Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6002/20
Провадження 2-з/711/103/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року Придніпровський районний суд міста Черкаси в складі головуючого судді Кондрацької Н.М., за участі секретарі Мелещенко О.В., представника позивача ОСОБА_1 розглянувши заяву секретаря Черкаської міської ради Тищенка С.О. рол забезпечення позову по справі за позовом голови Черкаської міської ради Бондаренко А.В. до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, державного реєстратора - приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Старовойтова Олександра Сергійович про визнання незаконними та скасування записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в:

Секретарь Черкаської міської ради Тищенко С.О. звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна. Заяву обґрунтовує тим, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 216948485 від 20.07.2020 (далі - Інформаційна довідка), 26.12.2013, право власності на об`єкт нерухомого майна - магазин, загальною площею 21,2 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1 (далі - Спірний об`єкт) був зареєстрований державним реєстратором Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_4 за ОСОБА_5 . Номер запису про право власності/довірчої власності: 4091649. В подальшому, після смерті спадкодавця - ОСОБА_5 , об`єкт в рівних частинах прийняли у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Водночас, спірний об`єкт, стосовно якого було вчинено записи про право власності на нежитлове приміщення - магазин, не є нерухомим майном в у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», що підтверджується:

1) рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 09.12.2013 у справі № 711/8639/13-ц, відповідно до якого магазин, на який визнано право власності, є торгівельним павільйоном;

2) договором оренди землі, від 26.12.2007, згідно з яким в оренду, строком на 1 рік, передавалась земельна ділянка площею 22 кв.м. під існуючий торговий павільйон.

3) договорами пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою № 312 від 09.12.2011, № 399 від 19.10.2012, з яких чітко вбачається, що торгівельний павільйон розміщений на об`єкті благоустрою по АДРЕСА_2 є тимчасовою спорудою для подальшого оформлення Паспорту на розміщення Тимчасової споруди.

4) паспортом прив`язки тимчасової споруди на торговий павільйон загальною площею 24 кв. м., по АДРЕСА_2 , біля перетину з АДРЕСА_2 , виданого 18.10.2013 та продовженого 09.07.2015.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону, не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії. Таким чином, вказані вище записи про право власності/довірчої власності № 4091649, № 186920, № 18691938 є незаконними та підлягають скасуванню у зв`язку із порушенням державним реєстратором норм Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, у редакції чинній на час державної реєстрації прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно із ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. У відповідності до п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: - на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; - які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, їм земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах «а» і «б» пункту 4 цього розділу. Таким чином, реєстрація вказаної тимчасової споруди як об`єкта нерухомого майна дає право власнику такого майна в силу положень ст. ст. 120, 134 Земельного кодексу України набувати права користування (власності) на земельні ділянки, що знаходяться у комунальній власності, поза конкурсом (аукціоном). Частиною першою ст. 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних - або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому, згідно з ч.3 ст.150 цього ж Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова тема дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення пишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необгрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»). У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ значив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, оновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, Активний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 1008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову (п. 6Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»). Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів убезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра вернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про убезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлений виконання рішення суду в разі задоволення позову».? Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосовувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського одна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Вказаний предмет позову взаємопов`язаний із таким способом забезпечення позову як заборона суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна, у даному випадку - магазину, загальною площею 21, 2 кв.м., розташованому в АДРЕСА_1 . Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції має впевнитись, що забезпечення є співмірним із заявленими позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заборона на відчуження вказаного майна, не позбавляє власника права володіння та користування цим майном. У той же час, як вказаний захід забезпечення убезпечує Позивача від ускладнень у майбутньому виконання рішення суду, оскільки скасуванню за результатами розгляду спору підлягатиме конкретна реєстраційна дія (запис). У свою чергу, відчуження нерухомого майна призведе до вчинення нового запису у державному реєстрі, а відтак неможливості виконати рішення суду, оскільки не може бути скасована реєстраційна дія, що вже вичерпала свою дію (не є активною). Таким чином, відчуження майна створить обставини, за яких Позивач буде вимушений знов звертатись до суду з метою скасування наступної реєстраційної дії.

Просить суд забезпечити позов Черкаської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, державного реєстратора - приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Старовойтова Олександра Сергійовича про визнання незаконними та скасування записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, шляхом заборони всім об`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером № 01 (номер запису про право власності/довірчої власності: 4091649); Заборонити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо розпорядження об`єктом нерухомого майна -магазином, загальною площею 21, 2 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1 за реєстраційним номером № 01 (номер запису про право власності/довірчої власності: 4091649) до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, якщо заявник просить суд застосувати такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, та накладення арешту на майно, то в заяві необхідно вказати, про які самі дії йдеться; місцезнаходження майна.

Вивчивши матеріали справи, заяву секретаря Черкаської міської ради Тищенка С.О. про забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заяви в частині заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчудження об`єкта нерухомого майна магазину, загальною площею 21,2 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1 за реєстраційним номером № 01 до набранням рішення законної сили, в задоволенні іншої частини заяви, - відмовити.

Керуючись ст.ст.151,152,153 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчудження об`єкта нерухомого майна магазину, загальною площею 21,2 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1 за реєстраційним номером № 01 до набранням рішення законної сили.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Уповноважити позивача або його представника, за умови наявності документів, що підтверджують його повноваження, вжити необхідні заходи для виконання ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст буде виготовлений протягом п`яти робочих днів.

Головуючий: Н. М. Кондрацька