МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"11" січня 2021 р. Справа №369/13511/20

Суддя Макарівського районного суду Київської області Тандир О.В., перевіривши виконання вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення винагороди та основного боргу,

в с т а н о в и в :

27.11.2020 року до Макарівського районного суду Київської області надійшла цивільна справа №369/13511/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення винагороди та основного боргу разом з Розпорядженням в.о. голови Києво-Святошинського районного суду Київської області про передачу справи на розгляд Макарівського районного суду.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 04.12.2020 року передана на розгляд судді Макарівського районного суду Тандира О.В.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 08.12.2020 року вказану позовну заяву залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви - 3 (три) дні з моменту отримання копії вищезгаданої ухвали суду та вказано, що недоліки мають бути усунуті шляхом подання нової редакції позовної заяви у кількості примірників відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі, з урахуванням викладених вище зауважень.

05.01.2021 року до суду від позивача поштовим відправленням №079 на виконання вимог ухвали суду від 08.12.2020 року надійшла нова редакція позовної заяви з додатками.

Вважаю, що вказані судом в ухвалі від 08.12.2020 року недоліки позовної заяви ОСОБА_1 так і не були усунуті, а саме:

1) так заявнику було вказано, що у порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, викладаючи обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, жодним чином не посилається на докази, що підтверджують вказані обставини. Заявнику також було вказано, що вказаний недолік слід усунути шляхом подання нової редакції позовної заяви з урахуванням викладених вище зауважень. Тож, на виконання даної вимоги суду заявник подав нову редакцію позовної заяви. Проте, в новій редакції позову, викладаючи обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, заявник посилається на договір позики від 03.03.2018 року, за яким відповідач отримав від ОСОБА_1 в борг 5000 доларів США, тоді як в первісній позовній заяві, яка була залишене без руху, йдеться про договір позики від 01.03.2018 року, за яким відповідач отримав від ОСОБА_1 в борг 1000 доларів США. Таким чином, приходжу до висновку, що в цій частині недоліки позовної заяви не усунуті.

2) крім того заявнику було вказано, що у порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві відсутні відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви. Так, в новій редакції позовної заяви заявник зазначає, де знаходяться оригінали, доданих до позову копій документів. Поряд з тим, в первісній позовній заяві він зазначає, що договір позики додано до позову в оригіналі, тоді як в новій редакції позовної заяви він вказує, що оригінал договору позики знаходиться в матеріалах цивільної справи №369/11149/19, яка перебуває у провадженні судді Мазки Н.Б., що не узгоджується між собою. Таким чином, приходжу до висновку, що в цій частині недоліки позовної заяви усунуті лише частково.

Додатково слід зазначити, що в ухвалі Європейського суду з прав людини від 08.01.2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У відповідності до вимог ч. 5 та ч. 6 ст. 185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», в разі повернення заяви або скарги, сплачена сума судового збору може бути повернена за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260, 353-355 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення винагороди та основного боргу вважати неподаною та повернути її позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені статтями 353-355 ЦПК України до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд.

Суддя О.В. Тандир