ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 листопада 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/2930/20

Головуючий у першій інстанції Кухта В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/999/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

секретар: Позняк О.М.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області у складі судді Кухти В.О. від 20 квітня 2021 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 30 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя, стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя, стягнення аліментів, в якому просила: встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 01.03.2003 року по 28.05.2020 року; визнати легковий автомобіль ВАЗ-21099, 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 60 545 грн.; трактор колісний DW-150R, 2014 року випуску, вартістю 35 669,03 грн.; мопед Leader-EX50QT-B, 2007 року випуску, вартістю 6 237,36 грн.; бензопилу Stihl, вартістю 5 500 грн.; бензопилу Vitals, вартістю 2 800 грн.; мотокосу Stihl, вартістю 5 500 грн.; телевізор Samsung, модель UE32H4270AU, вартістю 8 500 грн.; телевізор Toshida, серійний номер 40S2855EC-912Н5133-000663, вартістю 5 500 грн.; пральну машинку Gorenje, вартістю 10 800 грн.; холодильник LG, вартістю 10 200 грн.; грошові кошти в сумі 9 800 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 09.12.2020 року становить 275 184 грн., спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя ОСОБА_3 , загальна сума якого становить 151 251,39 грн. та 1/2 частину грошових коштів на загальну суму 9 800 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 09.12.2020 року становить 275 184 грн.; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок 1/2 частини вартості спільного сумісного майна подружжя 75 625,70 грн. та 137 592 грн. в рахунок 1/2 частини вартості грошових коштів на загальну суму 9 800 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 09.12.2020 року становить 275 184 грн.; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, довічно. Також позивач ставила питання про стягнути з відповідача на її користь всі понесені та документально підтверджені судові витрати по справі. Вимоги заявленого позову обґрунтовані тим, що з 28.09.2002 року по 28.05.2020 року сторони проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина, вели спільне домашнє господарство, мали спільний бюджет, спільно виховували неповнолітніх дітей ОСОБА_1 від попереднього шлюбу. Позивач вказувала, що з 20.09.1986 року по 28.02.2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , з яким, як подружжя вони разом не мешкали з квітня 2002 року. За цей час сторони набули спільне сумісне майно, яке позивач просить поділити. Під час спільного проживання ОСОБА_1 втратила працездатність, їй було встановлено 2 групу інвалідності, та призначено пенсію по інвалідності, яку вона отримує і по цей час, при цьому позивач потребує матеріальної допомоги. Позивач зазначала, що ОСОБА_2 жодної матеріальної допомоги їй з травня 2020 року не надає, але має змогу її надавати, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вважає, що вона має право на утримання та стягнення аліментів на її користь з ОСОБА_2 .

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.04.2021 року позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя, та стягнення аліментів - задоволено частково. Судом встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 01.03.2003 року по 28.05.2020 року. Визнано легковий автомобіль ВАЗ-21099 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 60 545,00 грн.; трактор колісний DW-150R 2014 року випуску, вартістю 35 669,03 грн.; мопед Leader-EX50QT-B 2007 року випуску, вартістю 6 237,36 грн., спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку легкового автомобіля ВАЗ-21099 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 60 545,00 грн.; трактору колісного DW-150R 2014 року випуску, вартістю 35 669,03 грн.; мопеду Leader-EX50QT-B, 2007 року випуску, вартістю 6 237,36 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок 1/2 частини вартості спільного сумісного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 51 225 (п`ятдесят одну тисячу двісті двадцять п`ять) грн. 69 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, з 16.12.2020 року, довічно. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2 522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) грн. 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 401 (дві тисячі чотириста одну) грн. 78 коп. понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 408 (чотириста вісім) грн. 43 коп. понесених витрат на залучення спеціаліста.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 20.04.2021 року в частині задоволення позовних вимог щодо визнання спільним сумісним майном та визнання права власності на 1/2 частину: трактора колісного DW-150R, 2014 року випуску, вартістю 35 669,03 грн., мопеда Leader-EX50QT-B, 2007 року випуску, вартістю 6 237,36 грн., із послідуючим стягненням з відповідача на користь позивача в рахунок 1/2 частини вартості спільного сумісного майна в сумі 51 225, 69 грн., та присудженням аліментів у вигляді 1/4 частини від заробітку щомісячно. В іншій частині ОСОБА_2 просить залишити рішення суду першої інстанції від 20.04.2021 року без змін.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначають, що у оскаржуваній ним частині рішення суду першої інстанції від 20.04.2021 року ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне з`ясування. Доводи апеляційної скарги вказують, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті було прийнято до уваги показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проте, їх показання не містять в собі вичерпних даних щодо часу придбання трактора колісного DW-150R, 2014 року випуску, мопеда Leader-EX50QT-B, 2007 року випуску, що саме за кошти подружжя вони були придбані, і за даних обставин, при оспорюванні апелянтом зазначених фактів, не можуть розцінюватись, як належні докази на підтвердження придбання в період шлюбу за кошти подружжя. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стверджують про необґрунтованість висновку суду першої інстанції від 20.04.2021 року в частині стягнення з нього на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно. Доводи апеляційної скарги вказують, що аналіз статті 75 Сімейного кодексу України дає підстави для висновку, що право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Доводи апеляційної скарги зазначають, що з врахуванням орендної плати за земельну ділянку та пенсії позивач отримує 2 600 грн. на місяць, що перевищує розмір прожиткового мінімуму. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивачу надають матеріальну допомогу її повнолітні сини. За даних обставин, ОСОБА_2 вважає, що позивач не довела належними та допустимими доказами наявність обставин, які можуть бути підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання, і тому в казаній частині, на думку апелянта, позовна заява не підлягала задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 20.04.2021 року в частині задоволення позовних вимог щодо визнання спільним сумісним майном та визнання права власності на 1/2 частину: трактора колісного DW-150R, 2014 року випуску, вартістю 35 669,03 грн., мопеда Leader-EX50QT-B, 2007 року випуску, вартістю 6 237,36 грн., із послідуючим стягненням з відповідача на користь позивача в рахунок 1/2 частини вартості спільного сумісного майна в сумі 51 225, 69 грн., та присудженням аліментів у вигляді 1/4 частини від заробітку щомісячно. В іншій частині ОСОБА_2 просить залишити рішення суду першої інстанції від 20.04.2021 року без змін.

За даних обставин, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 20.04.2021 року у оскаржуваній апелянтом частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції від 20.04.2021 року апелянтом не оскаржується, і за даних обставин, не є предметом апеляційного перегляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.04.2021 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Данич О.С. підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гиляка О.М. просили залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 20.04.2021 року.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явився. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з 01.03.2003 року по 28.05.2020 року. Вказана обставина підтверджується доказами по справі, та не оспорюється сторонами.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 28.02.2003 року зроблено запис №17 (а.с.19).

Як вбачається із договору дарування будинку від 22.12.2004 року за реєстровим №2055, позивачу ОСОБА_1 належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20,21).

Відповідно до висновків експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 02.12.2020 року за №№ 296/1, 296/2, 296/3, вартість спірних транспортних засобів становить: автомобіля легкового ВАЗ-21099, 2003 р.в. - 60 545,00 грн., трактора колісного DW-150R, 2014 р.в. - 35 669,03 грн., мопеда Leader-EX50QT-B, 2007 р.в. - 6 237,36 грн. (а.с.42-46, 47-51, 52-57).

Сторона відповідача не заперечувала щодо наявності спірного трактора та мопеда, але вказувала на їх належність брату відповідача - ОСОБА_8 .

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 20.04.2021 року у оскаржуваній частині, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині: визнання трактора колісного DW-150R, 2014 року випуску, вартістю 35 669,03 грн., мопеда Leader-EX50QT-B, 2007 року випуску, вартістю 6 237,36 грн. спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку вказаного майна та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок 1/2 частини вартості спільного сумісного майна 51 225 грн. 69 коп., суд першої інстанції, врахувавши фактичні встановлені обставини справи, норми права, які регламентують спірні правовідносини, дійшов висновку, що спірне рухоме майно: трактор колісний DW-150R, 2014 року випуску, вартістю 35 669,03 грн. та мопед Leader-EX50QT-B, 2007 року випуску, вартістю 6 237,36 грн., є спільною сумісною власністю сторін. При цьому, судом першої інстанції прийнято до уваги, що вказане майно набуто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період їх спільного проживання та за рахунок спільних доходів сторін, і за даних обставин, суд обґрунтовано дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання вказаного майна об`єктом спільної сумісної власності, визнання за позивачем права власності на 1/2 частину даного майна, та стягнення вартості 1/2 частини даного майна з відповідача на користь позивача, підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що при задоволенні вимог заявленого позову у оскаржуваній частині судом першої інстанції необгрунтовано було прийнято до уваги показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки їх показання не містять в собі вичерпних даних щодо часу придбання трактора колісного DW-150R, 2014 року випуску, мопеда Leader-EX50QT-B, 2007 року випуску, що саме за кошти подружжя вони були придбані, і за даних обставин, при оспорюванні апелянтом зазначених фактів, не можуть розцінюватись, як належні докази на підтвердження придбання в період шлюбу за кошти подружжя.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 20.04.2021 року у оскаржуваній частині, а саме, в частині: визнання судом трактора колісного DW-150R, 2014 року випуску, вартістю 35 669,03 грн.; мопеда Leader-EX50QT-B, 2007 року випуску, вартістю 6 237,36 грн. спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку даного майна, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок 1/2 частини вартості спільного сумісного майна 51 225 грн. 69 коп., виходячи із наступного.

Відповідно до приписів статті 90 ЦПК України, показання свідка є одним із видів доказів по справі. Згідно ч.1,ч.2,ч.3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторона відповідача не заперечувала щодо наявності спірного трактора та мопеда, але вказувала на їх належність брату відповідача - ОСОБА_8 . Разом з тим, належних та достатніх доказів, у розумінні статей 77,80 ЦПК України, на підтвердження вказаних обставин відповідачем вході судового розгляду даної справи не надано. Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку відносно того, що трактор колісний DW-150R, 2014 року випуску, вартістю 35 669,03 грн. та мопед Leader-EX50QT-B, 2007 року випуску, вартістю 6 237,36 грн. є спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і за даних обставин, визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину даного майна, та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок 1/2 частини вартості спільного сумісного майна 51 225 грн. 69 коп.

За даних обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення суду першої інстанції від 20.04.2021 року у вказаній частині не можуть бути підставою для його скасування у даній частині, оскільки зазначені доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, з 16.12.2020 року, довічно, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач працює та отримує заробітну плату, а позивач є непрацездатною особою із інвалідністю ІІ групи. Доходи та сімейний стан двох повнолітніх дітей позивача, які також зобов`язані утримувати непрацездатну матір, на думку суду першої інстанції, не дають можливості у повній мірі забезпечити потреби ОСОБА_1 , і за даних обставин, заявлений до стягнення розмір аліментів є співмірним матеріальному стану сторін.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З врахуванням приписів ч.2,ч.3 статті 75, ч.1 статті 76, ч.1 статті 91 Сімейного кодексу України, та фактичних обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку відносно того, що позивач має право на утримання.

Відповідно до ч.1,ч.2 статті 80 Сімейного кодексу України, яка регламентує визначення розміру аліментів одному з подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Позивач ОСОБА_1 є непрацездатною особою з інвалідністю ІІ групи з 01.09.2017 року (а.с.33), має певний ряд захворювань (а.с.76-83), отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2 100 грн. (а.с.24).

Відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, працює (а.с.112-120), розмір його заробітної плати за період з 01.12.2020 року по 31.05.2020 року становить 110 861,54 грн., до виплати - 88 703,54 грн. (а.с.207), відповідач перебуває на диспансерному обліку у лікарні (а.с.121), згідно акту та довідки від 04.02.2021 року (а.с.123,124), відповідач ОСОБА_2 проживає разом із матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка має статус дитини війни та отримує пенсію за віком (а.с.122), потребує постійного догляду та допомоги, і відповідач здійснює догляд за нею та веде спільне господарство.

Повнолітній син позивача - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.61), перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.05.2008 року зі ОСОБА_11 (а.с.65), від якого мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Подружжя ОСОБА_10 та ОСОБА_11 мають статус багатодітної сім`ї (а.с.70). ОСОБА_10 працює, загальна сума його доходу з червня 2020 року по листопад 2020 року становить 19 203 грн. 79 коп. (а.с.71).

Повнолітній син позивача - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.62), перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2011 року зі ОСОБА_15 (а.с.74). Згідно акту №6357, ОСОБА_14 має низку захворювань (а.с.72-73). ОСОБА_14 25.06.2020 року надав державному реєстратору реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням або за судовим рішенням, що не пов`язано з банкрутством (а.с.75).

Враховуючи вищенаведене, ті обставини, що позивач ОСОБА_1 є непрацездатною особою із інвалідністю ІІ групи, потребує матеріальної допомоги, і відповідач ОСОБА_2 має змогу надавати таку допомогу, а також з врахуванням наявності у позивача двох повнолітніх синів, які відповідно до приписів ч.1 статті 202 Сімейного кодексу України мають обов`язок утримувати непрацездатну матір, яка потребує матеріальної допомоги, апеляційний суд, з врахуванням положень норм права, які регламентують спірні правовідносини, та виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 в частині розміру стягнутих з нього на користь позивача аліментів підлягає частковому задоволенню. А саме, апеляційний суд вважає за необхідне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.04.2021 року змінити в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання з 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до 1/5 частини його заробітку (доходу) щомісячно.

Приймаючи до уваги вищезазначене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. При цьому, рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.04.2021 року змінити в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання з 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до 1/5 частини його заробітку (доходу) щомісячно.

В іншій оскаржуваній частині рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.04.2021 року апеляційний суд вважає за необхідне залишити без змін.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.04.2021 року в частині, яка не оскаржується апелянтом ОСОБА_2 , в силу приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

На підставі положень статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_16 на користь ОСОБА_1 4 500 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.221,222) понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, і витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, ч.3 статті 133 ЦПК України).

Згідно ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи.

Дані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04, Страсбург, 23 січня 2014 року, остаточне 02/06/2014, п.269).

Відповідно до ч.8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача ОСОБА_1 в апеляційному суді представляла адвокат Гиляка О.М. на підставі договору №46/20 про надання правової допомоги від 20.11.2020 року (а.с.198-199) та ордеру Серії СВ №1015871 на надання правничої (правової) допомоги (а.с.200).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначала, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції складає орієнтовно 4 500 грн. (а.с.194-197). Копія даного відзиву направлялась на адресу відповідача ОСОБА_2 29.06.2021 року (а.с.203).

В судовому засіданні апеляційного суду на підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гиляка О.М. подала до суду наступні документи: квитанцію до прибуткового касового ордеру №б/н від 10.11.2021року, відповідно до якої адвокат Гиляка О.М. прийняла від ОСОБА_1 за договором №46/20 від 20.11.2020 року про надання правничої допомоги 4 500 гривень, а також розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу за договором про надання правничої допомоги №46/20 (додаток №2 до договору від 20.11.2021 року про надання правничої допомоги), з детальним описом робіт, які виконані представником позивача, а саме, 250 грн. - прийняття апеляційної скарги та її аналіз, аналіз норм чинного законодавства із спірних правовідносин; 250 грн. - консультація щодо характеру спірних правовідносин; 2 000 грн. - складання, оформлення та подача відзиву на апеляційну скаргу, запиту, направлення документів іншим учасникам та подання документів до суду; 2 000 грн. - участь у судових засіданнях в Чернігівському апеляційному суді, незалежно від кількості засідань, а всього: 4 500 грн. (а.с.221, 222).

Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України, визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.6 статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката Гиляки О.М. в суді апеляційної інстанції представником відповідача не заявлялось.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 500 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.221,222) понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями: 137, 367, 368, 374; п.1, п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2021 року змінити в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання з 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до 1/5 частини його заробітку (доходу) щомісячно.

В іншій оскаржуваній частині рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2021 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 500 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: