справа №619/5458/20
провадження №2/619/1703/20
Рішення

іменем України

29 грудня 2020 року

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Кононихіної Н. Ю.

при секретарі Мєщан І. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області «про визнання права власності в порядку спадкування за законом»,

встановив:

До Дергачівського районного суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області «про визнання права власності в порядку спадкування за законом».

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області від 12 серпня 2006 року.

Після смерті матері залишилась спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 » згідно рішення II сесії IV скликання від 13.11.2015 Козачолопанської селищної ради), загальною площею 44,3 кв.м. з них житлова - 26,9 кв.м., яка збільшилась на 0,2 кв.м. у зв`язку з помилкою в розрахунку площі, та складається з: «літ А-1» будинку, «літ. а» ганку, «літ. б1» погребу, «літ. Г1» сараю, «літ. Е1» гаражу, «літ. Ж1» літнього душу, «літ. З1» убиральні, «літ. Н1» навісу, «літ. К1 ями для обладнання, «літ. Л1» вигрібної ями, «літ. М1» сараю, «літ. И» колонки, «літ. N1-6» огорожі.

Будинок належить померлій на наступних підставах: 1/2 спірного житлового будинку належала ОСОБА_3 (чоловіку матері), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим Козачолопанською селищною радою від 17.03.1993, на підставі Договору купівлі-продажу від 30 жовтня 1970 року, що посвідчений нотаріусом Дергачівської нотконтори Подопригорою М.І. за реєстром №3774, та зареєстрований в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації від 04.01.1974 за реєстровим №666.

Щодо іншої 1/2 частини спірного будинку який розташований у АДРЕСА_1 дана частина належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, який укладений 17.11.1973 в письмовій формі між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка була власником вказаного майна на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Дергачівською держнотконторою від 17.11.1973, за реєстровим №4134. Проте договір між сторонами не був посвідчений у нотаріальному порядку, оскільки ОСОБА_4 хворіла та не мала змоги виїхати до нотаріуса та належним чином оформити продаж належної їй частини будинку. В підтвердження оформлення договору була оформлена розписка про отримання грошей за частину будинку та передані оригінали документів. Вартість купівлі-продажу спірної 1/2 частини будинку склала 700 рублів, які гроші ОСОБА_4 отримала у повному обсязі, згідно розписки.

Відповідно до п. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Тому на підставі ст. 220 ЦК України позивач просить визнати дійсним вказаний договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований у АДРЕСА_1 , укладений в письмовій формі між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка була власником вказаного майна на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Дергачівською держнотконторою від 17.11.1973, за реєстровим №4134.

Після смерті чоловіка ОСОБА_2 фактично прийняла дану спадщину як спадкоємець першої черги за законом згідно ст. 529,549,560 ЦК України в редакції 1963 року - у вигляді 1/2 частини спірного будинку, оскільки на момент смерті чоловіка ОСОБА_3 постійно проживала з ним та була зареєстрована. Крім того, фактом прийняття спадщини є те, що вона у впродовж шести місяців після смерті чоловіка вступила в управління спадковим майном - піклувалася про будинок робила там ремонти, користувалась садом і городом. Підтвердженням сумісного проживання з ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 - є також запис у домовій книзі. Проте за життя ОСОБА_2 не звернулась до нотаріуса із заявою про оформлення спадкових прав. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був зареєстрований, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 10.09.1970 Репяховською сільрадою Ракитянського району Белгородської області РФ.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 є її син ОСОБА_6 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 29.04.1955, виданого Рещковським сільським РАЦС Краснояружського району Белгородської області РФ. Позивач спадок прийняв фактично, т.я. був зареєстрований та проживав із спадкодавцем на момент смерті згідно даних домової книги.

Тому позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 44,3 м.кв., житловою площею 26,9 м.кв., який розташований у АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку «А-1», веранди «а», ганку «а», погрібу «б-1», сараю «Г-1», гаражу «Е-1», літнього душу «Ж-1», убиральні «З-1», навісу «Н-1», ями для обладнання «К-1», вигрібної ями «Л-1», сараю «М-1», колонки «N», огорожі «№ 1-6».

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився,сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, просив розглядати справу у його відсутності, суд розглядає справу у відсутності позивача, на тих доказах, які надані до судового засідання.

Представник відповідача Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області до судового засідання не з`явився, сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, просив розглядати справу у його відсутності, суд розглядає справу у відсутності представника відповідача, на тих доказах, які надані до судового засідання.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року (який діяв на той час), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги в рівних частинах є діти, подружжя та батьки померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, спадщина, яка була прийнята, визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07.07.1994 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину ( тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подавали заяву нотаріусу про прийняття спадщини).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її "^громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»

п.1 : Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 (чоловік матері позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим Козачолопанською селищною радою від 17.03.1993.

Спадкодавцю ОСОБА_3 - належало наступне спадкове майно:

1/2 спірного житлового будинку на підставі Договору купівлі-продажу від 30 жовтня 1970 року, що посвідчений нотаріусом Дергачівської нотконтори Подопригорою М.І. за реєстром №3774, та зареєстрований в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації від 04.01.1974 за реєстровим №666.

Щодо іншої 1/2 частини спірного будинку який розташований у АДРЕСА_1 дана частина належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, який укладений 17.11.1973 в письмовій формі між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка була власником вказаного майна на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Дергачівською держнотконторою від 17.11.1973, за реєстровим №4134. Проте договір між сторонами не був посвідчений у нотаріальному порядку, оскільки ОСОБА_4 хворіла та не мала змоги виїхати до нотаріуса та належним чином оформити продаж належної їй частини будинку. В підтвердження оформлення договору була оформлена розписка про отримання грошей за частину будинку та передані оригінали документів. Вартість купівлі-продажу спірної 1/2 частини будинку склала 700 рублів, які гроші ОСОБА_4 отримала у повному обсязі, згідно розписки. Дані обставини у судовому засіданні підтвердили свідки.

Відповідно до п. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Тому суд на підставі ст. 220 ЦК України визнає дійсним вказаний договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований у АДРЕСА_1 , укладений в письмовій формі між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка була власником вказаного майна на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Дергачівською держнотконторою від 17.11.1973, за реєстровим №4134.

Після смерті чоловіка ОСОБА_2 фактично прийняла дану спадщину як спадкоємець першої черги за законом згідно ст. 529,549,560 ЦК України в редакції 1963 року - у вигляді спірного будинку, оскільки на момент смерті чоловіка ОСОБА_3 постійно проживала з ним та була зареєстрована. Крім того, фактом прийняття спадщини є те, що вона у впродовж шести місяців після смерті чоловіка вступила в управління спадковим майном - піклувалася про будинок робила там ремонти, користувалась садом і городом. Підтвердженням сумісного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 - є також запис у домовій книзі. Проте за життя ОСОБА_2 не звернулась до нотаріуса із заявою про оформлення спадкових прав. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був зареєстрований, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 10.09.1970 Репяховською сільрадою Ракитянського району Белгородської області РФ.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 ЦК Кодексу строку, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 є її син ОСОБА_1 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 29.04.1955, виданого Рещковським сільським РАЦС Краснояружського району Белгородської області РФ. Позивач спадок прийняв фактично, т.я. був зареєстрований та проживав із спадкодавцем на момент смерті згідно даних домової книги.

Тому суд визнає за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 44,3 м.кв., житловою площею 26,9 м.кв., який розташований у АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку «А-1», веранди «а», ганку «а», погрібу «б-1», сараю «Г-1», гаражу «Е-1», літнього душу «Ж-1», убиральні «З-1», навісу «Н-1», ями для обладнання «К-1», вигрібної ями «Л-1», сараю «М-1», колонки «N», огорожі «№ 1-6».

На підставі та керуючись ст.ст.16,220,328,1216-1220,1261,1268,1270 ЦК України, ст.ст. 10,12,13,76-78, 141, 259 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 44,3 м.кв., житловою площею 26,9 м.кв., який розташований у АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку «А-1», веранди «а», ганку «а», погрібу «б-1», сараю «Г-1», гаражу «Е-1», літнього душу «Ж-1», убиральні «З-1», навісу «Н-1», ями для обладнання «К-1», вигрібної ями «Л-1», сараю «М-1», колонки «N», огорожі «№ 1-6».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Н. Ю. Кононихіна