УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 від 20.01.2021 року про перегляд судового рішення у цивільній справі № 755/15620/17 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії за нововиявленими обставинами,-

у с т а н о в и в:

20.01.2021 р. до Дніпровського районного суду м. Києва у електронному вигляді надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.03.2018 року по справі № 755/15620/17 за нововиявленими обставинами.

21.01.2021 р. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену заяву передано в провадження судді Виниченко Л.М.

У поданій заяві ОСОБА_1 просить переглянути судове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.03.2018 року (дата складення повного рішення суду) у справі № 755/15620/17 за нововиявленими обставинами, які полягають у тому, що відповідач ФОП ОСОБА_2 виявився працівником інтернет-магазина «Берег», який продав неякісний та екологічно небезпечний товар та вчинив інші дії з обманом позивача.

Вивчивши подану ОСОБА_3 заяву, розглянувши заяву про самовідвід судді Виниченко Л.М., суддя приходить до висновку про задоволення заяви про самовідвід, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 Цивільного процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. ч. 1, 9 ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Частиною першою статті 41 ЦПК України визначено, що у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є завданням суду (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції законів України, на засадах верховенства права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Згідно п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

У рішенні від 09.11.2006 року по справі «Білуха проти України» Європейський Суд з прав людини вказав, що у відповідності зі сталою практикою названого суду наявність неупередженості відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Щодо суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надані докази протилежного (справа «Ветштайн проти Швейцарії» (Веттштайн v. Switzerland), Пункт 43).

Згідно об`єктивного критерію, серед інших аспектів, необхідно визначити, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його неупередженості (справа «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, пп . 27 28 і 30, справа «Ветштайн проти Швейцарії» (Веттштайн v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, 2000., ЄСПЛ XII). У кожній окремій справі необхідно з`ясувати, чи мають відносини, що розглядаються, таку природу і ступінь, які свідчать про небезсторонність суду (справа «Пуллара проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Таким чином, наявність неупередженості визначається фактором, що полягає у забезпеченні таких умов, при яких були б неможливі сумніви у неупередженості суду. І такі умови, крім іншого, невід`ємно пов`язані з дотриманням порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи (ст. 33 ЦПК України).

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» наголошував, що суду потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

В рішенні «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Відповідно до висновку №1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001 року, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

В провадженні судді Виниченко Л.М. перебували цивільна справа № 755/9719/17 за позовом ОСОБА_1 до Рапала ВМС Корпорейшн, Дочірнього підприємства «ВМС-Вотер Куін Україна» про вилучення із продажів продукції без належної інформації про її споживчі властивості, приведення інформації про продукцію до відповідності та відшкодування шкоди, завданої порушенням прав споживачів та цивільна справа № 755/15620/17 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії.

Заява про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/15620/17 від 16.03.2018 року за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії позивачем ОСОБА_1 подається неодноразово.

У цивільній справі № 755/15620/17 ухвалами судді Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М. від 15.11.2019 року, від 19.03.2020 року, від 06.04.2020 року, від 14.05.2020 року заявлено самовідвід по розгляду заяв позивача ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та ухвалою від 02.11.2020 р. заявлено самовідвід по розгляду заяви представника відповідача ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_4 про виправлення помилки у виконавчому листі від 18.07.2018 року виданому по справі № 755/15620/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8 000 грн., з тих підстав, що ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя подавав скаргу від 25.01.2018 року щодо дисциплінарного проступку судді Виниченко Л.М. з посиланням на порушення суддею норм процесуального права під час розгляду цивільного позову № 755/9719/17; у березні 2018 року ОСОБА_1 звертався з позовом до судді Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М. , Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями судді; також за повідомленням позивача ним до правоохоронних органів була подана заява про вчинення суддею Виниченко Л.М. кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, оскільки попередньо суддею Виниченко Л.М. вирішувалось питання самовідводу у цивільній справі № 755/15620/17, вважаю, що з метою недопущення виникнення сумнівів та підстав звинувачень в необ`єктивності чи упередженості суду при розгляді заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід заявити самовідвід.

Керуючись ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. ст. 33, 36, 39, 40, 41, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Заявити самовідвід по розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.01.2021 року про перегляд судового рішення у цивільній справі № 755/15620/17 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії за нововиявленими обставинами.

Матеріали заяви ОСОБА_1 від 20.01.2021 року про перегляд судового рішення у цивільній справі № 755/15620/17 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії за нововиявленими обставинами передати для повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Л.М.Виниченко