Справа № 308/8007/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2021 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючої судді - Логойда І.В., за участю секретаря судового засідання - Лупак В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У позовній заяві позивач посилається на те, що вона є одноособовим власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 22.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Когутич І.І., зареєстрованого в реєстрі за №324, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.08.2013 року. Зазначає, що у квартирі вона проживала разом із своїм сином ОСОБА_3 , який зареєстрував свою знайому ОСОБА_2 у квартирі. Після смерті сина у позивачки не залишилося інших родичів і враховуючи мінімальний розмір її пенсії, вирішила оформити субсидію в органах соціального захисту населення, однак виявилося, що в її квартирі зареєстрована ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , через яку вона не може оформити субсидію, а також змушена сплачувати надміру кількість комунальних послуг, які нараховуються на зареєстрованих осіб.
Позивач вказує, що згідно з довідки відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте за місцем реєстрації не проживають, що підтверджується актом не проживання за місцем реєстрації та підтвердженням сусідів у ньому. Фактичне місце проживання відповідачки не відоме, проте будучи зареєстрованою в квартирі, створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним позивачці майном.
На підставі наведеного просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.09.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.10.2021 року, постановлено : прийняти уточнену заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Залучити до участі у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради.
22.11.2021 року позивач через канцелярію суду подала заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якої просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому через канцелярію суду подала заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, при цьому, надіслав висновок відповідно, до якого орган опіки та піклування заперечує проти задоволення позовних вимог та просять максимально врахувати інтереси дитини при прийнятті рішення по справі.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується, договором купівлі-продажу квартири від 09.08.2013 року, зареєстрованим в реєстрі за № 342, Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.08.2013 року.
Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради про кількість зареєстрованих у житловому будинку осіб, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 30.04.2021 року зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .
Актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 02.06.2021, підписаним сусідами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підтверджується те, що відповідач ОСОБА_2 з 2013 року не проживає за місцем реєстрації.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що відповідачка не проживає у вказаному житловому приміщенні з 2013 року, не є членом сім`ї позивача та співвласником житлового приміщення, а також правових підстав для користування даним житловим будинком не має, суд вважає, що відповідачка підлягає визнанню такою, що втратили право користування житловим приміщенням.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 908 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 4, 13, 89, 142, 206, 223, 258, 259, 263-265, 273,279, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку, за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного судового рішення - 23 листопада 2021 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В. Логойда