Справа № 2-2170/12
Провадження № 6/752/822/21
У Х В А Л А

29.10.2021 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Пастух З.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,

в с т а н о в и в:

представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення суду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором.

Зазначена заява обґрунтовується тим, що 06 квітня 2012 року Голосіївським районним судом м.Києва в даній справі було ухвалено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги Банку задоволено в повному обсязі, присуджено до солідарного стягнення з боржників суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати у справі.

14 березня 2018 р. між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» було укладено Договір відступлення права вимоги №1050-Ф, відповідно до умов якого первісний Кредитор передав, а новий прийняв право вимоги за договорами кредитів, в тому числі за Договором кредиту №0472/07/01-А, укладеним 03.12.2007 р. між АКБ «Форум» та відповідачем ОСОБА_1 . Відповідно до укладеного Договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» набуло прав кредитора відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 р. судом вирішено питання про заміну стягувача в даній справі - замість Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» визнано стягувачем Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕНЕВА».

08 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги №04/12-20-3, відповідно до умов якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №0472/07/01-А від 03.12.2007, укладеним між АКБ «Форум» та відповідачем ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал».

Заявник зазначає, що на підставі Договору про відступлення права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» набуло прав кредитора відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Оскільки відбулась заміна кредитора, заявник просить суд замінити стягувача у даній справі.

Крім того, представник заявника зазначає, що в матеріалах кредитної справи було виявлено виконавчий лист про солідарне стягнення суми боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» про зазначену вище обставину не було відомо, заявником було пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Представники заявника та первісного стягувача, відповідачі в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду заяви повідомлялись у спосіб, передбачений ст.130 ЦПК України.

Враховуючи викладене, на підставі ч.3 ст.442 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 квітня 2012 р. Голосіївським районним судом м. Києва у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором було ухвалено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги Банку було задоволено в повному обсязі, присуджено до солідарного стягнення з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 42 627, 90 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.03.2012 становить 340 511,67 гривень; пеню за несвоєчасне повернення кредиту і несвоєчасну сплату нарахованих процентів в сумі 123 245,08 гривень та судові витрати у справі.

Ухвалою від 13 червня 2012 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд вказаного судового рішення залишено без задоволення.

На підставі заочного рішення суду 19 липня 2012 р. представнику позивача було видано виконавчі листи.

З наданих суду доказів вбачається, що 14 березня 2018 р. між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» було укладено Договір відступлення права вимоги №1050-Ф, відповідно до умов якого первісний Кредитор передав, а новий прийняв право вимоги за договорами кредитів, в тому числі за Договором кредиту №0472/07/01-А, укладеним 03.12.2007 р. між АКБ «Форум» та відповідачем ОСОБА_1 . Відповідно до укладеного Договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» набуло прав кредитора відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 р. судом вирішено питання про заміну стягувача в даній справі - замість Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» визнано стягувачем Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕНЕВА».

08 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги №04/12-20-3, відповідно до умов якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №0472/07/01-А від 03.12.2007, укладеним між АКБ «Форум» та відповідачем ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал»..

Відповідно до ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.52 ЦК України підставою заміни кредитора є передання ним своїх прав іншій особі (відступлення права вимоги).

Згідно з положеннями ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Виходячи із цих норм, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року по справі №6-1355/10, провадження №61-12076св18.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява представника ТОВ «Вердикт Каптіал» є обґрунтованою в цій частині, а тому підлягає задоволенню.

Однак, вимоги заявника щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно пункту 17.4. розділу VIII Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням суду) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до ч. 1 ст. 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного Суду у від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13, від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 242/2375/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 202/20331/13-ц.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України).

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Заявником в порушення вимог ст.81 ЦПК України не надано суду доказів втрати виконавчого листа, що первісним кредитором виконавчі листи були пред`явлені до виконання у визначений законом строк та вчинялись дії для забезпечення виконання рішення.

Заміна кредитора у зобов`язанні не може свідчити про поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та не є підставою для його поновлення.

Таким чином, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, та з урахуванням пропуску визначеного Законом України «Про виконавче провадження» строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання без поважних причин, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви ТОВ «Вердикт Каптіал» в цій частині, в зв`язку з чим вона не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.442 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.

Замінити стягувача при виконанні заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 квітня 2012 р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором.

Замість Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕНЕВА» визнати стягувачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал».

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: