Єдиний унікальний номер справи 235/720/20
Номер провадження 2/235/23/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Клікунової А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Нагорної К. В.,

представника відповідача: Петренко Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків (професійне захворювання), -

В С Т А Н О В И В :

31.01.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» грошову суму у розмірі 90000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач ОСОБА_1 з 18.11.2008 по 17.08.2016 року перебував в трудових відносинах з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» Підприємство відповідача неодноразово змінювало свою назву.

Відповідно до наказу №103к від 30.06.2016 року був прийнятий на роботу за переводом з ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» - прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею.

Звільнений 17.08.2016 року на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров`я, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров`ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Час роботи на підприємствах вугільної промисловості став причиною виникнення та розвитку у ОСОБА_1 професійних захворювань.

22.05.2019 року був складений акт розслідування хронічного професійного захворювання, який затверджено 27.05.2019 року першим заступником начальника головного управління Держпраці у Донецькій області Дроздом С.В., яким позивачу встановлено професійні захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірно вираженими статико - динамічними порушеннями та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг. Хронічний бронхіт ІІ стадії, фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.) захворювання професійні, встановлені вперше.

03.07.2019 року позивач був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями. Йому було встановлено первинно за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, з 26.06.2019 року безстроково: 40% - хронічна попереково-крижова радикулопатія; 25% - хронічний бронхіт. Рекомендовані «Д» невролога, пульмонолога. Визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування за хронічною попереково-крижовою радикулопатією.

Постановою ВД ФСС в м. Покровську позивачу були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги, а також щомісячні платежі в частині компенсації частини втраченого заробітку, виплати на відшкодування моральної шкоди не нараховувались та не виплачувались.

Саме за встановленням 65% ступеню втрати професійної працездатності, ОСОБА_1 просить стягнути з ТОВ «Шахтобідувельна компанія» моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратив значний ступінь професійної працездатності, має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих зв`язків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров`я позбавляє позивача можливості домашнього затишку, обмежує можливість спілкування з близькими, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан. Наслідки захворювання проявилися і в побуті, оскільки через хронічні захворювання позивач не в змозі належним чином виконувати тривалу роботу по дому. Його мати ОСОБА_2 , 1941 року народження є людиною похилого віку, потребує турботи та уваги саме від позивача, але через стан свого здоров`я він не в змозі в повній мірі їх надавати. Внаслідок вказаного, позивач відчуває свою неповноцінність, постійне хвилювання, емоційна напруга призводить до погіршення стосунків в родині та з оточуючими. Моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює у розмірі 90000,00 гривень, що відповідатиме справедливій сатисфакції за розвиток хронічних захворювань, які спричинили втрату професійної працездатності (а.с. 1-4).

Ухвалою суду від 05.02.2020 року за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Шахтобудівельна компанія» відкрито провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 34).

26.02.2020 року ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на позовну заяву, в порядку ст. 278 ЦПК України, подано відзив, з викладенням наступних заперечень проти заявлених ОСОБА_1 вимог. Відповідач вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач, звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди зазначив, що перебував у трудових відносинах з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» з 18.11.2008 року по 17.08.2016 рік. Не погоджуючись з твердженням позивача в цій частині, відповідач спростовує їх та зазначає, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» з 01.07.2016 року по 17.08.2016 рік, що підтверджується витягом з наказу «Про прийом на роботу по переведенню» №103-к від 30.06.2016 року та наказом «Про звільнення» №367-к від 17.08.2016 року.

Позивач, позиваючись до відповідача, припустив, що ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка» «перейменовано» на теперішній час у ТОВ «Шахтобудівельна компанія» , ґрунтуючись на припущенні щодо способу влаштування на підприємство відповідача, адже п. 5 ст. 36 КЗпП України передбачає переведення працівника на інше підприємство, тобто ці підприємства на сьогоднішній день не перебувають в процесі припинення та ведуть окремо один від одного господарську діяльність, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Зауважено, що відповідно до Акту розслідування причин виникнення професійного захворювання від 22.05.2019 року: загальний стаж роботи позивача 36 років 14 днів, а за професією 26 років 02 місяці 27 днів. В умовах впливу шкідливих факторів на різних підприємствах країни, які не виконали Державні санітарні правила та норми для підприємств вугільної промисловості. На підприємстві відповідача не тривалий час, а саме з 01.07.2016 року по 17.08.2016 року з яких фактично позивач перебував під впливом шкідливих умов 1 місяць 16 днів. Тобто професійне захворювання у позивача виникло, за його переконанням, внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах на інших підприємствах. 28.12.2010 року прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею на підприємство ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка» та звільнений 30.06.2016 року, тобто був під впливом тих же шкідливих факторів значно триваліший час ніж на підприємстві відповідача.

За таких обставин, відповідач вважає, що отримання захворювання позивачем пов`язане саме з тривалою роботою на іншому підприємстві, зазначено в Акті розслідування його захворювання.

Крім того, на думку відповідача, позивачем зазначено про наявність лікарняних листів з 1995 року, тоді як останній перебував на лікарняних періодично з цього часу, що підтверджується випискою із амбулаторної карти.

Тобто, не погоджуючись з позовними вимогами позивача, відповідач зазначає, що отримання ним захворювання пов`язане саме з тривалою роботою на інших підприємствах, як зазначено в Акті розслідування його захворювання, тобто більше ніж 25 років був під впливом тих же шкідливих умов значно триваліший час ніж на підприємстві відповідача (1 місяць 16 днів). Враховуючи викладене, відповідач вважає, що хоча й розслідування причин захворювання проводиться на останньому місці роботи позивача, але це не означає, що це підприємство повинно відповідати та нести відповідальність за всі юридичні особи, де працював позивач у шкідливих умовах протягом більше ніж 26 років. (а.с. 41-43)

Позивач ОСОБА_1 адресував суду заяву про розгляд справи в його відсутність, що узгоджується з ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Представник відповідача ТОВ «Шахтобудівельна компанія» - адвокат Петренко Н. О. (уповноважена довіреністю) в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, ухвалити рішення з урахуванням долучених до матеріалів справи письмових пояснень (відзиву).

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з ТОВ «Шахтобудівельна компанія», з 01.07.2016 року на посаді механіка підземної дільниці з повним робочим днем на підземній роботі, 17.08.2016 року звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. (відомості підтверджено копією трудової книжки НОМЕР_1 , а.с. 8-14).

За результатами засідання Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці ім. Кундієва Національної академії медичних наук України» складено медичний висновок № 6/143 від 20.02.2019 року про наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання: хронічна попереково крижкова радикулопатія L5S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірно вираженими статико - динамічними порушеннями та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг. Хронічний бронхіт ІІ стадія, фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.) захворювання професійні, встановлені вперше.

При цьому, в якості обґрунтування встановлення професійної категорії захворювань в даному медичному висновку зазначено: клініко-діагностичні дані, динаміка захворювання, умови праці, надані в інформаційній довідці ОСОБА_1 №17 від 17.01.2019 року, де вказано, що хворий підлягав дії несприятливих виробничих факторів (фізичне навантаження, робоча поза, нахили корпусу), параметри яких перевищували допустимі величини, пилу, концентрації якого перевищували ГДК, профмаршрут. (а.с. 24).

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за Формою П-4, складеного 22.05.2019 року комісією з залученням лікаря з гігієни праці відділу гігієни праці управління за питань праці Головного управління Держпраці у Донецькій області, завідувача сектору профілактики страхових випадків страховий експерт з охорони праці Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, заступника гендиректора керівника служби охорони праці, голови первинної профспілкової організації ТОВ «Шахтобудівельна компанія», голови Донецької шахтобудівельної територіальної профспілкової організації, заступника головного лікаря КНП Покровського центру первинної медико санітарної допомоги у позивача ОСОБА_1 виникли в зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах праці, обумовлених впливом шкідливих факторів фізичне навантаження, робоча поза, нахили корпусу, пил. Згідно лабораторно інструментальних досліджень важкість праці: фізичне динамічне навантаження за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба - фактична величина 148,9 Вт при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження за участю м`язів рук та плечового поясу фактична величина 97,5 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується фактична величина 40 кг при нормативному значенні 30 кг.

Робоча поза: перебування у нахиленому положенні до 30 град. фактичне значення 30% зміни при нормативному значені 25% нахили корпусу (кількість за зміну) фактична величина 175 при нормативному значенні 100.

Пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісту вільного діоксину кремнію від 10% до 70% - фактична величина 243,7 мг/м3, при нормативному значенні 2мг/м3). Тривалість дії упродовж зміни 95,5%.

Відповідно до Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердж. Наказом МОЗ № 248 від 08.04.2014 року (зареєстрований в Міністерстві юстиції України за № 472/25249 від 06.05.2014 р.) умови праці ОСОБА_1 : за концентрацією пилу до 3 класу 4 ступеню, за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеню, по важкості праці до 3 класу 2 ступеню, по напруженості праці до 3 класу 2 ступеню, по вібрації до 3 класу 1 ступеню, по мікроклімату до 2 (допустимого) класу;

Діагноз, який встановлено позивачу згідно з Міжнародною класифікацією МХК-10 хронічна попереково крижкова радикулопатія L5S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірно вираженими статико - динамічними порушеннями та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг. Хронічний бронхіт ІІ стадія, фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.) захворювання професійні, встановлені вперше. ІХС: дифузний кардіосклероз (І25.1) Вазомоторний риніт.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 01-3/23 від 01.02.2019 року, підготовленої «Покровським районним центром первинної медико санітарної допомоги» - ОСОБА_1 періодично перебував на лікуванні:

З 16.05.1995 року по 25.05.1995 року амбулаторне лікування з діагнозом: люмбалгія.

З 11.12.1995 року по 21.12.1995 року амбулаторне лікування з діагнозом: міозит спини. Посттравматична невралгія сідничного нерва.

З 3.02.1997 року по 18.02.1997 року амбулаторне лікування з діагнозом: хронічний дискогенний радикуліт, стадія загострення.

З 24.11.1997 року по 15.12.1997 року амбулаторне лікування з діагнозом: хронічний попереково-крижовий радикуліт, стадія загострення.

23.03.1998 року оглянутий неврологом, діагноз: поперековий остеохондроз. Вертиброгенний синдром. Корінцевий синдром.

З 14.04.1998 року по 08.08.1998 року амбулаторне лікування з діагнозом: поперековий остеохондроз з люмбалгією.

З 09.05.1998 року по 05.06.1998 року амбулаторне лікування з діагнозом: поперековий остеохондроз з люмбалгією.

З 24.07.1998 року по 19.08.1998 року амбулаторне лікування з діагнозом: остеохондроз. Вертиброгенний синдром. Люмбоішалгія.

З 18.12.1998 року по 23.12.1998 року амбулаторне лікування з діагнозом: ГРВІ.

З 25.02.1999 року по 01.03.1999 року амбулаторне лікування з діагнозом: поперековий остеохондроз, загострення. Правобічна люмбоішалгія.

Протягом 1999-2000 року неодноразово, а саме з 02.03.1999 року по 15.03.1999 року, з 16.03.1999 року по 20.03.1999 року, з 19.07.1999 року по 20.08.1999 року, з 03.08.1999 року по 21.08.1999 року, з 14.01.2000 року по 28.01.2000 року, з 14.09.2000 року по 25.02.2000 року, з 25.11.2002 року по 30.12.2002 року лікувався в ДСП через захворювання на остеохондроз поперекового відділу хребта з вертеброгенним синдромом.

З 25.12.2004 року по 30.12.2004 року амбулаторно лікувався з діагнозом : ГРВІ.

З 03.07.2007 року по 12.07.2007 року амбулаторно лікувався з діагнозом: поперековий остеохондроз хребта з больовим та корінцевим синдромом.

З 1.11.2011 року по 02.11.2011 року амбулаторно лікувався з діагнозом: хронічний вертиброгенний радикуліт в стадії загострення з больовим, м`язово - тонічним та корінцевим синдромами, суп. діагноз: остеохондроз, спондильоз L-S відділа, протрузії дисків L2-S1 з секвестр.звуженням хребтового каналу.

3 03.11.2011 року по 14.11.2011 року амбулаторно лікувався з діагнозом: хронічний вертеброгенний радикуліт в стадії загострення з больовим, м`язово тонічним та корінцевим синдромами.

З 11.09.2015 року по 23.09.2015 року амбулаторне лікування з діагнозом: гострий бронхіт, затяжна течія.

З 10.02.2016 року по 19.02.2016 року, з 13.12.2016 року по 22.12.2016 року, з 02.07.2017 року по 12.07.2017 року стаціонарне лікування в терапевтичному відділенні КЛПУ «Родинська міська лікарня» з діагнозом: ХОЗЛ ІІ ст. в стадії загострення. ЛН ІІ.

З 10.10.2017 року по 26.10.2017 року лікування в ДСА С ЦПМС Д з діагнозом: хронічний вертиброгенний попереково-крижовий радикуліт, спондильоз п/крижового відділу хребта з протрузією дисків з больовим, м/тонічним синдромом в стадії загострення.

16.01.2018 року огляд терапевта, діагноз: хронічний бронхіт, стадія загострення. Пневмоконіоз?

З 15.03.2018 року по 28.03.2018 року лікування в інфекційному відділенні з діагнозом: хронічний бронхіт, стадія загострення, ЛН І-ІІ ст.

З 12.09.2018 року по 21.09.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КЛПУ Родинська міська лікарня з діагнозом: хронічний бронхіт, стадія загострення, ЛН І-ІІ ст. суп. Хронічний попереково-крижовий радикуліт.

З 10.12.2018 року по 19.12.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КЛПУ Родинська міська лікарня з діагнозом: ХОЗЛ ІІ ст. стадія загострення, ЕЛ ЛН І-ІІ ст. (а.с. 21-22)

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 153 від 25.02.2019 року, підготовленої клінікою професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці ім. Кундієва Національної академії медичних наук України» - ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в установі з 08.02.2019 року по 25.02.2019 року з діагнозом хронічна попереково крижкова радикулопатія L5S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірно вираженими статико - динамічними порушеннями та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг. Хронічний бронхіт ІІ стадія, фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.) захворювання професійні, встановлені вперше. (а.с. 23).

03 липня 2019 року ОСОБА_1 оглянутий в Обласній профпатологічній медико-соціальній експертній комісії м. Краматорськ та встановлено ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням первинно 65 % з 26.06.2019 року довічно 40% - за діагнозом хронічна попереково крижкова радікулопатія; 25 % - за діагнозом хронічний бронхіт, встановлена 3 група інвалідності, що підтверджується довідками серійний номер 12ААБ № 06286, серія 12ААА № 086189 (а.с. 15, 16).

На підставі зазначених доказів позивач ОСОБА_1 ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з розвитком професійних захворювань, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві.

Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом надано оцінку поданих ОСОБА_1 доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Приписами ст. 173 КЗпП України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого їм органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц.

Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП).

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. № 4 за моральну шкоду, заподіяну працівникові під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону праці» позивач мав право відмовитися від виконання роботи, якщо створилася виробнича ситуація чи навколишнє середовище небезпечне для його життя чи здоров`я. Суд акцентує увагу, що якщо засоби виробництва прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, то умови праці мають бути безпечними.

Так, з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 22.05.2019 року вбачається, що з підприємством відповідача, позивач перебував в трудових відносинах, але на протязі 1 місяця 16 днів. Професійне захворювання позивач отримав з втратою 65 % професійної працездатності в зв`язку з тривалим виробничим стажем в шкідливих умовах праці за професією 26 років 2 місяці 27 днів, на різних підприємствах вугільної промисловості, але на підприємстві відповідача найкоротший термін.

В пункті 13 вказаного Акту зазначено висновок про наявність шкідливих умов праці, а саме відповідно до Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердж. Наказом МОЗ № 248 від 08.04.2014 року (зареєстрований в Міністерстві юстиції України за № 472/25249 від 06.05.2014 р.) умови та характер праці прохідника 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі відноситься: за концентрацією пилу до 3 класу 4 ступеню, за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеню, по важкості праці до 3 класу 2 ступеню, по напруженості праці до 3 класу 2 ступеню, по вібрації до 3 класу 1 ступеню, по мікроклімату до 2 (допустимого) класу.

Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідач ТОВ «Шахтобудівельна компанія» оспорюючи доводи позивача ОСОБА_1 щодо розвитку професійних захворювань під час перебування сторін в трудових відносинах акцентує увагу суду, що в п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 22.05.2019 року зазначено, що хронічне професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, але враховуючи вимоги п. 101 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві №337 від 17.04.2019 року проводиться по ТОВ «Шахтобудівельної компанії», але враховуючи стаж роботи в підземних умовах на зазначеному підприємстві 1 місяць 16 днів роботи в підземних умовах слід зазначити, що розвиток хронічного професійного захворювання не може виникнути протягом зазначеного періоду, тому обставини, що сприяли розвитку хронічного професійного захворювання виникли протягом роботи на вугільних підприємствах України.

З огляду вказаного, ТОВ «Шахтобудівельна компанія» наголошує, що позивачем отримано професійні захворювання саме з причини тривалої (понад 26 років) роботи на інших вугільно-добувних підприємствах, але на підприємстві відповідача 1 місяць 16 днів під впливом шкідливих умов праці.

Відповідно з витягу з наказу №103-к від 30.06.2016 року «Про прийом на роботу по переведенню» ОСОБА_1 прийнято на роботу по переведенню в ТОВ «Шахтобудівельна компанія» механіком підземної дільниці з 01.07.2016 року. (а.с. 44)

Відповідно з наказу №367-к від 17.08.2016 року «Про звільнення» ОСОБА_1 , прохідника 5 розряду підземного гірничопрохідницької дільниці №2 виробничого структурного підрозділу «Гірниче управління» звільнено за власним бажанням (ст. 38 КЗпП) з 17 серпня 2016 року з виплатою компенсації за 8 календарних днів невикористаної відпустки за період роботи в ТОВ «Шахтобудівельна компанія» та 165 календарних днів невикористаної відпустки за період роботи в ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» на підставі його заяви. (а.с. 48)

Відповідно до наказу №128к/а від 02.07.2016 року «Про надання відпустки» ОСОБА_1 було надано щорічну основну відпустку з 10.07.2016 року по 20.07.2016 року за період роботи в ООО «ШБК «Донецькшахтопроходка». (а.с. 49)

Відповідно до наказу ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» №340к від 10.08.2016 року «Про надання відпустки» ОСОБА_1 було надано відпустку з 12.08.2016 року по 17.08.2016 року. (а.с. 51)

Перевіряючи позицію відповідача щодо реєстрації підприємства відповідача в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань наявні відомості про реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» з ідентифікаційним кодом №40162326 (діяльність не зупинена); та Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» з ідентифікаційним кодом №35711134 (діяльність не зупинена).

З вказаного вбачається, що посилання відповідача про перебування ОСОБА_1 під впливом шкідливих умов праці в період трудових відносин з підприємствами вугільної промисловості до працевлаштування на ТОВ «Шахтобудівельна компанія» ґрунтуються виключно на припущеннях. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 22.05.2019 року зафіксовано, що саме на ТОВ «Шахтобудівельна компанія» допущено порушення законодавства про охорону праці (п. 13 Акту «Висновок про наявність шкідливих умов праці»). Враховуючи вказане, суд приходить до переконання, що підстави для солідарного стягнення моральної шкоди за ушкодження здоров`я з підприємств вугільної промисловості, з якими ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах, на чому наполягає відповідач ТОВ «Шахтобудівельна компанія» відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний за свої кошти органiзувати проведення попереднього (при прийняттi на роботу) i періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядiв працiвникiв, зайнятих на важких роботах, роботах iз шкiдливими чи небезпечними умовами працi або таких, де є потреба у професійному доборi, а також щорiчного обов`язкового медичного огляду осiб вiком до 21 року. Відповідно до частини 5 статті 6 Закону України «Про охорону праці» працівника, який за станом здоров`я відповідно до медичного висновку потребує надання легшої роботи, роботодавець повинен перевести за згодою працівника на таку роботу на термін, зазначений у медичному висновку, і у разі потреби встановити скорочений робочий день та організувати проведення навчання працівника з набуття іншої професії відповідно до законодавства. Відповідно Правил безпеки у вугільних шахтах, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 22.03.2010 р. № 62 (НПАОП 10.0-1.01.10) підземні працівники вугільних шахт за станом здоров`я повинні відповідати нормам фізичної та психофізіологічної придатності для виконання даної роботи; вони зобов`язані проходити попередній (під час приймання на роботу) і періодичні (на рідше одного разу на рік) медичні огляди; якщо в процесі медогляду або профдобору встановлено, що працівник за станом здоров`я не може продовжувати роботу за професією, директор шахти забов`язаний надати йому іншу роботу відповідно до діючого законодавства. З матеріалів справи вбачається, що до періоду роботи на ТОВ «Шахтобудівельна компанія» (з 30.06.2016 р. - по 17.08.2016 р.) ОСОБА_1 неодноразово перебував на лікарняному, в тому числі хронічна попереково крижкова радикулопатія L5S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірно вираженими статико - динамічними порушеннями та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг. Хронічний бронхіт ІІ стадія, фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.) захворювання професійні.

Разом з тим, роботодавцем ТОВ «Шахтобудівельна компанія» не вжито заходів переведення ОСОБА_1 , на іншу, менш шкідливу або менш важку працю, що не виключно б могло попередити розвиток професійних захворювань.

Суд не приймає викладене в відзиві на позовну заяву посилання відповідача про те, що позивачем не доведено наявність причинного зв`язку між спричиненою моральною шкодою та діями ТОВ «Шахтобудівельна компанія». Так, згідно ст. 76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сукупність наданих позивачем доказів: трудова книжка позивача, медичний висновок Центральної лікарсько-експертної комісії клініки професійних захворювань Акт розслідування хронічного професійного захворювання, довідки МСЕК, виписки із медичної картки стаціонарного хворого - підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди.

Згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 22.05.2019 року засвідчено, що професійне захворювання виникло у звязку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів важкості праці та пилу фіброгенної дії, при цьому випадок професійного захворювання взято до обліку ТОВ «Шахтобудівельна компанія», що відповідає Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМ України № 337 від 17.04.2019 року (п. 109: у разі коли хворий працював на кількох підприємствах (в установах, організаціях), де були умови для розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння), або за кількома професіями, під час роботи за якими були умови для розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння), повідомлення за формою П-4 надсилається на останнє підприємство (в установу, організацію), де він працював за професією, під час роботи за якою були умови для розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння).

Суд, сумуючи вищевикладене, дійшов висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров`ю. При цьому, суд враховує, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування (позивачу компенсується лікування, виплачуються щомісячні страхові виплати), що узгоджується з положенням ч. 3 ст. 23 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про охорону праці».

Згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Суд вважає, що з причини професійних захворювань, позивач зазнав фізичну біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення.

Суд, при визначенні розміру моральної шкоди виходить з того, що життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства», але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

При визначенні розміру моральної компенсації, судом не враховуються аргументи ОСОБА_1 та ТОВ «Шахтобудівельна компанія» в частині доцільності застосування до спірних відносин судової практики судів першої інстанції (справи № 226/1210/19, № 235/712/20, № 235/1281/20). Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судова практика дійсно може бути врахована, однак виключно з урахуванням ч. 4 ст. 263 ЦПК України, положенням якої передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності на 65 % у віці 57 років, встановлення 3 групи інвалідності, яка у відповідності до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затв. Постановою КМУ № 1317 від 03.12.2009 р. встановлюється у разі функціональних порушень в організмі помірної важкості, в зв`язку з чим позивач не обмежений здійснювати трудову діяльність, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним частково задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 45000,00 гривень.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач ОСОБА_1 , в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду та пропорційності задоволення позивних вимог).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст. ст. 13, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків (професійне захворювання) грошову суму в розмірі 45 000 (сорок п`ять тисяч) гривень з утриманням обов`язкових платежів, згідно законодавства.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати по справі, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, віднести на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», стягнувши з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Згідно п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 року строки визначені, зокрема, статтею 354 ЦПК України, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Вступну та резолютивну частини рішення надруковано в нарадчій кімнаті, оголошено учасникам процесу в судовому засіданні.

Дата складання повного тексту рішення суду 22.01.2021 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», , юридична адреса: Донецька область, м. Покровськ, вул. Залізнична, 82;

Суддя: