоджував з відповідачем по справі передання в оренду належної йому земельної ділянки саме на 20 років. Також у відзиві позивач посилається на судові рішення зі змісту яких вбачається, що договори оренди відповідач уклав на строк 10 років, а не на 20 років, як вказує у відзиві представник відповідача (а.с.39-41).

28 січня 2020 року від представника відповідача на адресу суду надійшли заперечення в яких останній вказав, що посилання позивача у відповіді на відзив на те, що помилка виправлена в неналежний спосіб є безпідставним, а наведені позивачем рішення судів не можуть бути підтвердженням поганої ділової репутації, оскілки вони є результатом недобросовісної поведінки власників землі. Також у поданих запереченнях представник відповідача вказав, що договори оренди землі укладаються на 20 років з усіма громадянами, яким відповідач допомагав в приватизації землі, у інших в тому числі і що стосуються наведених позивачем судових справ, то там відповідач не допомагав в оформленні приватизації, оскільки дана земля вже давно була власністю людей (а.с.46-47).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання в якому розгляд справи просить провести у його відстуність, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву в якій розгляд справии просить провести у його відсутність, позовні вимоги не визнає з підстав викладених у відзиві та запереченні, проти задоволення позову заперечує.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно матеріалів справи, а саме копії наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 31.05.2018 №6-1886/14-18-СГ та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :05:000:0206, що розташована на території Івницької сільської ради, Андрушівського району, Житомирської області (а.с.19-20). 23 червня 2018 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агро-Інвест" (орендар) був укладений договір оренди землі, а саме належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:000:0206 (а.с.5-7). У вказаному вище договорі оренди землі, на першому аркуші міститься розділ строк дії договору - п.6, згідно положень якого договір укладено на строк, що дорівнює кількості днів у проміжку від дня державної реєстрації права оренди за цим Договором до 30 листопада 2038 року, що є істотною умовою договору оренди земельної ділянки (а.с.5).

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 посилався на те, що внаслідок обману з боку працівників відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агро-Інвест", він підписав перший аркуш договору із умовою щодо строку його дії, яку не погоджував. Заміна першого аркушу договору підтверджується висновком експертного дослідження №1/3-8 від 06.12.2019, відповідно до висновків якого, у наданому на дослідження договорі оренди землі від 23.06.2018, укладеному між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ "Житомир-Агро-Інвест", перший аркуш був замінений (а.с.13-16). Представник відповідача в поданому відзиві та запереченнях також визнав факт заміни першого аркушу договору оренди землі від 23 червня 2018 року, однак з підстав допущеної помилки в даті укладення договору.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину. Наявність умислу у діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Отже правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Обман має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

У частині першій статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Разом з тим визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі урегульовано у спеціальному законі, яким є Закон «Про оренду землі» .

Відповідно до статті 1 Закону «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У статті 6 Закону «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно з вимогами статті 13 Закону «Про оренду землі» вказано, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотні умови договору оренди землі визначені в статті 15 Закону «Про оренду землі», відповідно до частини першої якої істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 18 Закону «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

У статті 19 Закону «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

З урахуванням вимог Типового договору оренди землі сторони уклали оскаржуваний договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, як передбачено у частині першій статті 215 ЦК України.

Разом з тим у частині першій статті 236 ЦК України зазначено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Момент укладення договору визначено у частині перші статті 638 ЦК України, у якій зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку.

Аналіз наведених норм дає можливість зробити висновок, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов, тобто на момент підписання договору його сторонами.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 як орендодавець та відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агро-Інвест" як орендар досягнули згоди щодо істотних умов договору, передбачених статтею 15 Закону України "Про оренду землі". Підстав, які б надавали можливість визнати такий договір недійсним на час його укладення, сторонами в ході розгляду справи не надано. Та обставина, що після отримання примірника договору, позивач виявив, що строк дії договору визначений у 20 років, не є підставою для визнання договору недійсним, а може бути підставою для встановлення строку дії договору протягом 7 років. Крім того, позивачем в ході розгляду справи не надано доказів на підтвердження наявності умислу з боку відповідача на укладення договору на інший строк, ніж був погоджений сторонами. Висновок експерта, цих обставин не підтверджує, оскільки не доводить мотивів заміни першого аркуша договору. Разом з тим, на цьому аркуші проставлений власноручний підпис орендодавця ОСОБА_1 , проставлення якого ним не заперечується.

Враховуючи вищезазначене, суд відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агро-Інвест" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

При цьому, суд позбавлений можливості вирішити питання про зобов`язання відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агро-Інвест" повернути позивачу ОСОБА_1 оригінали документів, а саме наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №6-1886/14-18-СГ від 31.05.2018 та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018, оскільки в матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження того, що вказані вище документи знаходяться у Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агро-Інвест", а також відсутні докази на підтвердження того, що вказані документи належать позивачу.

Відмовляючи в задоволенні позову, враховуючи положення п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України суд не стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати, пов`язані з призначенням експертного технічного дослідження договору оренди земельної ділянки. Крім того, відповідно до положень ст.141 ЦПК України беручи до уваги те, що п.13 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" позивача ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору підлягають компенсації за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 80 - 81, 89, 137, 139, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агро-Інвест" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Судові витрати по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:В. В. Карповець