Ухвала

18 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 296/2900/20

провадження № 61-18431ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 березня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 01 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Державної казначейської служби України, за участю третьої особи - Громадської організації «Проти придурків та ідіотів», про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, у квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (далі - ГУ Держгеокадастру в Житомирській), Державної Казначейської служби України (далі - ДКС України), у якому просив доручити ДКС України стягнути з рахунків ГУ Держгеокадастру у Житомирській області за рахунок бюджетів, передбачених для вказаних органів, у разі відсутності таких коштів, стягнути з ДКС України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на його користь 25 000 грн на відшкодування моральної шкоди, а також 1 022 грн судових витрат.

Також просив зобов`язати ДКС України здійснити заходи щодо відшкодування посадовими особами ГУ Держгеокадастру у Житомирській області, які неналежно розглянули його звернення від 04 березня 2019 року, заподіяну державному органу під час виконання ними трудових обов`язків шкоду в сумі 26 022 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24 березня 2021 року. залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 15 листопада 2021 року через систему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 березня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 296/2900/20 становить 25 000 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 296/2900/20 є малозначною у силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 березня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 01 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Державної казначейської служби України, за участю третьої особи - Громадської організації « Проти придурків та ідіотів», про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук