Справа № 310/9739/19
19 листопада 2021 року м.Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області
у складі головуючого судді Богомолової Л.В.
при секретарі Рибалка Н.М.
розглянувши у судовому засіданні заяву представника позивача адвоката Безух Максима Ігоровича у порядку ч.8 ст.141 ЦПК України у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Бердянської філії Державного підприємства « Адміністрація морських портів України» про поновлення строків для оскарження наказів про накладення дисциплінарного стягнення, визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд -
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Безух М.І. звернувся до суду з заявою у порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.
Заява мотивована тим, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 11.05.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Позивач заявляв 4 позовні вимоги, з яких 2 вимоги були задоволені. При винесенні рішення судом не вирішено питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу. Загальна сума витрат на правову допомогу складає 20 000 грн та у зв`язку з тим, що з 4 позовних вимог задоволено 2 вимоги, стягненню підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн, які просить стягнути з відповідача Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Бердянської філії Державного підприємства « Адміністрація морських портів України».
11.11.2021 року від представника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Бердянської філії Державного підприємства « Адміністрація морських портів України» надійшли заперечення на заяву адвоката Безух М.І. про винесення додаткового рішення, в якій просять відмовити в задоволенні у зв`язку з порушенням ч.2 ст.270 ЦПК України.
З урахування положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України, присутність сторін не є обов`язковою, у зв`язку з чим суд вважає за можливим вирішити вказане питання за відсутністю сторін.
У зв`язку з цим, згідно з ч 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши заяву адвоката Безух М.І. про винесення додаткового рішення щодо судових витрат на правову допомогу, доводи, викладені у запереченні, оглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення по справі з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимого частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі -Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої Закону « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 року.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
З огляду на викладене суд відзначає, що ЦПК передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19).
Згідно з п.п. 3-6 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
З акту виконаних робіт про надання правової допомоги встановлено, що адвокатом Безух М.І. надавалися юридичні послуги ОСОБА_1 , які полягали в тому, що адвокат Безух М.І. складав позовні заяви, звертався з письмовими запитами, складав клопотання, заяви з процесуальних питань, ознайомлювався з матеріалами цивільної справи, приймав участь у судових засідання.
Доводи, викладені у запереченні, суд не приймає до уваги, оскільки представником позивача дотриманий строк подання до суду заяви про розподіл судових витрат на правничу допомогу, що є підставою для вирішення по суті питання про розподіл цих витрат.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142, 197, 270 ЦПК України, суд, -
Заяву представника позивача адвоката Безух Максима Ігоровича у порядку ч.8 ст.141 ЦПК України у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Бердянської філії Державного підприємства « Адміністрація морських портів України» про поновлення строків для оскарження наказів про накладення дисциплінарного стягнення, визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити .
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області Л. В. Богомолова