Справа № 263/469/21
Провадження № 2-з/263/7/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Музика О.М., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 15 січня 2021 року надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій заявник просить суд зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 63903039 на підставі виконавчого напису № 44405, вчиненого 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., для забезпечення позову ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Аланд», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, до пред`явлення позовної заяви.

На обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що вона має намір звернутися до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовною заявою до ТОВ «ФК «Аланд» про визнання виконавчого напису № 44405, вчиненого 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., таким, що не підлягає виконанню. Кошти, на які накладено стягнення, є заробітною платою та єдиним джерелом для існування ОСОБА_1 . Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити (зробити неможливим) ефективний захист та поновлення порушених та оспорюваних прав позивача, за захистом яких вона планує звернутися.

Перевіривши матеріали заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вимоги до заяви про забезпечення позову визначені статтею 151 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

За загальними правилами позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч. 2 ст. 27 ЦПК України).

Стаття 28 ЦПК України регламентує підсудність справ за вибором позивача. Зокрема, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання (ч. 12 ст. 28 ЦПК України).

Місце виконання рішення визначене статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом приватного виконавця є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Пунктом 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

За змістом наведеного можна дійти висновку, що, не виключаючи можливість звернення позивача до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), альтернативна підсудність встановлює можливість звертатися до іншого суду з відповідним позовом, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Приватний виконавець має право вчиняти виконавчі дії на всій території України, при цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання виконавчого документу є не місцезнаходження приватного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна.

ОСОБА_1 у позовній заяві посилається на те, що вона фактично проживає у Приморському районі за адресою: АДРЕСА_1 , однак працює та отримує дохід у відокремленому підрозділі КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», який знаходиться за адресою: вул. Бахмутська, 20б, що відноситься до Центрального району м. Маріуполя, тобто вона отримує дохід та виконавчі дії проводяться у Центральному районі м. Маріуполя, отже і позов, на думку позивача, належить подавати до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області.

Разом із тим, доводи позивача про те, що вона працює на вул. Бахмутській у Центральному районі м. Маріуполя не підтверджені жодним доказом.

Сама по собі довідка щодо працевлаштування ОСОБА_1 у КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» не вказує про виконання виконавчого напису за цією адресою, оскільки сама юридична особа розташована у м. Краматорську, в якому і буде виконуватися виконавчий напис про стягнення крштів.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу (ч. 10 ст. 153 ЦПК України).

Так, заявник, яка є боржником за виконавчим написом, не надала суду доказів на підтвердження виконання оскаржуваного виконавчого напису на території Центрального (Жовтневого) районного суду м. Маріуполя, у зв`язку з чим наявні підстави для висновку про те, що, на порушення вимог п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, ОСОБА_1 не підтверджено підсудність указаної заяви про забезпечення позову Жовтневому районному суду міста Маріуполя Донецької області, у зв`язку з чим така підлягає поверненню на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 149, 151, 153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду, шляхом подачі її до суду апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя О.М. Музика