САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1827/21
Провадження №2-з/726/16/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2021 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Байцар Л. В. розглянувши заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ :

01.11.2021 на адресу Садгірського районного суду м.Чернівці надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок протиправних діянь відповідача.

01.11.2021 року подана до суду заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка знаходиться у приватний власності у відповідача ОСОБА_4 , (згідно відомостей з державного реєстру №1 речових прав на нерухоме майно), до вирішення судового спору по суті, оскільки, на думку позивачів, відповідач має намір продати вищевказану квартиру або їїзруйнувати. Також в забезпечення позову, просять заборонити відповідачу ОСОБА_4 проводити будівельно-монтажні роботи за адресою АДРЕСА_1 до вирішення судового спору по суті.

Ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівці від 11.11.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено по суті.

12.11.2021 року через канцелярію суду повторно подана заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , до вирішення судового спору по суті, з тим же обгрунтуванням.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірими із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5, 6, 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Як вбачається з матеріалів справи, заявником не сплачено судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто всупереч зазначеного, заявниками вимоги закону не виконано.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявникам, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, з урахуванням положень ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову, повернути заявникам.

Повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє заявника чи його представника повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 151, ч. 10 ст. 153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову повернути заявнику.

Повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє заявника чи його представника повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ували суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. В. Байцар