Ухвала

17 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 520/98/17

провадження № 61-4579св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Обслуговуючий кооператив «Набережний квартал - Жаботинського», Товариство з обмеженою відповідальністю «Олімпекс-Транс»,

розглянув у судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 14 червня 2018 року у складі судді Васильків О. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 16 січня 2020 року у складі колегії суддів: Гірняк Л. А., Сегеди С. М., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал - Жаботинського» (далі - ОК «Набережний квартал - Жаботинського»), в якому просила розірвати договір від 21 січня 2016 року № 15.02.1.419 про сплату внесків в ОК «Набережний квартал - Жаботинського», стягнути з ОК «Набережний квартал - Жаботинського» суму сплачених внесків за договором від 21 січня 2016 року № 15.02.1.419 про сплату внесків в ОК «Набережний квартал - Жаботинського» у розмірі 541 620,00 грн.

ОСОБА_1 неодноразово змінювала позовні вимоги та в останній заяві про уточнення позовних вимог від 24 квітня 2018 року позивачка просила визнати майнові права на долю, пай, на приміщення - квартиру АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , а також стягнути солідарно з ОК «Набережний квартал - Жаботинського» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс-Транс» (далі - ТОВ «Олімпекс-Транс») збитки та компенсацію моральної шкоди, завданої порушенням її прав, у розмірі 273 217,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 21 січня 2016 року між нею та ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» був укладений договір № 15.02.1.419, відповідно до умов якого на рахунок обслуговуючого кооперативу було перераховано грошові кошти в розмірі 541 620,00 грн через ПАТ «Креді Агріколь банк» за квартиру АДРЕСА_3 -класу.

27 липня 2016 року вона звернулася до правління кооперативу з вимогою про надання їй квартири в секції № 1 замість квартири в секції АДРЕСА_4 , оскільки квартири АДРЕСА_3 не існувало.

Засновники кооперативу та замовник будівництва ТОВ «Олімпекс-Транс» не організували будівництво секції № 2.

04 жовтня 2016 року офіс-відділ продажу кооперативу припинив роботу.

Стверджувала, що на теперішній час її право на житло порушене діями відповідачів, оскільки їй завдані збитки та моральна шкоду в розмірі 273 217,00 грн.

Ураховуючи наведене, просила задовольнити її вимоги, викладені в уточненій позовній заяві.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 14 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 16 січня 2020 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмова у задоволенні позову мотивована тим, що ОСОБА_1 не довела, що їй належать майнові права на долю, пай, саме на приміщення - квартиру АДРЕСА_5 ?й поверх, площею 40,12 кв. м секції АДРЕСА_6 . При цьому, оскільки вимоги щодо розірвання договору стороною позивача не підтримуються, а вимоги щодо визнання майнових прав на інший об`єкт нерухомості, ніж визначений у договорі, не є зміною договору, тому посилання позивачки на частину п`яту статті 653 ЦК України є також необґрунтованим. Крім того, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами в справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено.

У березні 2020 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій вона, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та постанову судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

В ухвалі Верховного Суду від 21 квітня 2020 року вказано, що підставами касаційного оскарження позивач зазначає порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права передбаченого пунктами 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, оскаржене судове рішення ухвалене з порушенням пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження.

Суди встановили, що ТОВ «Олімпекс Транс» є орендарем земельної ділянки загальною площею 47 108,00 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 ) на підставі договору оренди земельної ділянки від 10 грудня 2008 року, укладеного з Одеською міською радою та зареєстрованого в Одеській регіональній філії ДП Центру ДЗК за № 20 від 23 березня 2009 року.

17 жовтня 2014 року між ТОВ «Олімпекс-Транс» та ОК «Набережний квартал-Жаботинського» був укладений договір про співробітництво № 14/10-17, предметом якого є діяльність сторін, спрямована на будівництво об`єкта та отримання в ньому приміщень у порядку, визначеному цим договором. Строк початку будівництва об`єкта - не пізніше 01 грудня 2014 року. Строк закінчення будівництва об`єкта не пізніше 01 травня 2016 року. Об`єкт у вказаному договорі визначений, як 2-х секційний 22-х поверховий житловий будинок з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом, що буде побудований сторонами на земельній ділянці (земельна ділянка загальною площею 4 775,00 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_8 , яка перебуває в оренді у сторони-1 на підставі договору оренди) у відповідності з цим договором.

21 січня 2016 року між ОК «Набережний квартал - Жаботинського» та ОСОБА_1 був укладений договір № 15.02.1.419 про сплату внесків у ОК «Набережний квартал-Жаботинського», відповідно до якого ОК зобов`язується організувати будівництво в місті Одеса (у районі 6-ої станції Великого Фонтану) за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ОК, здати його в експлуатацію, передати учаснику приміщення в об`єкті будівництва, обумовлене цим договором, та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язується сплатити до ОК внески у розмірах та в порядку, встановлених даним договором та додатками до нього, та має право отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого даним договором для учасника.

Відповідно до пункту 1.5. зазначеного договору сторони домовились, що об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_9 , та передається з наступними характеристиками: квартира, секція 2, поверх 4, загальна площа 40,12 кв. м, номер 33.

Підпунктом 4.2.1. договору визначено, що ОК зобов`язаний організувати будівництво об`єкту будівництва та здачу його в експлуатацію у строк до 4 кварталу 2016 року при умові дотримання учасниками порядку та строків сплати внесків.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 344/16879/15-ц (провадження

№ 14-31цс20) за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Екватор-ІФ», товариства з обмеженою відповідальністю «Перко», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд», про визнання права власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою ТОВ «Перко» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2017 року.

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року вказано, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що позивачка, повністю сплативши кошти за договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно, стала власником прав на це майно, тому визнав за нею право власності на об`єкт інвестування. Суди врахували, що право власності позивачки на спірне нерухоме майно не визнається відповідачами, а іншим способом захистити своє право вона не може. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що вирішення цих правових питань, з урахуванням наведених правових позицій Верховного Суду України у подібних правовідносинах містить виключну правову проблему, вирішення якої необхідне для забезпечення сталого розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики. Без відступлення від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 24 червня 2015 року в справі

№ 6-318цс15, від 18 листопада 2015 року в справі № 6-1858цс15, що належить до процесуальних повноважень Великої Палати Верховного Суду, вірно сформувати правову позицію у цій справі неможливо.

Ухвалою Великої Палати Верховного суду від 27 лютого 2020 року справу № 344/16879/15-ц (провадження № 14-31цс20) прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Правовідносини у цій справі є подібними до правовідносин у справі № 344/16879/15-ц (провадження № 14-31цс20).

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється в випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Тому колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 520/98/17.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 14 червня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 січня 2020 року у справі № 520/98/17 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 344/16879/15-ц (провадження № 14-31цс20).

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук