Справа № 481/1182/21
Провадж.№ 2/481/330/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.11.2021 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Вжещ С.І.,

за участю секретаря судових засідань Юхименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в м. Новий Буг цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Новобузький відділ державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Новобузького районного суду з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 22381, вчинений 16.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінансова компанія «Ріальто» грошових коштів в сумі 24138 гривень.

В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що у вересні 2021 року їй стало відомо про те, що відносно неї відкрито виконавче провадження ВП № 66408509 державним виконавцем Новобузького відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Піскуном В.В., де стягується з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», заборгованість в розмірі 24138 гривень. В межах даного виконавчого провадження ВП № 66408509 старшим державним виконавцем Новобузького відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Піскуном В.В. винесено постанову від 06.08.2021 року про відкриття виконавчого провадження та постанову від 31.08.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. З зазначених постанов вбачається, що підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий документ - виконавчий напис № 22381 від 16.06.2021 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. На якій підставі вчинений виконавчий напис нотаріуса їй не відомо, оскільки у неї відсутні будь-які боргові зобов`язання перед ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та договорів, які б встановлювали її зобов`язання, вона не укладала. Також, будь-яких письмових вимог про сплату боргу та наявність такої вона не отримувала і не погоджується з наявністю у неї боргу, тобто вважає заборгованість спірною. Виходячи з таких обгрунтувань, а також з урахуванням того, що її не було поінформовано про розмір заборгованості до моменту вчинення виконавчого напису, вважає, що такий виконавчий напис є незаконним та необґрунтованим.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2021 року матеріали позовної заяви передані до провадження судді Вжещ С.І.

Згідно Наказу № 106-аг від 16.09.2021 року та Наказу № 108-аг від 20.09.2021 року суддя Вжещ С.І. перебувала у плановій відпустці 17.09.2021 року та 20.09.2021 року.

Ухвалою судді від 21.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 06.10.2021 року о 10:00 год., який відкладений на 10.11.2021 року 10:00, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Крім того, ухвалою суду від 21.09.2021 року було забезпечено даний позов, шляхом зупинення стягнення грошових коштів в сумі 24138 гривень з заробітної плати ОСОБА_1 , відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника від 31.08.2021 року, на підставі виконавчого напису від 16.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, зареєстрованого в реєстрі за №22381, до вирішення спору по суті.

Також, ухвалою судді від 21.09.2021 р. клопотання позивача задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни матеріали справи, на підставі яких був вчинений виконавчий напис за реєстровим № 22381 від 16.06.2021 року, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінансова компанія «Ріальто» грошових коштів в сумі 24138 гривень.

Не погодившись із позовними вимогами, відповідач 12.10.2021 року подав відзив на позов, у якому зазначив, про те, що відповідно до укладеного договору № 9-1 від 31.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 , остання отримала кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп., строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Зазначений кредитний Договір укладено в електронному варіанті, оскільки клієнт заповнив анкету на сайті Товариства, підписав договір та прийняв його умови шляхом електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилається смс-повідомленням. Таким, чином, умови договору, в тому числі процентна ставка, були погоджені сторонами та є обов`язковими для виконання. Однак, позивачка ухилилась від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та кошти не повернула.

11.06.2021 р. між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» укладено договір відступлення права вимоги № 11/06/2021-Р/М-1, відповідно до умов якого право вимоги за договором №9-1 від 31.12.2020 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто».

Оскільки позивачка кошти ТОВ «ФК «Ріальто» не повернула, останнє звернулося до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису на стягнення заборгованості по договору №9-1 від 31.12.2020 року з позивачки. Натомість, позивачка хоч і вважає, що відсутні підстави для визнання суми боргу безспірною, належних доказів на підтвердження своїх доводів не надала. Просила у позові відмовити у повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 на судовий розгляд справи не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «ФК «Ріальто» в судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги не визнав просив відмовити у їх задоволенні.

Треті особи пояснень по справі не надавали, в судове засідання не з`явились.

Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку

31.12.2020 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9-1, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп., строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Зазначений кредитний Договір укладено в електронному варіанті: клієнт заповнює анкету на сайті Товариства, підписує договір та приймає його умови шляхом електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилається смс-повідомленням. Умови договору, в тому числі процентна ставка, були погоджені сторонами та є обов`язковими для виконання (а.с.48-49).

11.06.2021 р. між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» укладено договір відступлення права вимоги № 11/06/2021-Р/М-1, відповідно до умов якого право вимоги за договором №9-1 від 31.12.2020 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто» (а.с.56-58).

16.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис № 22381 щодо звернення стягнення з Данич О.Ф. за кредитним договором №9-1 від 31.12.2020 року, по якому боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості складає 23188,00 грн., загальна заборгованість боржника становить 24138,00 грн. (а.с.10).

На виконання виконавчого напису старшим державним виконавцем Новобузького відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Піскуном В.В. 06.08.2021 року відкрито виконавче провадження № 66408509 (а.с.9).

Позивачка вважає виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням діючого законодавства, посилаючись на те, що її не було попереджено про усунення порушень за кредитним договором, а у нотаріуса на момент вчинення виконавчого напису були відсутні підстави для визнання суми заборгованості безспірною.

Відповідно до загального порядку зміни кредитора в зобов`язанні, визначеного ч.2 ст.516, ч.2 ст.517 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.у цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредитору є належним виконання. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредитору до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 повідомлення щодо укладеного договору відступлення прав вимоги та попередження про можливість вчинення виконавчого напису у разі невнесення коштів на рахунок ТОВ «ФК «Ріальто».

Крім того,процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів).

На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі № 750/1627/18.

Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5.07.2017 №6-887цс17 та підтверджений у Постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року № 201/11696/16-ц.

Подання позивачем даного позову суд розцінює як незгоду ОСОБА_1 із пред`явленою йому заборгованістю, а, отже, наявністю спору щодо її розміру.

Суд також приймає до уваги, що 26.11.2014 року до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін.

У зв`язку з визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, а передбачала стягнення на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди.

Отже, станом на час вчинення виконавчого напису - 16.06.2021 року, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору.

Кредитний договір від 31.12.2020 року, який став підставою для видачі спірного виконавчого напису, не є нотаріально посвідченим, що виключає можливість вчинення виконавчого напису щодо даного договору.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст.13 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України).

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис вчинено нотаріусом Данич О.Ф. з порушенням чинного законодавства, за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору, що виключало можливість вчинення виконавчого напису, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Ріальто», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., Новобузький відділ державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,підлягають задоволенню.

Позивачкою при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви.

Відповідно до частини 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Враховуючи, що судом позовні вимоги до ТОВ "ФК «Ріальто" задоволені повністю, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 908,00грн.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259,263-265, 268, 273, 274-278 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Ріальто», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Новобузький відділ державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 22381, вчинений 16 червня 2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Ріальто» грошових коштів в сумі 24138 (двадцять чотири тисячі сто тридцять вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Ріальто» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано .

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання : АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Ріальто», адреса: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, адреса: АДРЕСА_2.

Третя особа: Новобузький відділ державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса: 55601, Миколаївська область, м. Новий Буг, вул. Героїв Небесної Сотні, 1-А.

Повний текст рішення виготовлений 19.11.2021 року.

Суддя Вжещ С.І.