Справа № 186/1463/20
Номер провадження № 2/0186/44/21
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2021 року м.Першотравенськ
Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Янжули С.А.
при секретарі - Лиман Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів,
06 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20 вересня 2020 року за місцем свого проживання, між нею та відповідачем був укладений договір №АС0066 на виготовлення та установку ПХВ вікон.
За умовами договору, вартість замовлення становить 17 352 гривень. Термін виконання замовлення, відповідно п.3.1 договору, становить 20 днів.
Відповідно п.2.2 договору, на момент оформлення замовлення, нею було внесено завдаток в розмірі 5 000 гривень.
24 вересня 2020 року, відповідно вимогам п.3.2 договору, нею було сплачено залишок боргу за замовленням в сумі 12 352 гривні.
Після повної оплати товару, відповідач став відтерміновувати строки виконання замовлення, перестав відповідати на її дзвінки, а згодом змінив номер телефону.
Просить суд розірвати договір №АС0066 від 20 вересня 2020 року, укладений між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь сплачені нею грошові кошти в сумі 17 352 гривні; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень.
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи в його відсутність не надав, про дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Враховуючи вимоги ст.210 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.247 ЦПК України.
Суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, приходить до наступних висновків.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Частиною третьою статті 42 Конституції України зазначено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів". Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ - квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон та ін. (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII); письмовий правочин; стосовно товару, на який встановлено гарантійний строк - технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу (п. 11 ст. 8 Закону № 1023-XII).
У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" роз`яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу з допомогою свідків.
Тобто, тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) покладається на споживача.
Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 21 травня по 30 жовтня 2020 року був зареєстрований, як фізична особа-підприємець, вид діяльності: діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту.
20 вересня 2020 року між позивачем та відповідачем був укладений договір Індивідуальний номер замовлення СА 0066, згідно якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій, замовник зобов`язується оплатити і прийняти готові вироби й роботу. Вартість виробів становить 17 352 гривні, завдаток 5 000 гривень, борг до доставки - 12 352 гривні.
Термін виконання замовлення, відповідно п.3.1 договору, становить 20 днів.
На виконання п. 3.2 договору позивачем 24 вересня 2020 року було сплачено залишок боргу за замовленням в сумі 12 352 гривні.
Таким чином, судом встановлено, що свої зобов`язання за договором СА 0066 від 20 вересня 2020 року позивачем було виконано, а відповідач від виконання зобов`язань самоусунувся.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім того, відповідно до статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч. 1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Згідно ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.
Оскільки позивач оплатила вартість виготовлення та установки ПХВ вікон за договором, а послуги за договором так і не отримала від відповідача, що не заперечується сторонами по справі, договір СА0066 від 20 вересня 2020 року підлягає розірванню та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 17 352 гривні - вартість виготовлення та установки ПХВ вікон, що оплачена відповідачу, але не отримана позивачем.
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 5 000 гривень, суд приходить до наступного.
Згідно ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Так, за загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.
Законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону про захист прав споживачів).
Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Тобто, статті 4 та 22 "Закону про захист прав споживачів" у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи № 216/3521/16-ц.
Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за договором АС0066 від 20 вересня 2020 року, що призвело до душевних хвилювань позивача, погіршення її стосунків з оточуючими, погіршення її здоров`я, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про захист прав споживача, її позовні вимоги немайнового та майнового характеру задоволені, тому, слід стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 1 681,60 гривень, оскільки позов подано 06 листопада 2020 року.
Керуючись ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264,280-283 ЦПК України, ст.ст.16, 22, 637,638,678,679,681 ЦК України, ст.ст. 6,8, 18, 21, 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», -суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів - задовільнити.
Розірвати договір №АС0066 від 20 вересня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17 352 (сімнадцять тисяч триста п`ятдесят дві) гривні, сплачених коштів по договору №АС0066 від 20 вересня 2020 року та 5 000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути: 22 352 (двадцять дві тисячі триста п`ятдесят дві) гривні.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1 681 (однієї тисячі шестиста вісімдесяти однієї) гривні 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: С.А.Янжула.