ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 658/4201/19 Головуючий в суді І інстанції Терещенко О.Є.
Номер провадження 22ц/819/1028/21 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів Кутурланової О.В.,

Майданіка В.В.,

секретар Юськів І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Вознюк Олександр Віталійович, на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є Каховська міська рада Херсонської області, про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

08.10.2019р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 8500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.02.2018 року позивач позичив відповідачу грошові кошти в сумі 11 000 грн, що підтверджується розпискою, відповідно до якої відповідач зобов`язується виплачувати по сімсот гривень з відсотками щомісячно. Станом на 08.10.2019 р. заборгованість відповідача становить 8 500 грн. Оскільки на неодноразові вимоги позивача повернути борг ОСОБА_2 не реагує, тому ОСОБА_1 звернувся до суду та просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 серпня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що зміст наданої позивачем розписки є суперечливим, не підтверджує укладання між сторонами договору позики, оскільки не підтверджує факт отримання відповідачем коштів, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення зазначеної позивачем суми як боргу за договором позики.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Вознюк Олександр Віталійович, посилаючись на помилковість висновків суду першої інстанції, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19.08.2020 р. скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Зокрема, судом не взято до уваги, що датою отримання відповідачем грошових коштів у борг є дата написання розписки, і ОСОБА_2 не заперечувала вказаних обставин в судовому засіданні. Крім того, судом не взято до уваги, що відповідно до домовленості сторін, останній платіж по розписці повинен був бути здійснений 15 червня 2019 року (11 000 / 700 грн на місяць = 16 місяців). На підставі викладеного скаржник вважає, що розписка містить всі необхідні умови для стягнення з відповідача частини неповернутих грошових коштів.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 08.10.2021р. залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_2 Каховську міську раду Херсонської області.

У відзиві на апеляційну скаргу Каховська міська рада Херсонської області доводи апелянта не визнає, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19.08.2020 року без змін. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що наявна в матеріалах справи розписка не містить відомостей, які б підтверджували факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошової суми, зокрема дати і місця складання розписки та момент виконання зобов`язання, номерів картки та карткового рахунку, з якої було отримано кошти в сумі 11 000 грн. Крім того, матеріали справи не містять доказів договірних відносин між ОСОБА_1 та банком.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлено наступне.

15 лютого 2018 року ОСОБА_2 російською мовою склала розписку наступного змісту: «Я ОСОБА_3 взяла взаймы с кредитной карточки у ОСОБА_4 сумму в размере одиннадцати тысяч грн и обязуюсь выплачивать по семьсот грн с процентами каждый месяц, а также обязуюсь выплачивать данную сумму даже после расторжения брака до полного погашения». (а.с.42)

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 зобов`язання з повернення позичених коштів у повному обсязі не виконала, ОСОБА_1 просить задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Каховського районного суду Херсонської області від 19 серпня 2020 року вказаним вимогам закону не відповідає.

Так, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем оригінал розписки відповідача від 15.02.2018р. не є доказом укладання договору позики між сторонами, оскільки не підтверджує факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Як вбачається зі змісту складеної ОСОБА_2 розписки від 15.02.2018 р., остання підтверджує факт отримання грошових коштів від ОСОБА_1 у розмірі 11 000 грн. Також вказана розписка містить умови щодо порядку повернення отриманих у борг грошових коштів по 700 грн щомісячно, які є істотними у розумінні ст. 1046, 1047 ЦК України.

Крім того, апеляційний суд враховує, що у поданому до Каховського міськрайонного суду Херсонської області відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 , від імені якої діяв адвокат Стукан Ю.О., також визнає факт отримання грошових коштів в сумі 11 000 грн від ОСОБА_1 (а.с.16)

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт виникнення між сторонами договірних відносин, які за своїм характером мають ознаки договору позики, оскільки позивачем підтверджено, а відповідачем визнається факт отримання останньою у позику грошових коштів в сумі 11000 грн, а тому висновок суду першої інстанції про недоведеність вказаних обставин є необґрунтованим.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій саме кількості, такого саме роду та такої саме якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За позицією позивача, визначене у розписці від 15.02.2018р. грошове зобов`язання відповідачем ОСОБА_2 виконано частково, сума неповернутих коштів станом на 08.10.2019р. складає 8500,00 грн.

Вказані обставини відповідачем не спростовані, будь-яких заперечень щодо розміру неповернутої позивачеві суми позики ані у відзиві на позовну заяву, ані у відзиві на апеляційну скаргу не наведено. Доказів сплати вказаної суми боргу відповідачем також не надано.

Посилання відповідача на ту обставину, що на моменту отримання ОСОБА_2 грошових коштів від ОСОБА_1 та складання розписки від 15.02.2018р. вона перебувала у шлюбі з позивачем, а тому вказані грошові кошти є спільним майном подружжя, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_2 не надано підтверджень, що між нею та позивачем виникли правовідносини з приводу поділу спільного майна подружжя, а не із договору позики грошових коштів. При цьому, розписка від 15.02.2018р. містить відомості про те, що ОСОБА_2 отримала кошти із застереженням щодо їх повернення, а не в якості спільних коштів подружжя.

Отже, встановивши, що ОСОБА_2 не виконала умов укладеного із ОСОБА_1 договору позики, оформленого розпискою від 15.02.2018р., факт отримання спірної суми коштів ОСОБА_2 підтвердила у поданому 20 грудня 2019 року до Каховського міськрайонного суду Херсонської області відзиві на позовну заяву, тому слід дійти висновку, що боржник ОСОБА_2 зобов`язана сплатити позивачу залишок суми основного боргу у розмірі 8 500,00 грн.

Разом з тим, у ході розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки судом не встановлено осіб, які прийняли спадщину після її смерті, тому на підставі ст. 1277 ЦК України Каховську міську раду Херсонської області залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача ОСОБА_2 , як орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що обов`язок з повернення невиплаченої частини боргу ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 покладається на Каховську міську раду Херсонської області в повному обсязі, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до пунктів 1,3 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Отже, оскаржуване судове рішення необхідно скасувати з підстав, передбачених статтею 376 ЦПК України, та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити, стягнувши з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 15 лютого 2018 року в сумі 8500,00 грн., але в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись 367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Вознюк Олександр Віталійович, задовольнити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 серпня 2020 року скасувати, постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Каховської міської ради Херсонської області на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 15 лютого 2018 року в сумі 8500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот грн. 00 коп.), але в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В.Кутурланова

________________ В.В.Майданік