справа № 489/4330/21 провадження №2/489/2129/21
РІШЕННЯ

Іменем України

18 листопада 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретар судового засідання Сухно А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадщину

встановив:

У липні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просить встановити факт родинних відносин, що вона (дівоче прізвище - ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною донькою ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за позивачем право власності на ј частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як на підставу позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_4 , яка була власницею житлового будинку по АДРЕСА_1 . За життя мати склала заповіт від 31.03.1990, посвідчений державним нотаріусом Другої миколаївської держаної нотаріальної контори, на все належне їй майно своїм дітям ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Факт родинних відносин між померлою та позивачем підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 31.05.1954, свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 09.02.1974, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 06.12.2012, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 06.09.2014.

У визначений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але її оформити не змогла через розбіжності в її прізвищі та документах матері, а також невірному зазначенні її прізвища у заповіті. У зв`язку із цим державним нотаріусом надано письмову відмову від 20.11.2020 № 1522/02-31 та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин. Інші спадкоємці свою частку у спадщині оформили та в подальшому відчужили ОСОБА_2 .

Так як відповідач заперечує факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем та не можливість оформлення спадщини в досудовому порядку позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва суду від 07.07.2021 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Одночасно витребувано з Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судове засідання, призначене на 17.11.2021. сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Представник позивача - адвокат Сорочан Є.В. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Трушніков М.М. надав заяву про визнання відповідачем позову та просив розгляд справи здійснити за його відсутності.

Враховуючи, що в поданих заявах сторони просили розгляд справи здійснити за їх відсутності та відповідач визнала позов повністю, суд вважає за можливим розглянути справи на підставі наявних в ній доказів та підставі частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалити рішення у підготовчому провадженні.

Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За положеннями частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 26.10.2012.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 234254140 від 26.11.2020 померлій на праві власності належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя померла склала заповіт від 31.03.1990, який посвідчено державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 1-2861, на все належне майно на момент її смерті своїм дітям ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Із матеріалів спадкової справи № 853/96 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 встановлено, що спадщина була прийнята всіма спадкоємцями, за винятком ОСОБА_7 , яка подала заяву про відмову від спадщини на користь спадкоємця ОСОБА_8

10.09.2004 державним нотаріусом спадкоємцю ОСОБА_8 видано свідоцтво про спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 1-575, на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

10.09.2004 державним нотаріусом спадкоємцю ОСОБА_5 видано свідоцтво про спадщину за заповітом ,яке зареєстровано в реєстрі за № 1-577, на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , яка потім відчужила її брату ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_8 ѕ частки нерухомого майна по АДРЕСА_1 подарував ОСОБА_2 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором від 01.06.2012, зареєстрованим в реєстрі за № 629.

Реєстрація права власності ОСОБА_2 на вказану частку підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 06.06.2012.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.11.2020 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 (спадкодавцем), якій належить ј частки, та відповідачем ОСОБА_2 - ѕ частки.

Із роз`яснення державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 20.11.2020 № 1522/02-31 вбачається, що підставою для відмови в оформленні спадщини позивачу є не підтвердження родинних відносин спадкоємця (позивача) з спадкодавцем, оскільки в свідоцтві про народження прізвище батьків записане як « ОСОБА_3 », а в свідоцтві про смерть прізвище як « ОСОБА_9 ». Крім того, згідно повного витягу № 4 від 17.11.2020 з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_1 у відомостях про наречену прізвище до реєстрації шлюбу зазначено « ОСОБА_3 ». У зв`язку із цим позивачу роз`яснено про право на звернення до суду з питанням встановлення факту родинних відносин.

Таким чином, досліджені судом докази свідчать про наявність розбіжностей між дошлюбним прізвищем позивача, яке в свідоцтві про її народження серії НОМЕР_1 вказано, як « ОСОБА_3 », та прізвищем її матері, яке згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 записано як « ОСОБА_9 ». При тому, що в свідоцтві про народження позивача прізвище матері - « ОСОБА_3 ».

Також наявні розбіжності в прізвищі спадкодавця в заповіті, де вказано « ОСОБА_9 » та її прізвищі у свідоцтві про народження позивача, яке вказано як « ОСОБА_3 ».

Наявні розбіжності і в заповіті у прізвищі позивача, яке вказано як « ОСОБА_10 », що не відповідає даними її паспорту серії НОМЕР_7 , свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , повторному свідоцтві про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , де вказано її прізвище як « ОСОБА_11 ».

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У пункті 7 постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 273 ЦПК України (пункт 1 частини першої статті 315 діючого ЦПК України) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Таким чином факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Встановлення юридичного факту, а саме родинних відносин між померлою ОСОБА_4 та позивачем несе юридичний наслідок для ОСОБА_1 , оскільки від встановлення такого факту залежить оформлення її спадкових прав.

Звернення до суду про встановлення факту родинних відносин позивачем здійснено в порядку позовного провадження, оскільки одночасно заявлено вимогу про визнання за нею права власності на спадкове майно.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із заяви представника відповідача вбачається, що ними факт родинних відносин позивача з спадкодавцнм, як і право позивача на частку в спадщині згідно заповіту не оспорюється, а навпаки визнається.

Крім того, із роз`яснення державного нотаріуса встановлено, що підставою відмови в оформленні позивачу спадщини є недоведеність родинних відносин з спадкодавцем. Іншої підстави для відмови в оформленні спадщини роз`яснення державного нотаріуса не містить.

За такого, враховуючи встановлені обставини та наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині вимоги про встановлення юридичного факту, від якого залежить оформлення спадкових прав позивача на спадкове майно.

Стосовно вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на частку в нерухомому майні, таку вимогу суд вважає передчасною, оскільки позивачем не доведено належними і допустимими доказами неможливості оформлення спадкових прав нотаріусом. При цьому, як підтверджується заявою представника відвідача відповідач ОСОБА_2 не оспорює право позивача на спадкове майно.

Щодо визнання відповідачем позову то таке визнання за встановлених обставин не є підставою для задоволення позову в повному обсязі, оскільки визнання позову відповідачем не звільняє суд від обов`язку прийняття законного і обґрунтованого судового рішення.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_12 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , як між рідною дочкою та матір`ю.

В частині вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 18.11.2021.

Суддя І.В.Коваленко