КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 369/9204/19

номер провадження №22-ц/824/13495/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Нежури В.А.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача Цвід О.І. ,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2021 року /суддя Дубас Т.В./

у справі за позовом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області до ОСОБА_3 про стягнення коштів

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права на безоплатне користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року Вишнева міська рада звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення доходів, отриманих від безпідставно набутого майна та просила стягнути з неї 192 042,00 грн.

ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила суд визнати за нею право на безоплатне користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2021 року позов Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області до ОСОБА_3 про стягнення коштів - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 192 042 грн. доходів, отриманих від безпідставно набутого майна, та 2880 грн. 63 коп. судового збору. У задоволенні інших вимог - відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права на безоплатне користування земельною ділянкою - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила частково скасувати рішення суду першої інстанції, зменшивши суму стягнення до 26 352, 29 грн.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що з 03.02.2017 р. нею припинено діяльність як суб`єкта господарювання - ФОП, а отже, з цієї дати всі її права та обов`язки по договору оренди земельної ділянки припинились як сторони договору. Вказуючи на те, що земельна ділянка не була повернута на умовах, визначених договором, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ні договором ні законом не передбачено порядку повернення та вчинення певних дій, після чого земельна ділянка вважається повернутою. Починаючи з 2016 року земельна ділянка нею не використовується, на незначній її частині знаходиться житлова будівля, побудована за погодженням з позивачем. Не погоджувалась також апелянт із розрахунками, наводячи власний контр розрахунок в апеляційній скарзі.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги апелянт вказувала на те, що суд першої інстанції порушив правила предметної та суб`єктної юрисдикції, що є обов`язковою підставою для скасування рішення з закриттям провадження у справі, незалежно від доводів апеляційної скарги, оскільки договірні відносини виникли між Вишневою міською радою Києво-Святошинського району Київської області та ОСОБА_3 як фізичною особою-підприємцем, а земельна ділянка використовувалась нею для здійснення господарської діяльності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню в частині вирішення вимог первісного позову з закриттям провадження у справі, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 24.07.2008 між Вишневою міською радою та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,638 га, кадастровий номер :01:003:0011, з цільовим призначенням - для розміщення виробничої бази будівельних матеріалів та відкритого майданчика для стоянки вантажних автомашин, за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 10 років, з дня реєстрації договору - 15.09.2008.

24.05.2017 ОСОБА_3 подала до виконавчого комітету Вишневої міської ради заяву, в якій повідомила, що припинила свою діяльність як фізична особа підприємець.

Як вбачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.01.2012 ОСОБА_3 належить на праві власності нежитлова будівля охорони площею 76,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 звернулась до позивача за первісним позовом стосовно виділення земельної ділянки, що знаходиться безпосередньо під об`єктом нерухомого майна у безстрокове користування для її обслуговування, листом Вишневої міської ради від 12.07.2019 №3/02-2047 її було повідомлено про те, що проект рішення про надання у користування їй земельної ділянки не був підтриманий більшістю депутатів.

Стягуючи доходи, отримані від безпідставно набутого майна, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 206 ЗК України якою визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 1214 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Встановивши, що ОСОБА_3 не спростовує того факту, що спірна земельна ділянка перебуває у її користуванні, а й, навпаки, просить визнати за нею право такого безоплатного користування у зв`язку із тим, що на цій ділянці розміщено об`єкт нерухомого майна, що належить їй на праві власності, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність вимог позивача за первісним позовом про стягнення доходів, отриманих від неправомірно набутого відповідачем за первісним позовом майна, у розмірі 192 042 грн.

Однак з таким висновком суду у повній мірі погодитись не можна з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги зводяться лише до оскарження суми стягнення, рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не переглядається судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Судом встановлено, що 24.07.2008 між Вишневою міською радою та ОСОБА_3 як фізичною особою-підприємцем, було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,638 га, кадастровий номер :01:003:0011, з цільовим призначенням - для розміщення виробничої бази будівельних матеріалів та відкритого майданчика для стоянки вантажних автомашин, за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с. 7-12/

Однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Відповідно до ч. 9 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, ч. 9 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. /Постанова ВП ВС у справі №127/23144/18 від 09.10.2019 р./

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про належність спору до господарської юрисдикції.

Відповідно до ст. 377 ЦПК України підставами для скасування судового рішення з закриттям провадження у справі є підстави, передбачені ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи, рішення суду в частині вирішення вимог первісного позову підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягає стягненню з позивача на користь апелянта 4321 грн.

Керуючись ст.ст. п. 1 ч. 1 ст. 255, 256, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2021 року - задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 192 042 грн. доходів, отриманих від безпідставно набутого майна, та 2880 грн. 63 коп. судового збору - скасувати, закривши провадження у справі в цій частині.

Роз`яснити Вишневій міській раді Києво-Святошинського району Київської області наслідки закриття провадження у справі:

вимоги позову про стягнення з ОСОБА_3 на користь Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 192 042 грн. доходів, отриманих від безпідставно набутого майна відносяться до юрисдикції господарського суду;

роз`яснити Вишневій міській раді Києво-Святошинського району Київської області про наявність права протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Київського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області /08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святошинська, 29, / на користь ОСОБА_3 / АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 / 4 321 /чотири тисячі триста двадцять одну/ грн.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: