ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/1280/18
Провадження № 22-ц/4820/126/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 лютого 2019 року (суддя Цішковський В.А.) за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі банк, АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 29.01.2013 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 надав згоду на те, що ця заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Проте, ОСОБА_1 не виконав обов`язків за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 06.05.2018 року має заборгованість в сумі 69798,32 грн., з яких 5206,26 грн. заборгованість за тілом кредиту, 57392,14 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3400 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 3299,92 грн. штраф (процентна складова).

За таких обставин, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 69798,32 грн. заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 лютого 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитну заборгованість станом на 06.05.2018 року в сумі 65998,40 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 5206,26 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 57392,14 грн., заборгованість за пенею - 3400 грн.. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» понесені судові витрати в сумі 1762 грн.

Задовольняючи позов в частині стягнення з ОСОБА_1 тіла кредиту, відсотків та пені, суд виходив із того, що відповідачем порушено зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим вказана заборгованість підлягає до стягнення. В частині стягнення штрафів відмовив у зв`язку із недопустимістю подвійного стягнення за одне й те саме порушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитний договір укладається у письмовій формі, проте, у підписаній сторонами анкеті-заяві не зазначено розмір кредиту та процентна ставка, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, які банк просив стягнути з відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вважає рішення суду першої інстанції правильним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому просить їх відхилити.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 29 січня 2013 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна».

Цей договір був укладений сторонами шляхом підписання ОСОБА_1 та представником банку анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. При цьому, ОСОБА_1 засвідчив, що він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та погоджується з ними. Також відповідач зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст.626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ (далі Закон №2664-ІІІ)).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2664-ІІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Із норм ст.547 ЦК України слідує, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало: розрахунок заборгованості за кредитним договором станом 06.05.2018 року (а.с.5-6), анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 21.06.2012 року (а.с.7), витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-2256, (а.с.9-32), Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.8).

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 належним чином не виконував своє зобов`язання за кредитним договором та станом на 06.05.2018 року має заборгованість в сумі 69798,32 грн., з яких 5206,26 грн. заборгованість за тілом кредиту, 57392,14 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3400 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 3299,92 грн. штраф (процентна складова).

Підписана відповідачем ОСОБА_1 анкета-заява від 29.01.2013 року не містить процентної ставки за надані кредитні кошти, також відсутні умови щодо встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання та їх розміру.

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-2256 та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Універсальна, 30 днів пільгового періоду», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку 50 років, а також інші умови.

Названі документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з тарифів та умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунок заборгованості (а.с. 21-22, 23-28) достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідач 57392,14 грн. процентів за користування кредитом, 3400 грн. пені, а також 500 грн. та 3299,92 грн. штрафів слід відмовити за недоведеністю.

Однак, зважаючи на те, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Оскільки фактично отримані кошти позичальником банку, з урахуванням неодноразового збільшення ліміту кредитування, не повернуті, тому з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за неповернутим тілом кредиту в розмірі 5206,26 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. Позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає частковому задоволенню. З ОСОБА_1 на користь банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5206,26 грн. В решті позову слід відмовити.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 1762 грн. за подання позовної заяви, відповідач сплатив за подання апеляційної скарги 2643 грн.

Отже, внаслідок часткового задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути: 1762 грн. (сплачених судових витрат) ? 5206,26 грн. (задоволених позовних вимог) ? 69798,32 грн. (заявлених позовних вимог) = 131,43 грн.

Внаслідок часткового задоволення апеляційної скарги з позивача на користь відповідача слід стягнути: 2643 грн. (сплачених судових витрат) ? 60792,14 грн. (задоволених апеляційних вимог) ? 65998,40 грн. (заявлених апеляційних вимог) = 2434,50 грн.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2303,07 грн. (2434,50 грн. 131,43 грн.) судового збору.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги,50, м. Дніпро, 49094; код ЄДРПОУ: 14360570) заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 206,26 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2303,07 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко