Справа № 489/4112/20
Номер провадження 2/489/437/21
15 січня 2021 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого - судді Губницького Д. Г.,
секретар судового засідання - Бугаєвському В. А.,
за участі представника позивача,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - КП «СКП «Гуртожиток» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
У вересні 2020 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва із позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідача з 2010 р. в спірній кімнаті не проживають.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Губницького Д. Г .
Ухвалою суду від 07.09.2020 року відкрито провадження по вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач у судове засідання не з`явився.
Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачі та третя особа у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через офіційний веб сайт суду належним чином.
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердила той факт, що відповідачів дійсно вже давно не проживають за вищезазначеною адресою.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Як зазначено в позовній заяві, то позивач ОСОБА_1 зареєстрований в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою зареєстровані його брат ОСОБА_2 , а також сестра ОСОБА_3 . Вказана кімната у гуртожитку була отримана в користування матір`ю сторін, ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Проте з 2010 р. відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в спірній кімнаті не поживають. Вони добровільно залишили вказане приміщення - створили нові сім`ї та виїхали за невідомою позивачу адресою. їх особистих речей в квартирі немає, комунальні послуги вони не оплачують, витрати на утримання кімнати не несуть. З того часу жодного разу за адресою АДРЕСА_1 , відповідачі не з`являлись.
Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
За ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
При цьому, статтею 78 Житлового Кодексу України встановлені права і обов`язки тимчасово відсутніх наймача та членів його сім`ї, згідно якої - тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
Із матеріалів справи, поважних причин відсутності відповідачів за місцем реєстрації понад шість місяців судом не встановлено, відповідач житлом не цікавиться, витрат по його утриманню не несе. Фактичне місце проживання або місцезнаходження відповідачів не відоме.
На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що є підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів, в солідарному порядку, на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути в солідарному з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 19.01.2021 року.

Суддя: Д. Г. Губницький