Дата документу 13.01.2021 Справа № 335/8952/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/8952/20 Головуючий у 1 інстанції: Гашук К.В.
Провадження № 22ц/807/340/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Подліянової Г.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2020 року у справі про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого документу у справі № 2-389 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, зацікавлені особи: Запорізький районний ВДВС Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною заявою.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2005 у справі 2-389/2005 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто борг в розмірі 5320 грн., а також сплачене державне мито у розмірі 53 грн. 20 коп., а всього стягнуто 5373 грн. 20 коп.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2009 подання ВДВС Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про видачу дублікату виконавчого листа задоволено. Видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі 2-389/2005 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Заявник вказував, що він отримав повідомлення ВДВС Запорізького районного управління юстиції Запорізької області з постановою про закриття виконавчого провадження та дублікат виконавчого листа, виданий 18.12.2009 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя по цивільній справі 2-389/2005 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, однак під час підготовки документів для повторного подання до виконавчої служби дублікат виконавчого листа у вказаній справі було втрачено.

У зв`язку із тим, що рішення суду досі не виконано, заявник просив видати дублікат виконавчого листа, виданого на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі №2-389 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу у розмірі 5373,20 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2020 року заяву залишено без задоволення.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необгрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції було проігноровано надані ним докази та доводи. Крім того, судом безпідставно покладено саме на заявника обов`язок щодо надання доказів на підтвердження не виконання рішення суду від 20.05.2005 року, стану розгляду виконавчого провадження. Також вважає, що не ґрунтуються на вимах процесуального права висновки суду про неврегульованість цивільно-процесуальним кодексом можливості повторного звернення стягувача із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу, наголосив, що у судове засідання суду першої інстанції не з`явився у зв`язку із запізненням через обмеження щодо посадки пасажирів у маршрутний транспорт за карантинними вимогами, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого документу, посилаючись на те, що заявник не надав жодного доказу втрати отриманого оригіналу виконавчого документу, а також доказів, що боржником не погашено заборгованість перед ним і не виконано рішення суду, на підставі якого заявник просить видати дублікат виконавчого листа. Також суд вказував, що заявник не надав доказів тому, що наразі виконавче провадження по виконанню вказаного рішення закрито та не перебуває у виконавчій службі, та що не сплив трирічний строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Крім того, суд вказував, що ЦПК України не передбачає повторного звернення стягувача із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

У пункті 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

В абзаці 1 ст. 431 ЦПК України зазначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В пункті 17.4 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою суд повинен з`ясувати обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, перевіривши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При цьому, колегія наголошує на тому, що п. 17.4 Перехідних положень до ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини його втрати. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Отже, при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Разом із тим, необґрунтована відмова у видачі дублікату виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили (рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010).

Встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2005 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 5320 грн., а також сплачене державне мито у розмірі 53 грн. 20 коп., а всього стягнуто 5373 грн. 20 коп. (справа 2-389/2005).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2009 подання ВДВС Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про видачу дублікату виконавчого листа задоволено, та видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі 2-389/2005 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Суд вказував, що доказів, на підтвердження того, що рішення суду не виконано, виконавче провадження закрито та не перебуває на виконанні, а також, що ним не пропущені строки для пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявником не надано.

Але суд не зважив на те, що заява відноситься до розділу УІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень», яким не передбачено її розгляд за принципом змагальності, характерним для позовного провадження. А при розгляді відповідних заяв, пов`язаних з виконання рішень, суд має перевірити самостійно, чи було виконано рішення суду, чи перебуває на виконанні, чи не пропущено заявником передбачених строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання. На заявника лише покладається обов`язок довести суду втрату виконавчого листа.

Усупереч цьому, суд першої інстанції не встановлював цих обставин, зокрема, за матеріалами виконавчого провадження, за даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, а переклав безпідставно цей обов`язок на заявника.

Зазначене свідчить про те, що суд першої інстанції не виконав усіх своїх обов`язків щодо дослідження вказаних обставин, що призвело до вчинення поспішного висновку про те, що заявником не доведено підстав для видачі дубліката виконавчого листа.

В ході апеляційного розгляду цього процесуального питання ОСОБА_1 вказу- вав, що суд неправильно встановив дату отримання ним виконавчого листа 04.11.2016р., оскільки він отримав його лише у 2017 році

Відтак, і в цій частині слід перевірити доводи стягувача, зокрема, за матеріалами виконавчого провадження, оскільки прийняття постанови державним виконавцем та строки направлення стягувачу і отримання ним його процесуальних документів можуть не збігатись.

Крім того, є безпідставними висновки суду в тій частині, що ЦПК України не передбачає повторного звернення стягувача із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки в ньому не міститься такої заборони, а основним критерієм є втрата виконавчого документа.

До того ж, перше звернення про видачу втраченого виконавчого листа було ініційовано державним виконавцем, за поданням якого і було видано перший дублікат виконавчого листа в цій справі.

Даних про те, що, крім цієї заяви, особисто ОСОБА_1 до цього звертався з аналогічною заявою або стверджень учасників справи про це у матеріалах справи не мається.

Також суд не врахував, що боржник ОСОБА_2 обґрунтованих заперечень проти заяви ОСОБА_1 не надав, зокрема, що він погасив борг повністю або в будь-якій частині.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про відмову у видачі дублікату виконавчого листа, оскільки ним не досліджені всі необхідні обставини, обов`язок доказування яких суд безпідставно переклав на заявника.

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2020 року про відмову у видачі дублікату виконавчого листа скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 січня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.