Дата документу 12.11.2021
Справа № 334/2357/21
Провадження № 2/334/2340/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року м.Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі

Головуючого суддіКоломаренко К.А.
при секретаріФарзаєвій К.А.
за участі
представника позивачаСамойленко С.В. (діє на підставі Довіреності №342 від 21.10.2021) - в режимі відеоконференції
представника відповідачаадвоката Єлисеєва С.С (діє на підставі Ордеру АР №1069197)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ БАНК» Стрюкової І.О. до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН», третя особа, що не заявляє вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2021 року АТ «ВТБ БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Стрюкової І. О. звернулось до суду із даним позовом, в якому просило застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів за рахунком ОСОБА_1 , відкритим у АТ «ВТБ БАНК», шляхом повернення з рахунку ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН» грошових коштів в розмірі 198 587,54 грн, які були перераховані на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ «ВТБ БАНК» з поточного рахунку ТОВ «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН» № НОМЕР_2 в АТ «ВТБ БАНК».

Позов мотивувало тим, що 13.11.2018 Правлінням НБУ було прийнято рішення №764-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» до категорії проблемних». На підставі рішення правління Національного банку України від 27.11.2018 року № 796-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2018 року № 3180 «Про запровадження тимчасової адміністрації» та делегування повноважень тимчасового адміністратору банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасово адміністрації строком на один місяць з 28.11.2018 року до 27.12.2018 року включно. В подальшому, на підставі рішення Правління Національного банку України від 18.12.2018 року № 849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 3392 «Про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Зазначило, що рішенням дирекції Фонду № 2706 від 24.10.2019 року змінено уповноважену особу ліквідатора на ОСОБА_2 . Рішенням виконавчої дирекції від 17.11.2020 року продовжено повноваження ліквідатора до внесення запису про припинення банку до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб. З 28.11.2018 року АТ «ВТБ Банк» здійснює свої повноваження на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також вказало, що 26.11.2018 року на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «ВТБ Банк», в межах гарантованої суми відшкодування було перераховано грошові кошти з рахунку ТОВ «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН» № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «ВТБ Банк», в розмірі 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Зворотна фінансова допомога за договором №LEE-3/18 від 21.11.2018».

На підставі наказу № 32-од від 29.11.2018 року створено комісію з перевірки документів, пов`язаних з укладанням АТ «ВТБ Банк» протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних рахунків, в тому числі карткових) з вкладниками, а також обставин зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб АТ «ВТБ Банк». За результатами якої виявлено 135 операцій, які на підставі ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» мають ознаки нікчемності. Наказом уповноваженої особи № 92/1-од від 30.05.2019 року затверджено результати перевірки та визнано нікчемними правочини, договори, операції, наведені в Додатку №1 до Наказу, зокрема визнано нікчемним правочин щодо перерахування грошових коштів в сумі 200 000,00 грн. з поточного рахунку ТОВ «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН» на рахунок ОСОБА_1 , відкритих в АТ«ВТБ Банк», на підставі ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Тому, посилаючись на положення ст. 216 ЦК України та положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» просила застосувати до такого договору наслідки його нікчемності.

Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 12.04.2021 року позовну заяву залишено без руху із зазначенням недоліків позовної заяви, які позивач має усунути протягом 5 днів з дня вручення копії ухвали.

29.04.2021 засобами поштового зв`язку від позивача надійшло на виконання вимог ухвали від 12.04.2021 клопотання з доданими документами в обґрунтування позовних вимог.

Ухвалою суду від 05.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснено в порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання, визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

07.06.2021 від третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові пояснення у справі, відповідно до яких третя особа просить позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що правочин щодо перерахування грошових коштів з поточного рахунку ТОВ «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН» на рахунок ОСОБА_1 , містить ознаки нікчемності, вчинений під час віднесення банку до категорії проблемних, а тому в силу закону необхідно застосувати наслідки його нікчемності.

Ухвалою суду від 06.08.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН» правом подання відзиву на позовну заяву не скористалось.

10.11.2021 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Єлисеєва С.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача в інтересах відповідача просить поновити строк на подання відзиву, в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову зазначає, що позивачем віднесено до нікчемних правочинів операцію у вигляді транзакції по перерахунку грошових коштів з рахунку ТОВ «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН» на рахунок ОСОБА_1 , які були відкриті в АТ «ВТБ Банк», оскільки за своєю правовою природою перерахування грошових коштів з рахунку на рахунок не є правочином в розумінні вищезазначених правових норм, а є банківськими операціями, які не можуть бути визнані нікчемними, проведення банківських операцій є результатом правочинів, тобто цивільно-правових угод, які в цьому випадку позивачем не оспорюються та є дійсними в силу правової презумпції, закріпленої у статті 204 ЦК України. Також зазначає, що звертаючись до суду із позовними вимогами, представник позивача, як на правову підставу нікчемності проведеної транзакції, для застосування наслідків її нікчемності посилався на положення п. 7 ч. З ст. 38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Проте, згідно положення зазначених вимог законодавства правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав, зокрема, серед іншого, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7 ч. З ст. 38). Жодної угоди між банком та відповідачами укладено не було. Транзакція перерахування коштів відбулась на виконання договору поворотної фінансової допомоги укладеної між ТОВ «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН» та ОСОБА_1 , отже не може бути визнана нікчемною на підставі даних норм діючого законодавства, тому що не розповсюджує свою дію на правовідносини між господарюючими суб`єктами та їх працівниками. Також, звертає увагу, що позивачем надано суду рішення уповноваженої особи, на підставі якого затверджено висновки комісії про визнання нікчемними даної транзакції з метою дослідження відповідності її статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - наказ уповноваженої особи № 92/1-од від 30 травня 2019 року яким затверджено результати перевірки. В той же час з огляду на дату його прийняття, та з урахуванням дати з якої розпочато процедуру ліквідації з 19 грудня 2018 року можливо дійти до висновку, що проведена перевірка з метою виявлення нікчемних правочинів в період процедури ліквідації не відповідає нормам статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Додатково зазначив, що договір зворотної фінансової допомоги між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 було укладено у зв`язку з вагітністю, пологами та подальшою реабілітацією після пологів Відповідача 1. Відповідно до ч. 2 ст. 93 ЦПК України надав відповіді на поставлені в позові питання: ОСОБА_1 не повернуто на рахунок ТОВ «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН» зворотну фінансову допомогу за Договором № LEE-3/18 від 21.11.2018 в розмірі 200 000,00 грн., оскільки ці кошти в момент надходження на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 одразу були заблоковані установою банку. Відповідно як скористатись перерахованими коштами, так і повернути їх на рахунок Відповідача 2 не вбачається можливим; Причиною неповернення коштів на рахунок Відповідача 2 є саме блокування цих коштів на рахунку Відповідача 1. При цьому, до відзиву додано додаткову угоду №1 до Договором № LEE-3/18 від 21.11.2018, згідно якої строк на повернення коштів зворотної фінансової допомоги на сьогоднішній день не настав. Відповідно причиною неповернення коштів на рахунок Відповідача 2 не є визнання факту нікчемності правочину щодо перерахування грошових коштів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що конверти, які направлялись ОСОБА_1 за зареєстрованим місце проживання, в яких містилась ухвала про відкриття провадження у справі з доданими документами, повертались до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 58,78,88,109,121), що свідчить про неотримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі, якою відповідачеві наданий 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву. Згідно з ч. 1, 4, 6 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення; одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк; про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Таким чином,суд дійшов висновку, що причини пропуску строку для подання відповідачем відзиву є поважними, та ухвалою (протокольною) ухвалив поновити пропущений строк для подання відзиву.

Представник позивача в судовому засідання повідомив суд, що правом подання відповіді на відзив скористатись не бажає, просить розглядати справу по суті на підставі наявних у справі матеріалів.

В судовому засіданні представник позивача - Самойленко С.В. просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, вказаних в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Єлисеєв С.С. проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, наведених у відзиві на позов.

Відповідач ТОВ «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН» свого представника в судове засідання не направило з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи повідомлене у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомило. З урахуванням думки учасників процесу судом ухвалено розгляд справи проводити без участі представника відповідача - ТОВ «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН».

Третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання свого представника не направила з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. З урахуванням думки учасників процесу судом ухвалено розгляд справи проводити без участі представника третьої особи.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення правління Національного банку України від 27.11.2018 року № 796-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2018 року № 3180 «Про запровадження тимчасової адміністрації» та делегування повноважень тимчасовому адміністратору банку. Розпочато процедуру виведення банку з ринку (а.с. 18).

На підставі рішення Правління Національного банку України від 18.12.2018 року № 849-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 3392 «Про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку - Шевченку О.В. (а.с. 19).

Рішенням дирекції Фонду № 2706 від 24.10.2019 року змінено уповноважену особу ліквідатора на ОСОБА_2 . Рішенням виконавчої дирекції від 17.11.2020 року продовжено повноваження ліквідатора до внесення запису про припинення банку до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб (а.с. 20, 21).

Згідно виписки по особовим рахункам з 25.11.2018 по 27.11.2018 року на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий в АТ«ВТБ Банк», перераховано грошові кошти з рахунку ТОВ «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН» № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «ВТБ Банк», в розмірі 200 000,00 грн. з призначенням платежу: «Поповнення карткового рахунку за договором LEE-3/18 від 21.11.18 зворотна фінансова допомога (не пов`язано із підприємницькою діяльністю) ОСОБА_1 № карткового рахунку НОМЕР_1 без ПДВ». Вказане також вбачається з виписки по рахунку ТОВ «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН» (а.с. 10, 11).

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ БАНК» О.В. Шевченко №92/1-од від 30.05.2019 «Про затвердження результатів перевірки документів, пов`язаних з укладанням АТ «ВТБ БАНК» договорів банківського вкладу» затверджено результати перевірки документів, пов`язаних з укладенням АТ «ВТБ БАНК» протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних рахунків, в тому числі карткових) з вкладниками, а також обставин зарахування коштів на рахунки таких осіб, викладені в Акті №4 від 30.05.2019 Комісії, створеної наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «ВТБ БАНК» від 29.11.2018 №32-од «Про перевірку вкладів фізичних осіб», зокрема визнано нікчемними відповідно до частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини, договори, операції та вкладними за якими наведені в Додатку №1 до Наказу 135 операцій по 86 складникам на загальну суму 8 784 608,13 грн, загальний залишок на рахунках 7 686 270,61 грн., сума залишку на рахунках, до якої застосовуються наслідки нікчемності правочину 7 287 957,36 грн. (п. 1.1). Згідно витягу з Додатку 1 до Наказу №92/1-од від 30.05.2019 до переліку банківських операцій, правочинів (в тому числі договорів), а також пов`язаних з такими операціями інших банківських операцій, правочинів (в тому числі договорів), які містять ознаки нікчемності, включено операцію (правочин) №158 від 23.11.2018 з «Поповнення карткового рахунку за договором LEE-3/18 від 21.11.18 зворотна фінансова допомога (не пов`язано із підприємницькою діяльністю) ОСОБА_1 № карткового рахунку НОМЕР_1 без ПДВ» (а.с. 44, 45).

Згідно повідомлень про нікчемність правочину від 31.05.2019 року на ім`я ОСОБА_1 та ТОВ «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН» № 3155/1-2 та № 3211/1-2 відповідно уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Шевченко О.В. повідомляє про нікчемність транзакції (операції) від 23.11.2018 року, відповідно п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 12, 16).

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює ці правовідносини.

Відповідно до п. 16 ст. 2 Закону № 4452-VI тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України в цих правовідносинах.

В даному випадку, спір між сторонами виник з приводу наявності правових підстав для застосування наслідків нікчемного правочину - транзакції по рахункам, проведеним 23.11.2018 року між відповідачами, на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у вигляді повернення грошових коштів на рахунок ТОВ «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН» в попередній стан.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що: «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

Перевіряючи доводи позивача щодо нікчемності правочину операції (транзакції) перерахування грошових коштів в сумі 200 000,00 грн. з поточного рахунку ТОВ «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН» на рахунок ОСОБА_1 , відкритих в АТ«ВТБ Банк», суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 38 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 Закону про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів щодо витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних права та обов`язків.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» розрахунковими банківськими операціями є рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи. Отже, за своєю правовою природою перерахування грошових коштів з рахунку на рахунок не є правочином в розумінні вищезазначених правових норм, а є банківськими операціями, які не можуть бути визнані нікчемними.

Проведення банківських операцій є результатом правочинів, тобто цивільно-правових угод, які в цьому випадку позивачем не оспорюються та є дійсними в силу правової презумпції, закріпленої у ст. 204 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, здійснене 23.11.2018 року перерахування грошових коштів не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, а є за своєю суттю, операцією з переказу коштів з одного рахунку на інший та не має всіх вказаних вище складових елементів правочину, а тому до цієї операції не можуть бути застосовані норми статей 203, 215 ЦК України, що регулюють питання недійсності правочину.

Даної правової позиції дотримується також Верховний Суд в постанові від 26.03.2018 у справі №911/2623/17.

Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку. Отже, Фонд не має повноважень визнавати нікчемними транзакції щодо перерахування коштів з одного рахунку на інший у порядку ст. 38 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 826/1476/15 (провадження № 11-104апп18, а також у постанові Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 185/9773/16-ц (провадження № 61-42946св18).

Згідно зі ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Такий правочин не створює ніяких юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України). Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору.

Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК України в разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Звертаючись до суду із позовними вимогами, позивач як на правову підставу нікчемності проведеної транзакції для застосування наслідків її нікчемності посилався на положення п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте, згідно положення зазначених вимог законодавства правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав, зокрема, серед іншого, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону).

Однак, згідно досліджених матеріалів справи, жодної угоди між банком та відповідачами укладено не було. Операція (транзакція) перерахування коштів відбулась на виконання договору поворотної фінансової допомоги, укладеної 21.11.2018 року між відповідачами, отже, остання не може бути визнана нікчемною на підставі даних норм діючого законодавства, тому що не розповсюджує свою дію на правовідносини, що виникли між сторонами договору. При цьому, договір поворотної фінансової допомоги від 21.11.2018 Позивачем не оспорюється, а оспорювана дія не містить всіх необхідних елементів, притаманних правочину.

Як вбачається з наданих до відзиву представником відповідача копії Договору зворотної фінансової допомоги № LEE-3/18 від 21.11.18 та Додаткової угоди №1 від 18.11.2020 до договору зворотної фінансової допомоги № LEE-3/18 від 21.11.18, 21.11.2018 між ОСОБА_1 , як Позичальником, та ТОВ «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН», як Позикодавцем, було укладено Договір зворотної фінансової допомоги № LEE-3/18 від 21.11.18, за умовами якого Позикодавець надав у власність Позичальника грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн. на строк 24 місяці з остаточною датою повернення грошових коштів не пізніше 21.11.2020 (а.с. 146). Додатковою угодою №1 від 18.11.2020 до договору зворотної фінансової допомоги № LEE-3/18 від 21.11.18 внесено зміни в частині строку надання позики 48 місяців з остаточною датою повернення грошових коштів не пізніше 21.11.2022 (а.с. 147).

Також суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що дії Фонду по виявленню правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, мають бути вчинені виключно під час запровадження тимчасової адміністрації банку.

Проте, з огляду на дату його прийняття наказу уповноваженої особи № 92/1-од від 30.05.2019 року та з урахуванням дати, з якої розпочато процедуру ліквідації - з 19.12.2018 року, суд приходить до висновку, що проведена перевірка з метою виявлення нікчемних правочинів в період процедури ліквідації не відповідає нормам ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.10.2019 року у справі № 826/17410/16 (адміністративне провадження № К/9901/47192/18), від 26.05.2020 року у справі № 826/17586/16 (адміністративне провадження № К/9901/48533/18), що на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦК України застосовується до спірних правовідносин.

На підставі досліджених доказів суд прийшов до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження заявлених позовних вимог, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають через відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, ч.1 ст.268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ БАНК» Стрюкової І.О. до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІ ІМЕДЖІН ЮКРЕЙН», третя особа, що не заявляє вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено та підписано 22.11.2021.

Суддя: Коломаренко К. А.