Справа № 505/1734/21
Провадження № 2/505/1565/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2021 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Вергопуло А. К.

секретаря судового засідання Бондаренко Н. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Подільську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Одеська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31 травня 2021 року звернулась до суду із позовом до виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області, ОСОБА_2 , та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 26.02.1999 року за №9 на 2/5 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений на Одеській товарні біржі між нею та ОСОБА_2 ; визнати за нею право власності на 2/5 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що 26 лютого 1999 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі продажу нерухомого майна № 9 на 2/5 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які належали продавцю - ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Котовською госнотконторою 28.08.1997 року під № 1-2010, виданого УЖКХ Донецької міської ради від 05.04.1999 року під № 3-13826, зареєстрований в МБТІ м. Котовська 23.09.97 року під № И-1330 кн. 29, стр. 98, справа 2р87.

Договір був укладений на Одеській товарній біржі (адреса: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 140а).

Придбані 2/5 частин домоволодіння у продавця куплені за 5478,00 грн., які були одержані продавцем повністю до підписання договору.

Договір купівлі-продажу за № 9 від 26.02.1999 року на 2/5 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований нею 31.03.1999 року в Котовському міському бюро технічної інвентаризації під № 1330 кн. 29, стр. 98. пр-стр. 150, інвентарний № 2187.

Правочин обома сторонами повністю виконаний, продавцем було звільнено домоволодіння, передані ключі, він знявся з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Вона використовує домоволодіння для постійного проживання, регулярно оплачує комунальні платежі та утримує його в належному санітарно - технічному стані.

На час укладення договору в лютому місяці 1999 року ні вона, ні продавець не знали, що правочин, в відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.

Із-за протиріч правових норм, діючих на час укладення правочинів в 1999 році, і в відмові компетентними органами і нотаріусами визнавати на даний час правочини дійсними, законними і виконаними, вона змушена звернутись з позовною заявою до суду, про захист своїх прав.

Позивач у судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої справу просила розглянути у її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Судові виклики, надіслані судом на адресу останнього відомого місця проживання, повернулись із зазначенням «Адресат відсутній». Крім того, виклик відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області.

Представник Подільської міської ради Одеської області у судове засідання не з`явився. Про причини неявки суду не повідомив.

Представник Одеської товарної біржі в судове засідання не з`явився. Судові виклики, надіслані судом на адресу місцезнаходження, повернулись із зазначенням «Адресат відсутній». Крім того, виклик третьої особи було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Судом встановлено, що 26 лютого 1999 року між ОСОБА_3 , яка діяла від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, виданої Сівун Ф. Й. приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області 24.04.1997 року, зареєстрованої у реєстрі за №И-180, як продавцем, та ОСОБА_1 як покупцем на Одеській товарній біржі було укладено договір №9 купівлі-продажу нерухомого майна.

Згідно п.1 договору, ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила 2/5 частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п.3 договору, вказані в п.1 2/5 частки будинку належать ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Котовською міською держконторою 28.08.1997 року, в реєстрі И-І-2010, зареєстрований в МБТІ м. Котовська 23.09.97 року під № И-1330 кн. 29, стр. 98, справа 2р87.

Згідно п.5 договору, 2/5 частки будинку продані за 5478,00 грн., які отримані продавцем до підписання цього договору.

За договором сторони виконали свої зобов`язання в повному обсязі, угода оформлена в письмовій формі, зареєстрована в бюро технічної інвентаризації, але не посвідчена нотаріально, як того вимагала стаття 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

Згідно Інформаційної довідки КП «Інвентаризатор» за вих. №394 від 11.05.2021 року, станом на 31.12.2012 року 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані на праві приватної власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській товарній біржі №9 від 26.02.1999 року. Право власності зареєстровано в реєстровій кн..№26 р.№2361.

Листом приватного нотаріусу Подільського міського нотаріального округу Одеської області за вих. №50/01-16 від 23.03.2021 року, ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до суду для вирішення визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи та поясненнями сторін.

Спірні правовідносини між сторонами виникли 26 грудня 2000 року, а тому при вирішенні спору підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР.

Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.

Відповідно до статті 4 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

Згідно зі статтею 41 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

За загальним правилом, визначеним у статтях 47, 227 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договори купівлі-продажу жилого будинку (його частини) підлягали нотаріальному посвідченню.

Згідно із частиною першою статті 128 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі.

Згідно із статтею 47 ЦК УРСР (який був чинним на момент укладення біржової угоди щодо спірної квартири) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно встановлених фактичних обставин ОСОБА_2 передав позивачу 2/5 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 , а позивач сплатила гроші за придбаний житловий будинок. Даний договір зареєстровано в Котовському міжміському бюро технічної інвентаризації 31 березня 1999 року.

За договором сторони виконали свої зобов`язання в повному обсязі, угода оформлена в письмовій формі, зареєстрована в бюро технічної інвентаризації, але не посвідчена нотаріально, як того вимагала стаття 227 ЦК УРСР.

Законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що при вчиненні договору купівлі-продажу житлового будинку дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу житлового будинку. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок під час розгляду подібного спору Верховний Суд зробив у постанові від 12 вересня 2018 року в справі № 522/50/16-ц.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання договору №9 купівлі-продажу нерухомого майна від 26 лютого 1999 року, оформленого на Одеській товарній біржі, дійсним.

При таких обставинах, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141,263265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсною угоду купівлі-продажу 2/5 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладену 26 лютого 1999 року на Одеській товарній біржі шляхом складання договору №9.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право приватної власності на 2/5 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються з: частини житлового будинку літ. «А», житлової добудови літ. «А1» та прибудови літ. «а2» загальною площею 31,9 кв.м, житловою площею 21,1 кв.м, літньої кухні літ. «Д», сараїв літ. «Ж,О», вбиральні літ. «Х».

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя А. К. Вергопуло

Повне судове рішення складено 18 листопада 2021 року.