Справа №: 343/2101/21
Провадження №: 2/0343/765/21
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря судового засідання Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в м.Долина справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, просить визнати в порядку спадкування за ним, ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/6 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і складається з: гаражу площею 27.1 кв.м, комори площею 16.6 кв.м, гаражу площею 19.7 кв.м. в підвалі; коридору площею 14.6 кв.м., житлової площею 12.9 кв.м., житлової площею 12.9 кв.м., житлової площею 23.9 кв.м., комори площею 7.9 кв.м., кухні площею 14.8 кв.м., житлової площею 10.5 кв.м., комори площею 7.2 кв.м., тамбуру площею 2.4 кв.м., ванни площею 3.3 кв.м., 11.7 кв.м. на 1 поверсі.

Свої вимоги мотивує тим , що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_3 .

До кола спадкоємців ОСОБА_3 , за законом, входять він, його син - ОСОБА_1 , його дружина - ОСОБА_4 та його донька - ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки № 365 про право особистої власності на житловий будинок, виданої Белеївською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області його батьку, ОСОБА_3 згідно із записом в погосподарській книгі №1 виконавчого комітету Белеївської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області за 2011-2015 роки, номер погосподарського обліку 0084-1, на праві особистої власності належав житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

На день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в цьому житловому будинку були зареєстровані та проживали - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 09 лютого 1980 року, то відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України вище зазначений житловий будинок був їхньою спільною сумісною власністю, оскільки був набутий подружжям за час шлюбу.

Після смерті його батька, ОСОБА_3 , його дочка, як спадкоємиця першої черги, 11 вересня 2013 року відмовилась від спадщини на користь дружини спадкодавця, тобто його матері, ОСОБА_4 . У зв`язку з цим його мама, ОСОБА_4 стала спадкоємицею спадкового майна в частині 2/3, а він, ОСОБА_1 , 1/3 частини спадкового майна.

13 вересня 2013 року мама, ОСОБА_4 звернулась в нотконтору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки спадкового майна та про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 .

21 липня 2017 року ОСОБА_4 отримала виготовлені на її замовлення Технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 та довідку ОКП "Івано-Франківське ОБТІ" № 244, проте свідоцтва про право на спадщину за законом та про право власності отримати не встигла, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті його матері, згідно із заповітом, все належне їй майно, тобто 5/6 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 успадкувала його сестра, ОСОБА_2 .

Після смерті батька він звернувся із відповідною заявою до державного нотаріуса Дуткевич О.Я. про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте, нотаріус повідомила його про те, що вона не може видати свідоцтво про право на спадщину оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності померлого на майно.

Враховуючи те, що він прийняв спадщину, адже проживав зі спадкодавцем на час смерті, подав до нотаріальної контори відповідні заяви про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, але отримав відмову, в якій рекомендовано звернутися в суд для визнання за ним права власності на спадкове майно, то у нього не має можливості оформити в установленому порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті його батька, окрім як за рішенням суду.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 343/2101/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Призначено підготовче судове засідання у приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області, м.Долина вул. Обліски 115, Івано-Франківської області на 18.11.2021 року.

Позивач ОСОБА_1 18.11.2021, через канцелярію суду подав клопотання про збільшення позовних вимог, згідно якого, просить визнати в порядку спадкування за ним, ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/6 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і складається: з гаражу площею 27.1 кв.м, комори площею 16.6 кв.м, гаражу площею 19.7 кв.м. в підвалі; коридору площею 14.6 кв.м., житлової площею 12.9 кв.м., житлової площею 12.9 кв.м., житлової площею 23.9 кв.м., комори площею 7.9 кв.м., кухні площею 14.8 кв.м., житлової площею 10.5 кв.м., комори площею 7.2 кв.м., тамбуру площею 2.4 кв.м., ванни площею 3.3 кв.м., 11.7 кв.м. на 1 поверсі; стайні площею 40.7 кв.м.; шопи площею 5.0 кв.м.; сараю площею 4.9 кв.м; погрібу площею 27.7 кв.м.; стодоли площею 67.1 кв.м.; шопи площею 6.4 кв.м.; стодоли площею 33,9 кв.м.; вбиральні площею 1,3 кв.м.; криниці 9.00 м/п, огорожі 45.2 кв.м.(а.с.33).

Позивач ОСОБА_1 , в підготовче судове засідання не з`явився , подав заяву, згідно якої просить розгляд справи №343/2101/21 проводити без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задоволити з підстав викладених у позовній заяві (а.с.42).

Відповідачка ОСОБА_2 , в підготовче судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому Законом порядку, подала заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити за її відсутності (а.с.21).

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що заява відповідачки про визнання позову, не суперечать Закону, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх

сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов , з врахуванням клопотання про збільшення позовних вимог, підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до вимог ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Згідно з ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ст.1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Ст.1261 ЦК України, передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки..

Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч.2 ст.1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття

спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Копія довідки №365 виданої Белеївською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області 19.07.2018 свідчить про те, що згідно з записом в погосподарській книзі №1 виконавчого комітету Белеївської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області за 2011-20115 роки, номер погосподарського обліку 0084-1, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 належить на праві особистої власності житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

До будинку примикають такі господарські будівлі: стайня, шопа, сарай, погріб, стодола, шопа, стодола, вбиральня, криниця, огорожа. На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в цьому житловому будинку були зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 дочка, ОСОБА_5 зять, ОСОБА_6 внука, ОСОБА_7 внука, ОСОБА_1 син (а.с.13)

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 09 лютого 1980 року , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 уклали шлюб 09 лютого 1980 року (а.с.36).

Таким чином, як встановлено у судовому засіданні і не заперечується сторонами по справі, спірний житловий будинок набутий подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за час шлюбу , тобто є спільною сумісною власністю подружжя.

Копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 підтверджує, що ОСОБА_3 ,помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Після його смерті відкрилася спадщина, в склад якої входить Ѕ частка будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 ,як той з подружжя, який пережив спадкодавця та діти спадкодавцяОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у першу чергу мають право на спадкування за законом.

Відповідачка ОСОБА_2 , відмовилася в установленому законом порядку від прийняття спадщини після смерті батька, надавши 11 вересня 2013 року до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь дружини спадкодавця ОСОБА_4

ОСОБА_4 , 13 вересня 2013 року звернулась в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки спадкового майна та про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , про те їх не отримала, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд визнав, що ОСОБА_4 , у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини і протягом строку , встановленого ст. 1270 цього Кодексу, вона не заявляла про відмову від неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За життя, 01 серпня 2017 року ОСОБА_9 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Белеївської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області Матійців С.О. та зареєстрований у реєстрі за №18, згідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповідала дочці ОСОБА_2 (а.с.13).

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.02.2021 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно - задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 5/6 частки будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку загальною площею 185,5 кв.м., житловою площею 60,2 кв.м. (літ.А), стайні (літ.Б), шопи (літ.В), сараю (літ. Г), погребу (літ. Д), стодоли (літ. Е), шопи (літ. Є), стодоли (літ. Ж), вбиральні (літ.З), криниці №1, огорожі №2, що належало ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.39-41).

Відповідачка ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4 та здійснила державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер витягу: 259298094 від 01.06.2021 (а.с.38).

Виходячи з вищенаведеного, суд має всі підстави вважати, що частка позивача у спадковому майні, що складається з Ѕ частки спірного будинковолодіння, та становить 1/3 частку спадкового майна , що відповідно становить 1/6 частку цілого житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини і протягом строку , встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявляв про відмову від неї.

Родинні відносини між померлим ОСОБА_3 , та позивачем ОСОБА_1 , підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , НОМЕР_3 від 01.09.1982 де в графі батько записаний ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 (а.с.37).

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , 15 лютого 2019 року звернувся до державного нотаріуса Долинської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом .

Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Долинської районної державної нотаріальної контори Дуткевич О.Я., від 15.02.2019, ОСОБА_1 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , та 1/6 частку земельної ділянки кадастровий № .01.003:0100 площею 0,1612 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 . Відмову мотивовано тим, що згідно п.п. 4.1.5 п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві. Такі документи спадкоємцем подані не були (а.с.25-26).

Судом встановлено, що право власності на спадкове майно не оформлені, правовстановлюючі документи на нього відсутні.

Зміст правовідносин в даній справі полягає у тому, що спірна 1/6 частка будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 успадковане позивачем ОСОБА_1 , у порядку спадкування за законом. Однак, відсутність документів, що засвідчують право власності померлого ОСОБА_3 , на нерухоме майно та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляють позивача можливості оформити належне йому право на спадщину в нотаріальному порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, враховуючи, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , є його син, ОСОБА_1 , а сам факт відсутності державної реєстрації переходів права власності на спадкове майно, не позбавляє спадкодавця власності на спірне майно, вимоги позивача як спадкоємця першої черги про визнання права власності на 1/6 частку будинковолодіння , яке знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування є обґрунтованими.

Іншого способу захисту свого права , окрім як звернення до суду з даним позовом у позивача немає.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Копія технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок в АДРЕСА_1 (а.с.14-19) свідчить про те, що будинковолодіння складається: з житлового будинку загальною площею 185,5 кв.м., житловою площею 60,2 кв.м., допоміжною площею 125,3 кв.м., а саме: з гаражу площею 27.1 кв.м, комори площею 16.6 кв.м, гаражу площею 19.7 кв.м. в підвалі; коридору площею 14.6 кв.м., житлової площею 12.9 кв.м., житлової площею 12.9 кв.м., житлової площею 23.9 кв.м., комори площею 7.9 кв.м., кухні площею 14.8 кв.м., житлової площею 10.5 кв.м., комори площею 7.2 кв.м., тамбуру площею 2.4 кв.м., ванни площею 3.3 кв.м., 11.7 кв.м. на 1 поверсі (літ.А); стайні (літ.Б); шопи (літ. В); сараю ( літ. Г ); погрібу (літ. Д); стодоли ( літ. Е); шопи ( літ. Є); вбиральні ( літ. З); криниці ( №1); огорожі ( №2).

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки (а.с.21), ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 становить (без урахування ПДВ) 387960грн.

На підставі ст. 60 СК України , ст.ст. 355,368, 392, 1218, 12,26, 1261, 1268, 1273, 1274 ЦК України, керуючись статтями 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задоволити .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на

1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається: з житлового будинку загальною площею 185,5 кв.м., житловою площею 60,2 кв.м., допоміжною площею 125,3 кв.м., а саме: з гаражу площею 27.1 кв.м, комори площею 16.6 кв.м, гаражу площею 19.7 кв.м. в підвалі; коридору площею 14.6 кв.м., житлової площею 12.9 кв.м., житлової площею 12.9 кв.м., житлової площею 23.9 кв.м., комори площею 7.9 кв.м., кухні площею 14.8 кв.м., житлової площею 10.5 кв.м., комори площею 7.2 кв.м., тамбуру площею 2.4 кв.м., ванни площею 3.3 кв.м., 11.7 кв.м. на 1 поверсі (літ.А); стайні (літ.Б); шопи (літ. В); сараю ( літ. Г ); погрібу (літ. Д); стодоли ( літ. Е); шопи ( літ. Є); вбиральні ( літ. З); криниці ( №1); огорожі ( №2), що належало ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , житель АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , жителька АДРЕСА_2 .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш