Справа № 354/568/20
Провадження по справі № 2/354/220/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Андрійків А.Я.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»(надалі-ТОВ «ВЕЛЛФІН») 03 липня 2020 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №187262 від 12 травня 2017 року у сумі 66054 грн. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 12 травня 2017 року між сторонами укладено договір позики №187262 в електронній формі, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕЛЛФІН» надало відповідачу грошові кошти в сумі 1500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею в строк до 20 травня 2017 року. Пунктом 1.3 договору позики встановлено, що позика надається строком на 8 днів. Позивач належним чином виконав умови договору позики та у порядку, встановленому п.1.4 договору перерахував на картковий рахунок відповідача суму позики в розмірі 1500,00 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає позивачу технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, отримані грошові кошти та проценти за користування позикою в передбачені договором строки не повернув, внаслідок чого станом на 23 червня 2020 року утворилась заборгованість у сумі 66054,00 грн., з яких:1500,00 грн.- основний борг; 16246,50 грн.- заборгованість по відсотках; 48307,50 грн.-заборгованість за простроченими відсотками. Із врахуванням наведеного просить позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості та понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2102,00 грн.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 серпня 2020 року вказану справу передано у провадження судді ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 11 серпня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року підготовче провадження у справ закрито та призначено її до судового розгляду по суті.

25 листопада 2020 року судом за клопотанням позивача постановлено ухвалу про витребування у ТОВ «ВЕЛЛФІН» інформаціюї про реквізити банківського рахунку, на який був здійснений перерахунок грошових коштів за договором позики в електронній формі №187262 від 12 травня 2017 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте направив на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що він не має жодного відношення до вказаного позивачем договору позики в електронній формі від 12 травня 2017 року, оскільки будь-яких договорів із ТОВ «ВЕЛЛФІН» він не укладав, заяви на отримання позики не подавав та грошових коштів у сумі 1500,00 грн. від позивача не отримував. Також зазначив, що у наданих позивачем документах вказаний номер мобільного телефону, який йому не належить та невідома йому адреса електронної пошти. Просить врахувати, що позивачем не надано суду інформацію про реквізити банківського рахунку, на який була перерахована зазначена у позові сума позики, в той час як ним долучено до матеріалів справи інформацію АТ «КБ «ПриватБанк» про усі наявні у нього банківські рахунки, серед яких відсутній рахунок із номером, який би відповідав інформації наданій позивачем. Із врахуванням вищенаведеного просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є юридичною особою, діє на підставі Статуту, та зареєстроване як фінансова установа відповідно до розпорядження №2606 від 27 жовтня 2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Основним видом діяльності ТОВ «ВЕЛЛФІН» є кредитування.

12 травня 2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №187262 в електронному вигляді, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в розмірі 1500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, зі сплатою процентів за користування позикою: 0,95% від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 0,95 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 договору позики, що передбачено п.1.5.1 договору.

Згідно з п. 1.2 зазначеного договору позика надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту позикодавця https://creditup.com.ua, за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Пунктами 1.3,1.4 договору позики встановлено, що позика надається строком на 8 днів та має бути повернута згідно Графіку розрахунків у строк до 20 травня 2017 року. Цей договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором.

Згідно графіку розрахунків до договору позики №187262 від 12 травня 2017 року сукупна вартість позики складає 1629,75 грн., з яких: 1500,00 сума позики; 129,75 грн. -проценти за користування позикою. Дата погашення позики-20 травня 2017 року.

Пунктом 7.1 договору позики №187262 від 12 травня 2017 року передбачено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН»(надалі-Правила), які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам.

Наказом директора ТОВ «Веллфін» № 2-1 від 27 жовтня 2015 року затвердженні Правила надання грошових коштів у вигляді позики, які розміщені на офіційному веб-сайті товариства https://creditup.com.ua.

Згідно п.п.4.1,4.2 Правил, заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на Сайті Товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення Заявки на Сайті Товариства шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення.

У пункті 4.8 Правил встановлено, що підтвердженням згоди заявника на отримання позики є направлена на розгляд товариством заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки.

Пунктами 4.9, 4.10 Правил передбачено, що дійсність банківської платіжної картки перевіряється за допомогою резервування довільної, заздалегідь невідомої заявнику суми від 1 до 99 копійок та з послідуючим зазначенням у відповідному полі особистого кабінету заявником точної суми, що була зарезервована. Точну зарезервовану суму заявник може дізнатися шляхом звернення у банк, який емітував платіжну картку. Заявнику пропонується звернутись у банк використавши засоби CMC-повідомлень, засоби телефонного зв`язку, тощо. Відповідність зазначеної суми підтверджує належність рахунку для перерахування позики заявнику та підтверджує згоду Заявника на отримання позики.

Згідно із п.5.1 Правил рішення про погодження чи відмову в наданні позики приймається товариством на підставі наданої заявником в електронній формі заявки на отримання позики та будь-якої додаткової інформації, наданої заявником.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 Правил у разі прийняття товариством позитивного рішення про надання позики, товариство направляє заявнику на підписання договір про отримання позики. Договір направляється шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену заявником у заяві. Договір позики із заявником укладається на умовах та в порядку визначеному цими правилами.

Згідно п.6.3 Правил, у разі прийняття позитивного рішення Товариство інформує Заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в Заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в Особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в Заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню Заявник отримує електронну копію договору позики.

У пункті 6.4 Правил зазначено, що у разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті.

У відповідності до вимог п.6.7 Правил для підписання електронної форми договору позики заявник здійснює вхід на сайт товариства та за допомогою логіну та паролю входить до особистого кабінету.

Пунктами 6.10, 6.11, 6.12 Правил визначено, що товариство надає позику у порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики на рахунок банківської платіжної картки зазначено в заявці, перерахування грошових коштів здійснюється в строки не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами; датою укладення договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок.

Як встановлено судом, 12 травня 2017 року відповідач у встановленому пунктами 4.1, 4.2 Правил оформив на сайті ТОВ «ВЕЛЛФІН» заявку для отримання позики у розмірі 1500,00 грн. шляхом заповнення всіх полів заявки із зазначенням даних банківської картки, на яку просить перерахувати кошти, що підтверджується роздруківкою заявки з офіційного веб-сайту товариства https://creditup.com.ua (а.с. 15-18).

ТОВ «ВЕЛЛФІН» за результатами розгляду даної заявки прийняло позитивне рішення та 12 травня 2017 року через оператора послуг платіжної інфраструктури ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», з яким у позивача укладено договір про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року, здійснило переказ грошових коштів в сумі 1500,00 грн. на картковий рахунок відповідача, маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 134664, номер транзакції в системі WayForPay a_3180823_187262, що підтверджується долученим до матеріалів справи письмовим повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» за вих. №4420-ВП від 13 січня 2021 року.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений ними в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до довідки щодо заборгованості за договором №187262 від 12 травня 2017 року, станом на 22 червня 2020 року у відповідача наявна заборгованість за договором позики у сумі 66054,00 грн., з яких 1500,00 грн. - сума позики; 16246,50 грн. - заборгованість за відсотками; 48307,50 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 24).

Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до частин 1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частинами 1, 2 ст. 1047 ЦК України регламентовано, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис».

Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ч.3 ст.11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

У відповідності до ч.4 ст.11 Закону №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Частина 5 статті 11 Закону Закону №675-VIII передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

У частині шостій ст.11 Закону №675-VIII зазначено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 Закону №675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

-електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

-електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

-аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону №675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 даного Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір

Згідно встановлених судом фактичних обставин справи, Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на офіційному сайті даної фінансової установи.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Сторони досягли згоди, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків - пункт 3.1. договору.

Із наданої позивачем довідки щодо заборгованості вбачається, що станом на 22 червня 2020 року за позичальником обліковується прострочена заборгованість у сумі 66504,00 грн., з яких: 1500,00 грн.- заборгованість за основною сумою позики; 16246,50 грн.- заборгованість за відсотками; 48307,50 грн.-заборгованість за простроченими відсотками.(а.с.24).

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позичальник ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 1500,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 12 травня 2017 року по 20 травня 2017 року в сумі 129,75 грн.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 1500,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 12 травня 2017 року по 20 травня 2017 року в сумі 129,75 грн. є доведеними та підлягають задоволенню.

Статтями 1046, 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

За умовами укладеного сторонами договору позики № 187262 від 12 травня 2017 року ТОВ «ВЕЛЛФІН», як фінансова установа, надало ОСОБА_1 суму позики, а останній зобов`язався повернути надану позику у повному обсязі в строк до 20 травня 2017 року.

Таким чином, позикодавець ТОВ «ВЕЛЛФІН» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 20 травня 2017 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Досліджена судом довідка щодо заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в сумі 64554 грн. складає 1130 днів, в той же час, строк надання позики встановлений договором складає 8 днів, що виходить за межі строку користування позикою.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «ВЕЛЛФІН» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування позикою за період поза межами стоку кредитування є безпідставною та задоволенню не підлягає. Отже, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №187262 від 12 травня 2017 року в сумі 1629,75 грн., з яких: 1500,00 грн. - основний борг; 129,75 грн. - проценти за користування позикою в межах строку кредитування.

Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, враховуючи порушення позичальником умов договору, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за договором позики

№ 187262 від 12 травня 2017 року у розмірі 1629,75 грн., яка складається з: 1500,00 грн. основного боргу та 129,75 грн. процентів за користування позикою.

У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 52,76 (1629,75 *2102 /65054 грн. )грн.,пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 599, 610, 615, 625, 626, 628, 638, 641, 644, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»(03061, вул.Героїв Севастополя,48 м. Київ, , рахунок-IBAN- НОМЕР_3 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346) заборгованість за договором позики №187262 від 12 травня 2017 року у сумі 1629(одна тисяча шістсот двадцять дев`ять) гривень 75 копійок та 52,76 гривень сплаченого судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог-відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», місце знаходження:03061, вул.Героїв Севастополя,48 м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 22 січня 2021 року.

Головуючий суддя: Т.Л. Ваврійчук