Справа №242/4090/20
Провадження №2/242/320/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2021 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Капітонова В.І. секретар судового засідання Нарижна О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Селидівського міського суду Донецької області в м. Селидове за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації, -

встановив:

Позивач 29.09.2020 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою зареєстрований відповідач з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі до січня 2020 року. Протягом 2018-2020 року відповідач чинить сварки у сім`ї, чинить психологічне та фізичне насильство. Спільне проживання з відповідачем є неможливим. Відповідач участі в утриманні будинку не приймає, не сплачує житлово-комунальні послуги та позивач вимушена сплачувати комунальні послуги як за себе, так і за відповідача, який на час звернення позивача із позовом, відсутній за місцем реєстрації. Позивач позбавлена можливості отримати субсидію. На підставі ст.ст. 115, 116 ЖК України просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24.11.2020 року відкрито провадження по справі та розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву, де просила позовні вимоги задовольнити та розглянути справу без її участі.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори 07.04.1998 року, зареєстрованого у реєстрі №1334, зареєстрованого у БТІ за №5371, ОСОБА_1 належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_2 . Інша 1/2 частина будинку належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського нотаріального округу 22.05.2002 року, зареєстрованого в реєстрі №1567, зареєстрованого у БТІ за №5371.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджують копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 29.06.1998 року, копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 11.09.2007 року.

Згідно із довідки №07-29д/5512, виданої Центром адміністративних послуг Авдіївської міської ради від 24.09.2020 року , за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , 1977 року народження, ОСОБА_2 , 1975 року народження, ОСОБА_4 , 2007 року народження, ОСОБА_3 , 1998 року народження.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач зазначала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до січня 2020 року.

Разом з тим, на підтвердження даних обставин позивачем не надано належних та допустимих доказів, а саме копії свідоцтва про укладення шлюбу та копії свідоцтва про розірвання шлюбу, або рішення суду, яким шлюб було розірвано.

Крім того, у позові позивач зазначала, що протягом 2018-2020 року відповідач чинить сварки у сім`ї, чинить психологічне та фізичне насильство, що стало підставою для звернення із даним позовом.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 157 ЖК Української РСР установлено, що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з частиною першою статті 116 ЖК Української РСР, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ними, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичними порушеннями правила співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського спливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК Української РСР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ, тощо.

З листа Авдіївського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області від 14.09.2020 року №М-6/402/01-2020 вбачається, що у Авдіївському ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області за період з 2018-2020 роки від ОСОБА_1 надійшло 10 повідомлень відносно ОСОБА_2 з приводу насилля в сім`ї, які було зареєстровано в журналі обліку. Наданий лист не містить інформації щодо результатів розгляду звернень ОСОБА_1 .

У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 295/16994/15-ц зазначено, що при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК України мають враховуватися порушення правил співжиття у сфері даних житлових відносин, а не такі правопорушення, що допущені відповідачем в інших правовідносинах та не мають відношення до користування сторонами жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Слід зазначити, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення відповідачем правил співжиття, а саме житлових відносин, та порушення відношення до користування спірним жилим приміщенням. Також, позивачем не доведено, що порушення правил співжиття роблять неможливим проживання із ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського спливу виявилися безрезультатними.

Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. ст. 12,13,81,259,258,263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації - відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І.Капітонов