Справа № 509/5026/19
19 січня 2021 року смт. Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Бочарова А.І.,
при секретарі Сірман Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом
Акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2
звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Позов мотивовано тим, що 06.05.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Терра Банк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 29-ф/10/20, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 358 650,00 грн., зі сплатою 26% річних за користування кредит та кінцевим терміном повернення до 06.05.2016 року.
Постановою Правління Національного банку України від 06.08.2014 року № 463/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» ПАТ «Терра Банк» віднесено до категорії проблемних». Постановою Правління Національного банку України від 21.08.2014 року № 518 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» до категорії неплатоспроможних ПАТ «Терра Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.
Спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у зв`язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ч.1 ст. 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на підставі плану врегулювання приймає рішення про утворення перехідного банку із передачею всіх або частини активів і зобов`язань одного або декількох неплатоспроможних банків. Перехідний банк утворюється у формі публічного акціонерного товариства.
З метою реалізації вказаної норми Закону та для виведення з ринку неплатоспроможного банку ПАТ «Терра Банк» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було створено Публічне акціонерне товариство «КристалБанк», Статут якого затверджений рішенням засновника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.12.2014 року.
На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» №2210-19 від 16.11.2017 року, з 05 червня 2018 року офіційне найменування юридичної особи ПАТ «КристалБанк» змінено з Публічного акціонерного товариства «КристалБанк» на Акціонерне товариство «КристалБанк».
Таким чином, на теперішній час АТ «КристалБанк» набуло всіх прав кредитора по відношенню до відповідача та третьої особи.
На виконання вищевказаного рішення суду приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. 21.02.2019 року відкриті виконавчі провадження: №58457076 відносно ОСОБА_2 та №58455564 відносно ОСОБА_1 .
Позивач просить встановити спосіб реалізації предмету іпотеки за іпотечним договором від 06.05.2011 року шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною не нижчою за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій з метою часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перед Акціонерним товариством «КристалБанк»..
Представник позивача в судове засідання не з`явився, але звернувся до суду із заявою про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутність.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим суд ухвалює заочне рішення по справі відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Третя особа в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що 06.05.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Терра Банк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 29-ф/10/20.
14.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Терра Банк» та ОСОБА_2 був укладений Договір про внесення змін та доповнень № 1 до Кредитного договору № 29-ф/10/20 від 06.05.2011 року.
Відповідно до умов п. 1.1 Кредитного договору ОСОБА_2 надано кредит у розмірі 358 650,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 26% річних; процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, передбаченому п. 5.5 цього Договору (30% від простроченої суми); комісійних винагород та інших платежів на споживчі цілі. Датою повернення кредиту є 06.05.2016 року.
Відповідно достатті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання. Зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті)
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
У ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За нормами ч.1ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.
Згідно з ч.1ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На виконання вищевказаного рішення суду приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. 21.02.2019 року відкриті виконавчі провадження: №58457076 відносно ОСОБА_2 та №58455564 відносно ОСОБА_1
Постановою Правління Національного банку України від 06.08.2014 року № 463/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» ПАТ «Терра Банк» віднесено до категорії проблемних». Постановою Правління Національного банку України від 21.08.2014 року № 518 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» до категорії неплатоспроможних ПАТ «Терра Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.
Спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у зв`язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ч.1 ст. 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на підставі плану врегулювання приймає рішення про утворення перехідного банку із передачею всіх або частини активів і зобов`язань одного або декількох неплатоспроможних банків. Перехідний банк утворюється у формі публічного акціонерного товариства.
З метою реалізації вказаної норми Закону та для виведення з ринку неплатоспроможного банку ПАТ «Терра Банк» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було створено Публічне акціонерне товариство «КристалБанк», Статут якого затверджений рішенням засновника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.12.2014 року.
На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» №2210-19 від 16.11.2017 року, з 05 червня 2018 року офіційне найменування юридичної особи ПАТ «КристалБанк» змінено з Публічного акціонерного товариства «КристалБанк» на Акціонерне товариство «КристалБанк».
Таким чином, на теперішній час АТ «КристалБанк» набуло всіх прав кредитора по відношенню до відповідача та третьої особи.
Частиною 1 статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до положень 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно з частиною 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом ( стаття 1 Закону України «Про іпотеку» ( надалі-Закон).
Частиною 5 ст.3 Закону передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
За приписами частини першої статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Згідно ст. 23 Закону України «Про іпотеку» в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором, у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Правовідносини, які стосуються порядку звернення стягнення на передане в іпотеку майно, врегульовані Законом України «Про іпотеку». Цим Законом визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. Так, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Порядок реалізації предмета іпотеки за рішення суду врегульовано ст.39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що уразі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (уразі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах).
У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц, зазначила, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень. Це обумовлено тим, що сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж та, що зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.
Виходячи зі змісту поняття "ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України "Про іпотеку" можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України "Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.
Отже, з вищевикладеного слід дійти висновку, що у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Акціонерного товариства «КристалБанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «КристалБанк» сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, строк на подання заяви про його перегляд може бути поновлено, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом до Одеського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Овідіопольський районний суд Одеської області.
Суддя Бочаров А.І.