Провадження № 2/761/8714/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Пономаренко Н.В.

за участю секретаря Бражніченко І.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Шевчук О.С.

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олга-Буд» про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

У травні 2021 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олга-Буд», про відшкодування збитків завданих в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно з якою просить суд: стягнути з ТОВ «ОЛГА-Буд» на користь позивача різницю між виплаченим страховим відшкодування та фактичним розміром заподіяних збитків у сумі 15 222,33 грн., витрат понесені на правову допомогу та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.02.2021 року в смт. Козин, садове товариство Міжріччя 1, буд 16, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «MAN», днз. № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу «Mitsubishi», днз. № НОМЕР_2 , який було припарковано.

Позивач вказує, що в результаті даної ДТП належний Позивачу автомобіль на праві власності за механічних пошкоджень, тобто було завдано матеріального збитку. На місце наст події, вказаної вище, було викликано поліцію, яка зафіксувала пошкодження транспортних засобів, склала схему наслідків ДТП, відібрала письмові пояснення від учасників ДТП та склала адміністративний протокол на водія ОСОБА_3 . 25.03.2021року Обухівським районним судом Київської області у справі № 372/722/21 ухвалено постанову, якою ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, як винну особу в ДТП, яка сталася 25 02.2021 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «MAN», днз. № НОМЕР_1 було забезпечено полісом, цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № 200417792 у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (страховик).

Так, позивач зазначає, що 26.02.2021 року позивач звернувся до страховика з заявою про відшкодування збитків,заподіяних внаслідок ДТП за участю забезпеченого полісом СК «ВУСО» транспортного засобу, при цьому надав всі необхідні документи. 15.03.2021 року страховик, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» розрахував суму страхового відшкодування та склав страховий акт №2103422-1 на виплату страхового відшкодування на суму 8 555,98 грн. 15.03.2021 року, позивач отримав страхове відшкодування від страховика у сумі 8558,98 грн. 10.03.2021року підрядником, ТОВ «НІКО Центр Україна», ФОП ОСОБА_4 , було виставлено рахунок № 00072/ за ремонт транспортного засобу «Mitsubishi», днз. № НОМЕР_3 на суму 23 843,70 грн. Так, 07.04.2021 року пошкоджений транспортний засіб позивача було відремонтовано про що свідчить наряд замовлення № ПП003135 про проведені роботи та використанні запчастини. 07.04.2021року позивач сплатив за ремонт транспортного засобу згідно рахунка № 00072/ від 10.03.2021 року суму в розмірі 23 781,31 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.05.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олга-Буд», про відшкодування збитків завданих в наслідок дорожньо-транспортної пригоди та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

02.09.2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву у якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі та заперечує щодо розміру витрат на правову допомоги. Відповідач у своєму відзиві посилається на необґрунтованість позовної заяви як такої, що пред`явлена до неналежного відповідача, оскільки вимоги, щодо відшкодування збитків, які були завдані припар кованому транспортному засобу «Mitsubishi» д.н.з. № НОМЕР_3 , були належить позивачу діями воді ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом «МAN», д.н.з. № НОМЕР_1 , що належить відповідачу, повинні бути стягнуті із ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», де застраховано цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу полісом № від 26.06.2020 року.

10.09.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив у якому позивач просив позов задовольнити у повному обсязі та наведено правові висновки Верховного суду.

В судовому засіданні представником позивача подано клопотання про розподіл судових витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у розмірі 6000,00 грн.

Представник позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.02.2021 року в смт. Козин, садове товариство Міжріччя 1, буд 16, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «MAN», днз. № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу «Mitsubishi», днз. № НОМЕР_2 , який було припарковано в результаті даної ДТП належний Позивачу автомобіль на праві власності за механічних пошкоджень, тобто було завдано матеріального збитку. На місце наст події, вказаної вище, було викликано поліцію, яка зафіксувала пошкодження транспортних засобів, склала схему наслідків ДТП, відібрала письмові пояснення від учасників ДТП та склала адміністративний протокол на водія ОСОБА_3 (а.с.13).

25.03.2021року Постановою Обухівським районним судом Київської області у справі № 372/722/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 340 грн. (а.с.13).

Приписами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на :безпечні умови дорожнього руху. Учасники руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху ті інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям та громадянам.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, не потребує доказуванню обставини, що ОСОБА_3 порушив правила дорожнього руху, що спричинило ДТП.

На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «MAN», днз. № НОМЕР_1 було забезпечено полісом, цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № 200417792 у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (страховик) (а.с. 45).

Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.2021 року позивач звернувся до страховика з заявою про відшкодування збитків,заподіяних внаслідок ДТП за участю забезпеченого полісом СК «ВУСО» транспортного засобу, при цьому надав всі необхідні документи (а.с. 14). 15.03.2021 року страховик, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» розрахував суму страхового відшкодування та склав страховий акт №2103422-1 на виплату страхового відшкодування на суму 8 555,98 грн. (а.с. 15).

Так, 15.03.2021 року, позивач отримав страхове відшкодування від страховика у сумі 8558,98 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунка (а.с. 16). 10.03.2021року підрядником, ФОП ОСОБА_4 , було виставлено рахунок № 00072/ від 10.03.2021 року за ремонт транспортного засобу «Mitsubishi», днз. № НОМЕР_3 на суму 23 843,70 грн. Так, 07.04.2021 року пошкоджений транспортний засіб позивача було відремонтовано про що свідчить наряд замовлення № ПП003135 про проведені роботи та використанні запчастини. 07.04.2021року позивач сплатив за ремонт транспортного засобу згідно рахунка № 00072/ від 10.03.2021 року суму в розмірі 23 781,31 грн. (а.с. 17-22).

Таким чином, судом встановлено, що внаслідок ДТП позивачу була спричинена матеріальна шкода в розмірі 23 781,31 грн.

Також суд бере до уваги суму, що 15.03.2021 року страховик, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» розрахував суму страхового відшкодування та склав страховий акт №2103422-1 на виплату страхового відшкодування на суму 8 555,98 грн.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного суду п. 71 у справі 71 у справі 755/18006/15-ц Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між Фактичним розміром школа і страховою виплатою (страховим відшкодування).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова).

В п. 4 Постанови зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З аналізу змісту гл.82 ЦК вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 6.11.2013 №6-108цс13.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Так, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_3 є працівником Товариства з обмеженою відповідальності «Олга-Буд».

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України, докази мають були належними - містити інформацію щодо предмета спору, допустимими, тобто одержані в законний спосіб та достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Надані позивачем докази на підтвердження обставин завдання матеріальної шкоди є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування.

Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ДТП відбулось з вини відповідача ОСОБА_3 , який на правовій підставі керував транспортним засобом, який є працівником ТОВ «Олга-БУД», та наявністю між його діями та наслідками, що настали, безпосереднього причинного зв`язку, що встановлено постановою Обухівського районного суду Київської області від 25.03.2021 року, то сума відшкодування має бути стягнута саме з відповідача в розмірі спричиненої позивачу матеріальної шкоди, розмір якої підтверджується наряд замовлення № ПП003135 про проведені роботи та використанні запчастини, також судом враховується сума сплаченого позивачу страхового відшкодування в розмірі 8 555,98 грн. Так як страхові відшкодування не покрили в повній мірі понесені витрати, отже з відповідача підлягає стягненню різниця між отриманими позивачем страховими виплатами та реальними витратами у розмірі 15 222,33 грн.

Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «Олга-Буд» користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 15 222,33 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодування(23 781,31 грн. - 8 555,98 грн.).

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи у розмірі 6300,00 грн., то слід зазначити наступне.

Ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження обставини викладених у заяві про стягнення судових витрат понесених ОСОБА_2 у зв`язку з розглядом в суді цієї справи позивачем були надано до суду: договір про надання Правової допомоги №11/21 від 17.03.2021 року, додаток №1 до договору про надання правової допомоги № 11/21 від 17.03.2021 року, копія квитанції №7935-СР09-69К3-А4М0 від 06.05.2021 року та квитанцію № Р09Р-СК60-КАРЕ-5СЕН від 21.09.2021 року. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, суд прийшов до висновку, враховуючи викладене, що суму судових витрат зазначених в акті вартість за весь перелік робіт - не є співмірними в розумінні ч.4 ст. 137 ЦПК України, а також враховуючи клопотання відповідача про зменшення судових витрат, тому суд прийшов до висновку про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь ОСОБА_6 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, суд прийшов до висновку, враховуючи викладене, що суму судових витрат зазначених в акті вартість за весь перелік робіт - не є співмірними в розумінні ч.4 ст. 137 ЦПК України, а також враховуючи клопотання відповідача про зменшення судових витрат, тому суд прийшов до висновку про стягнення з Товариством з обмеженою відповідальність «Олга-Буд» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олга-Буд» про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олга-Буд» на користь ОСОБА_2 суму збитків в розмірі 15222,33 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олга-Буд» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олга-Буд» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,0 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Олга-Буд», , адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41.

Повний текст рішення складено 27.09.2021 року

Суддя: