Справа № 521/629/21
Провадження № 2/521/2220/21
Ухвала

про залишення позовної заяви без руху

19 січня 2021 року суддя Малиновського районного суду міста Одеси Гранін В.Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

Суддя, дослідивши позовну заяву, долучені до неї докази, які надані на підтвердження позовних вимог, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що вона подана без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

За змістом ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Однак, в порушення наведеного, позивачем зазначені вище норми ЦПК України при поданні позову до суду, не було виконано.

Так, ч. 1 ст. 175 ЦПК України вказує, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 3 вказаної статті, у позові повинно бути зазначено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Також, згідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази, позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позовна заява, в обґрунтування заявлених вимог, містить посилання на засоби їх доказування, але докази, на які здійснюється таке посилання в матеріалах позову відсутні.

Зокрема, при зверненні до суду позивачем зазначено, що справа № 2-1275/11 неодноразово розглядалась судами першої та апеляційної інстанцій, посилаючись при цьому, на ухвалені по ній судові рішення, а саме: рішення Малиновського районного суду м. Одеси, від 12.11.2002 року, ухвалу Апеляційного суду Одеської області, від 03.05.2007 року, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, від 28.03.2012 року.

Проте, копії тих судових рішень до позову позивачем долучено не було.

Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на долучені ним до позову докази.

Однак, суд зазначає, що ряд документів, які позивач долучив до позовної заяви, є нечитабельними, що робить неможливим їх дослідження.

Отже, позивачу необхідно усунути вказаний недолік позову, та долучити належним чином засвідчені копії всіх документів належної якості, на які він посилається.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 1 ст. 4 Закону №3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімума заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, у своїй позовній заяві позивач заявляє вимогу щодо визнання за ним права власності на спадкове майно, а саме 5/14 частини домоволодіння за АДРЕСА_1 , загальною площею 77, 4 кв. м., яка розташована на земельній ділянці 1820 кв.м. Оцінка цього майна на теперішній час не надана.

Отже, як вбачається з наведеного, позивачем заявлено вимогу майнового характеру.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при об`єднанні в одній заяві кількох позовних вимог, судовий збір сплачується в розмірі визначеному ставками, встановленими для відповідних позовів, за кожну таку вимогу окремо.

Відповідно до тієї ж Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10, від 17.10.2014 року, у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру, судовий збір, згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI, підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. При цьому, судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Згідно з п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, при зверненні до суду із позовною заявою, враховуючи позовні вимоги, позивачем до позовної заяви долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. та 2000 грн. Іншою квитанцією.

Між тим, статтею 1 ЗУ «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що судовий збір справляється за подання заяв до суду, тобто такий збір повинно бути сплачено заявником заздалегідь і у встановленому законом розмірі та порядку.

Крім того, згідно ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з позову, спірні відносини виникли у зв`язку із правом на спадкування нерухомого майна, а тому позовні вимоги носять майновий характер.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Предметом позову є наступне нерухоме майно: 5/14 частини домоволодіння за АДРЕСА_1 , загальною площею 77, 4 кв. м., яка розташована на земельній ділянці 1820 кв.м. Оцінка цього майна на теперішній час не надана.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позову майнового характеру, визначається із дійсної вартості спірного майна на день подання позову.

Однак, у своїй позовній заяві про визнання права власності на спадкове майно, позивачем зазначено ціну позову у розмірі 280 000 грн. (яка дописана вручну). А ця оцінка не підтверджена та вочевидь не відповідає дійній вартості майна.

Згідно ч. 2 ст. 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд. Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Отже, при зверненні до суду, позивачем до позовної заяви долучено квитанції про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. Та 2000 грн., тобто, не у повному розмірі як вимагають норми ЦПК України.

Враховуючи вказане та те, що підстав для звільнення від сплати не зазначено, а тому позивачу слід провести оцінку частини будинку, про визнання права власності на яку він просить у вимогах позову і після проведення оцінки, за її результатами сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, що становить 1 відсоток, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, або, у разі не проведення оцінки майна, сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, у сумі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 11 350 грн.

Крім того, позивачу така позовна заява вже поверталась ще в серпні 2020 року у зв`язку з неусуненням недоліків, в тому числі й сплати судового збору. Однак позивач судовий збір у повному обсязі не сплатив й зараз, а ще й доклав квитанцію про сплату у розмірі 840,80 від 11.08.2020 року. При тому, що не надав даних з Державного казначейства про те, що ці гроші не були повернуті.

Так як зміст позову - це вказівка позивача на спосіб захисту вже порушеного права (ст. 16 ЦК України) не указано яким чином саме відповідачем порушені права позивача як спадкоємця. Не указано якими діями саме відповідач порушив, оспорює чи невизнає її прав спадкоємця. Позивачем не роз`яснено є чи ні інші спадкоємці після смерті його батьків і чому вони не залучені до участі у справі. Як і не вказано, чому до участі у справі не залучені інші співвласники домоволодіння. Також не роз`яснено, чому позивач не звертався до відповідача про оформлення домоволодіння чи до реєстратора про реєстрації права власності навіть за померлою особою. При тому, що згідно з п. 66. Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (далі Порядок) для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Згідно п.67 цього Порядку-для державної реєстрації права власності у разі розірвання договору, за яким відбувся перехід права власності на нерухоме майно, на підставі рішення суду подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно відчужувача до укладення такого договору.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV зі змінами державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Не роз`яснено позивачем чи звертався він до нотаріуса з підстави реєстрації права власності на спадкодавця, а саме на свою матір та свого батька і чому ним не отримана від нотаріуса постанову про відмову в такої реєстрації. В постанові нотаріуса від 23.07.2019 року такої підстави у відмові не вказано. А відповідно п.9 цього Закону - на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; Не вказано, чому таке рішення позивачем не надано.

Також позивач в позові вказує про те, що при житті батька у домі були прибудови. Тому необхідно вказати чи є на даний час в даному домоволодінні будівлі чи прибудови, які не прийняті в експлуатацію та з яких причин. Також необхідно вказати з яких підстав позивач вважає, що в 5/14 частин домоволодіння входять приміщення, на які він просить визнати право власності, загальною площею 77,4 кв.м. Яким органом було проведено реальний розподіл цього домоволодіння та між якими особами.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не надано відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

На виконання п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

На виконання п.п. 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, до позовної заяви не додано підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Позивачем, в порушення вимог ч. 8 ст. 43 ЦПК України, документи надані до суду не скріплені власноручним підписом позивача (його представника).

Враховуючи наведене, позивачу необхідно усунути і цей недолік позовної заяви шляхом долучення до матеріалів справи документу, що підтверджують сплату судового збору у повному обсязі, а саме: за вимогу майнового характеру у розмірі одного відсотка ціни позову, або 11 350 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу та сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Суддя відкриває провадження у справі на підставі заяви, якщо відсутні підстави для повернення заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Оскільки, при вирішенні питання про відкриття провадження було встановлено, що позов подано без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України, згідно з частиною 1 статті 185 ЦПК України, є підстави для залишення позовної заяви без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Крім того, суд звертає увагу позивачки, що питання про витребування доказів буде вирішуватись судом після усунення зазначених у вказаній ухвалі недоліків позовної заяви.

Керуючись ч. 1 ст. 185, ст. ст. 175, 177, 194 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - залишити без руху.

Позивачу протягом 5 (п`яти) календарних днів, з дня отримання зазначеної ухвали необхідно усунути недоліки позову, вказані в ухвалі суду.

Роз`яснити позивачу, що, у разі виконання вимог суду, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона буде вважатися неподаною і повертається позивачу.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, невідкладно надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя