Провадження №: 2/755/8577/21
УХВАЛА

про передачу позовної заяви за підсудністю

"11" листопада 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України (Департамент державної реєстрації та нотаріату) про визнання прав на набуття речових прав на земельні ділянки, -

в с т а н о в и в:

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України (Департамент державної реєстрації та нотаріату) про визнання прав на набуття речових прав на земельні ділянки.

Згідно заявлених вимог позивача просить суд визнати по праву набуття нею прав власності на спадкові житлові будинки, будівлі та споруди її право переходу до неї речових прав на наступні земельні ділянки:

1.на присадибну земельну ділянку площею 0,06 га у АДРЕСА_1 , права безкоштовного постійного користування якою були набуті за законодавством УРСР ОСОБА_2 (спадкодавцем її спадкодавця), та на якій розміщені об`єкти її нерухомого майна садибного типу, зареєстровані за нею відповідно до реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна: 06, у склад яких входить набутий нею по праву спадкування 7/10 частин житлового будинку, будівлі та споруди;

2.на присадибну земельну ділянку площею 0,12 га у АДРЕСА_2 , права безкоштовного постійного користування якою були набуті за законодавством УРСР ОСОБА_3 (спадкодавцем її спадкодавця), та на якій розміщені об`єкти нерухомого майна садибного типу, зареєстровані за нею відповідно до реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна: 06, у склад яких входить набутий нею по праву спадкування житловий будинок;

без зміни їх цільового призначення в обсязі та на умовах встановлених для попередніх землевласників (користувачів) - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та без надання нею доказів володіння спадкодавцями речовими правами на земельні ділянки, на яких розміщені її спадкові житлові будинки, будівлі та споруди.

Вказана позовна заява була передана в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Статтею 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як роз`яснено в п.42 Постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Відтак, позови що виникають з приводу нерухомого майна - це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин пов`язаних з обігом нерухомого майна повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

З урахуванням наведеного, позовна заява про визнання прав на набуття речових прав на земельні ділянки має пред`являтись до суду за місцем знаходження нерухомого майна, за правилами виключної підсудності, оскільки заявлені вимоги в даному позові, стосується об`єктів нерухомості.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що об`єкти нерухомого майна, щодо якого позивач просить визнати право набуття речових прав, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , що не відноситься до адміністративної території Дніпровського району міста Києва.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом(стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги відомості про місце розташування об`єктів нерухомості, суд приходить до висновку про передачу вказаної цивільної справи на розгляд за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 30, 31, 260, 353, 354 ЦПК України -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу №755/18674/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України (Департамент державної реєстрації та нотаріату) про визнання прав на набуття речових прав на земельні ділянки - передати за підсудністю на розгляд до Броварського міськрайонного суду Київської області (07400, Київська область, м.Бровари, вул.Грушевського, 2).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: