ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 січня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 730/634/20

Головуючий у першій інстанції - Ріхтер В. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/21/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

із секретарями - Шкарупою Ю.В., Зіньковець О.О.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Плисківська сільська рада Борзнянського району Чернігівської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Плиски-Агро»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2020 року (місце ухвалення - м. Борзна) у справі за позовом ОСОБА_1 до Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Плиски-Агро» про визнання незаконними (протиправними) та скасування рішень Плисківської сільської ради Борзнянського району та визнання недійсним договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, ТОВ «Плиски-Агро» про визнання незаконними (протиправними) та скасування рішень Плисківської сільської ради Борзнянського району та визнання недійсним договору оренди землі. В обгрунтування посилався на те, що позивач є власником земельних ділянок на території Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської для ведення особистого селянського господарства площами по 2 га з кадастровими номерами: :02:001:0045, :01:001:0882, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0436 га з кадастровим номером :02:000:0205 та для ведення фермерського господарства площею 4,5 га з кадастровим номером :02:000:2024.

У 2020 році частину земельних ділянок комунальної власності під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення на території Плисківської сільської ради було оброблено (розорано) ТОВ «Плиски-Агро» і на них вирощується сільськогосподарська продукція. Таким чином було порушено право позивача, як землевласника і землекористувача, на забезпечення безоплатного доступу до належних йому земельних ділянок для використання їх за цільовим призначенням.

ОСОБА_1 посилається, що Плисківська сільська рада не мала права приймати рішення від 27.06.2019 № 585-23/VII «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) під проектними дорогами які надаються в оренду ТОВ «Плиски-Агро» та від 29.08.2019 № 689-25/VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) під проектними дорогами ТОВ «Плиски-Агро», оскільки метою їх прийняття було формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення під польовими та проектними польовими дорогами та внесення відомостей до Державного земельного кадастру, а такий процес передбачає виключно розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а не технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), як то визначено нормами ст. 123 ЗК України.

Крім того, земельні ділянки були передані ТОВ «Плиски-Агро» строком на 10 років, чим порушено норми ч.ч. 5, 6 ст. 37-1 ЗК України, якими визначено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення (крім польових доріг, що обмежують масив), передаються в оренду без проведення земельних торгів власникам та/або користувачам земельних ділянок, суміжних із земельними ділянками під такими польовими дорогами. Строк оренди таких земельних ділянок становить 7 років. Передача в оренду земельних ділянок державної чи комунальної власності під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок, здійснюється за умови забезпечення безоплатного доступу усіх землевласників та землекористувачів до належних їм земельних ділянок для використання їх за цільовим призначенням.

В позові позивач просить визнати незаконними (протиправними) і скасувати рішення Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігіської області від 27.06.2019 № 585-23/VII «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) під проектними дорогами які надаються в оренду ТОВ «Плиски-Агро» та від 29.08.2019 № 689-25/VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) під проектними дорогами ТОВ «Плиски-Агро». Визнати недійсним договір оренди землі від 30.09.2019, укладений Плисківською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області та ТОВ «Плиски-Агро».

Рішенням Борзнянського районного суду від 28.10.2020 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, ТОВ «Плиски-Агро» про визнання незаконними (протиправними) та скасування рішень Плисківської сільської ради Борзнянського району та визнання недійсним договору оренди землі - відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано відсутністю доказів того, що належні позивачу земельні ділянки є суміжними (такими, що безпосередньо примикають до загальної межі) із земельними ділянками відповідача ТОВ «Плиски-Агро»,як не доведено належними та допустимими доказами обставини, що в результаті передачі в оренду земельних ділянок ТОВ «Плиски-Агро» обмежено доступ до належних йому земельних ділянок, з врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що права ОСОБА_1 , як землевласника і землекористувача не порушені, в тому числі і на забезпечення безоплатного доступу (під`їзду) до належних йому земельних ділянок для використання їх за цільовим призначенням, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Борзнянського районного суду від 28.10.2020, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

За доводами скарги судом неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, допущено невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального і порушено норми процесуального права.

У скарзі заявник посилається, що його права були порушені, як землевласника і землекористувача, на отримання в оренду земельних ділянок під польовими дорогами, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення, та забезпечення безоплатного доступу до належних йому земельних ділянок для використання їх за цільовим призначенням.

В обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення заявник в апеляційній скарзі викладає аналогічні позовній вимозі обґрунтування, та зазначає, що судом не розглянуто позовні вимоги про визнання незаконними (протиправними) і скасування рішень Плисківської сільської ради від 27.06.2019 № 585-23/VII та від 29.08.2019 № 689-25/VII, а також визнання недійсним договору оренди землі від 30.09.2019, укладеного Плисківською сільською радою та ТОВ «Плики-Агро». Не надано оцінку аргументам позивача щодо протиправності рішень Плисківської сільської ради про надання дозволу на розробку і затвердження неналежної технічної документації із землеустрою та недійсності договору оренди землі, в тому числі через перевищення у договорі максимального строку оренди, що встановлений законодавством.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Плиски-Агро» просить залишити рішення Борзнянського районного суду від 28.10.2020 без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. В обґрунтування посилається на те, що оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є безпідставними, не підтвердженими жодними доказами.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок на території Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області для ведення особистого селянського господарства площами по 2 га з кадастровими номерами: :02:001:0045, :01:001:0882, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0436 га з кадастровим номером :02:000:0205 та для ведення фермерського господарства площею 4,5 га з кадастровим номером :02:000:2024, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 11, 12-13, 14, 15).

Рішенням Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області від 27.06.2019 року №583-23/VII «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) під проектними дорогами, які надаються в оренду ТОВ «Плиски-Агро», ТОВ «Плиски-Агро» надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) під проектними дорогами орієнтовною площею 13,0 га - із земель реформованого КСП «Колос», 2,0 га - із земель реформованого КСП «Україна», 8,0 га - із земель реформованого КСП «Петрівське», запроектованими для доступу до земельних ділянок, розташованих в масиві земель сільськогосподарського призначення (крім польових доріг, що обмежують масив), розташованих на території Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, які масивом земель сільськогосподарського призначення використовуються ТОВ «Плиски-Агро», з подальшою передачею ТОВ «Плиски-Агро» в оренду таких польових та проектних польових доріг (крім польових доріг, що обмежують масив) строком на 7 (сім) років зі ставкою орендної плати 9% на рік (а.с. 59-60).

Рішенням Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області від 29.08.2019 року № 689-25/VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) під проектними дорогами ТОВ «Плиски-Агро» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) під проектними дорогами ТОВ «Плиски-Агро» загальною площею 20,7486 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишньої колективної власності КСП «Петрівське», КСП «Колос», КСП «Україна» на території Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області. Крім того, вирішено надати в оренду вказані земельні ділянки на 10 років з орендною платою 9% від нормативної грошової оцінки цих ділянок (а.с. 16).

30.09.2019 між Плисківською сільською радою та ТОВ «Плиски-Агро» укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування земельні ділянки під проектними польовими дорогами з кадастровими номерами: :02:000:2150 (площа 1,2959 га), :02:000:2151 (площа 0,2907 га), :02:000:2152 (площа 1,3825 га), :02:000:2153 (площа 0,6629 га), :02:001:0008 (площа 0,5139 га), :02:001:0009 (площа 0,4354 га), :02:001:0010 (площа 0,3468 га), :02:001:0011 (площа 0,3267 га), :02:001:0012 (площа 0,3285 га), :02:001:0013 (площа 0,4861 га), :02:001:0014 (площа 1,1832 га), :02:001:0015 (площа 0,2907 га), :02:001:0016 (площа 0,1207 га), :02:001:0017 (площа 0,9223 га), :02:001:0018 (площа 0,9625 га), :02:002:0002 (площа 0,3407 га), :02:002:0003 (площа 0,2056 га), :02:002:0004 (площа 0,2249 га), :02:002:0005 (площа 0,1927 га), :02:002:0006 (площа 1,3640 га), :02:003:0001 (площа 0,1481 га), :02:003:0002 (площа 0,7814 га), :03:001:4111 (площа 2,1102 га), :03:000:0895 (площа 0,3000 га), :03:000:0896 (площа 0,6758 га), :03:000:0897 (площа 0,9177 га), :03:000:0898 (площа 0,6937 га), :03:000:0899 (площа 0,5452 га), :03:000:0900 (площа 1,0432 га), :03:000:0901 (площа 0,3506 га), :03:000:0902 (площа 0,4931 га), :03:000:0903 (площа 0,2430 га), :03:000:0904 (площа 0,5440 га), загальною площею 20,7227 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області (а.с. 61-63).

Пунктом 8 даного Договору передбачено, що він укладений строком на 10 років.

Пунктом 9 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 9% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що становить 61 076, 54 грн щорічно, 5 089,71 грн помісячно.

Відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок від 30.09.2019, наведені вище земельні ділянки загальною площею 20,7227 га (під проектними дорогами), які знаходяться на території Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, передані ТОВ «Плиски-Агро» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 64).

Відповідно до відкритих відомостей про земельні ділянки, що містяться в Державному земельному кадастрі, і оприлюднених шляхом їх внесення до електронної інформаційної системи "Публічна кадастрова карта України" (скріншоти відкритих відомостей з електронної інформаційної системи "Публічна кадастрова карта України " щодо зазначених земельних ділянок), а також Списків кадастрових номерів та площ земельних ділянок (під проектними дорогами); Схеми розташування земельних ділянок (під проектними дорогами) із земель реформованого КСП "Петрівське" на території Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області та кадастрових планів земельних ділянок КСП "Петрівське"; Схеми розташування земельних ділянок (під проектними дорогами) із земель реформованого КСП "Колос" на території Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області та кадастрових планів земельних ділянок КСП "Колос"; Схеми розташування земельних ділянок (під проектними дорогами) із земель реформованого КСП "Україна" на території Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області та кадастрових планів земельних ділянок КСП "Україна" жодна із належних ОСОБА_1 земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:001:0045, :01:001:0882, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0436 га з кадастровим номером :02:000:0205 та для ведення фермерського господарства площею 4,5 га з кадастровим номером :02:000:2024 не розташовані у масиві земель сільськогосподарського призначення на території Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, для доступу до яких були запроектовані відповідні польові (проектні) дороги, земельні ділянки загальною площею 20,7227 га під якими передані у строкове платне користування ТОВ «Плиски-Агро».

Рішення суду обґрунтовано відсутністю доказів того, що належні позивачу земельні ділянки є суміжними (такими, що безпосередньо примикають до загальної межі) із земельними ділянками відповідача ТОВ «Плиски-Агро»,як не доведено належними та допустимими доказами обставини, що в результаті передачі в оренду земельних ділянок ТОВ «Плиски-Агро» обмежено доступ до належних йому земельних ділянок, з врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що права ОСОБА_1 , як землевласника і землекористувача не порушені, в тому числі і на забезпечення безоплатного доступу (під`їзду) до належних йому земельних ділянок для використання їх за цільовим призначенням, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Дане положення відповідає Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7, відповідно до якої власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України.

Перешкоди в користуванні - це дії іншої особи щодо обмеження власника майна у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 158 ЗК України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 37-1 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення (крім польових доріг, що обмежують масив), передаються в оренду без проведення земельних торгів власникам та/або користувачам земельних ділянок, суміжних із земельними ділянками під такими польовими дорогами. Строк оренди таких земельних ділянок становить 7 років.

Передача в оренду земельних ділянок державної чи комунальної власності під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок, здійснюється за умови забезпечення безоплатного доступу усіх землевласників та землекористувачів до належних їм земельних ділянок для використання їх за цільовим призначенням.

Земельні ділянки під польовими дорогами, розташовані у масиві земель сільськогосподарського призначення (крім польових доріг, що обмежують масив), можуть використовуватися землевласником (землекористувачем) як для проходу (проїзду) до інших земельних ділянок, розташованих у такому масиві, так і для вирощування сільськогосподарської продукції.

Згідно з п. 28 ч. 2 ст. 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі надання в оренду земельних ділянок під польовими дорогами, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення (крім доріг, що обмежують масив), відповідно до статті 37-1 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 3 ст. 8-2 ЗУ «Про оренду землі» особа, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має право орендувати інші земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані у такому масиві, а у разі якщо інші земельні ділянки перебувають в оренді, - на одержання їх у суборенду, за умови передачі їх власнику (орендарю) у користування (оренда, суборенда) іншої земельної ділянки, розташованої у цьому ж масиві, на такий самий строк та на таких самих умовах, якщо внаслідок черезсмужжя невикористання таких земельних ділянок створює перешкоди у раціональному використанні земельних ділянок, що перебувають у користуванні цієї особи.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Відповідно, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Вирішуючи спір по суті, суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто, встановити чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних прав з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, в обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається саме на порушене право, як власника земельних ділянок на території Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської, яка частину земельних ділянок комунальної власності під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення на території Плисківської сільської ради було оброблено (розорано) ТОВ «Плиски-Агро» і на них вирощується сільськогосподарська продукція. Таким чином було порушено право позивача, як землевласника і землекористувача, на забезпечення безоплатного доступу до належних йому земельних ділянок для використання їх за цільовим призначенням.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, що позивачем ОСОБА_1 не доведено, що належні йому земельні ділянки є суміжними із земельними ділянками відповідача ТОВ «Плиски-Агро», не надано належних, допустимих та обґрунтованих доказів на підтвердження обмеження права позивача на доступ до належних йому земельних ділянок.

Крім того, ч.ч. 5, 6 ст. 37-1 ЗК України передбачає, що передача земельних ділянок державної чи комунальної власності під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок, здійснюється за умови забезпечення безоплатного доступу усіх землевласників та землекористувачів до належних їм земельних ділянок для використання їх за цільовим призначенням.

За статтею 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельного сервітуту, зокрема, права проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, у яких є потреба у використанні суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, зумовлені її місцем розташування або природним станом.

За змістом наведених норм законодавства умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби власника (користувача) земельної ділянки в інший спосіб. Передумовою звернення до суду за встановленням сервітуту повинен бути доказ вчинення дій зацікавленою особою щодо встановлення сервітуту та недосягнення про це згоди із власником ділянки, щодо якої планується встановити сервітут.

Таким чином, право орендувати польові дороги мають усі орендарі масивів, але при цьому не можуть обмежувати доступ інших орендарів до земельних ділянок.

Як вбачається, позивачем не доведено належними і допустимими доказами, порушення його прав, як землевласника і землекористувача, на отримання в оренду земельних ділянок під польовими дорогами, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення, оскільки наявність у власності 4 земельних ділянок у різних масивах не є тією обставиною, з якою законодавець пов`язує переважне право на оренду земельних ділянок під польовими дорогами всього масиву.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Крім того, земельна ділянка для ведення фермерського господарства площею 4,5 га з кадастровим номером :02:000:2024 відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно набута у власність відповідно до свідоцтва про право на спадщину виданого 08.05.2020.

Представника позивача, ОСОБА_1 , під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції пояснив, що позивач не реалізував своє право на вступ до учасників ФГ`Плиски-Урожай», засновником, якого був його батько ОСОБА_2 , який помер, а порушення прав ОСОБА_1 , як фізичної особи, не доведено належними та допустимими доказами, як не доведено і не забезпечення безоплатного доступу до належних йому земельних ділянок для використання їх за цільовим призначенням.

На даний час діяльність ФГ «Плиски-Урожай» не припинена, що підтверджується витягом з ЄДР сформованим станом на 12.01.2021.

Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і доводи, що судом не розглянуто позовні вимоги про визнання незаконними (протиправними) і скасування рішень Плисківської сільської ради від 27.06.2019 № 585-23/VII та від 29.08.2019 № 689-25/VII, а також визнання недійсним договору оренди землі від 30.09.2019, укладеного Плисківською сільською радою та ТОВ «Плики-Агро», оскільки за відсутності доведення порушеного права, є правильними висновки суду про відсутність підстав для задоволення всіх позовних вимог.

З врахуванням наведеного не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду і доводи, що не надано оцінку аргументам позивача щодо протиправності рішень Плисківської сільської ради про надання дозволу на розробку і затвердження неналежної технічної документації із землеустрою та недійсності договору оренди землі, в тому числі через перевищення у договорі максимального строку оренди, що встановлений законодавством.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки, які зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 18.01.2021.

Головуючий Судді: