ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/127/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №710/407/19 Категорія: 307000000 Сакун Д. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Новікова О.М., Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б.

за участю секретаря:Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Балакіна Євгена В`ячеславовича на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 09 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Державний нотаріус Шполянської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Шполянського районного суду Черкаської області з вказаним позовом до ОСОБА_1 , який обґрунтовували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір сторін - ОСОБА_4 , яка заповіла їм трьом в рівних частках все своє майно, що належало їй на день смерті.

До складу спадщини увійшло таке майно: 1/2 частина будинковолодіння АДРЕСА_1 , 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0849 га, яка розташована в АДРЕСА_1 із призначенням: «Для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд», 1/2 частина земельної ділянки площею 0,3746 га, яка також розташована за вказаною адресою із призначенням: «Для ведення особистого селянського господарства», та земельна ділянка площею 2,33 га, яка розташована в межах Шполянської міської ради із призначенням: «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

Позивачки звернулись до нотаріуса із заявою про видачу їм свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 . Однак нотаріус відмовив у їх видачі з тих підстав, що у заявниць були відсутні правоустановчі документи на спадкове майно. Надати вказані оригінали документів нотаріусу вони не можуть, оскільки документи знаходяться у відповідачки.

Тому просили суд визнати за ОСОБА_2 та за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на таке майно: - по 1/6 частині будинковолодіння з прилеглими до нього будівлями та спорудами, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за кожною; - по 1/6 частині земельної ділянки площею 0,3746 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:001:2383, державний акт серії ЯЕ №614171); - по 1/6 частині земельної ділянки площею 0,0849 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:002:0351, державний акт серії ЯК №244699); - по 1/3 частині земельної ділянки площею 2,33 га, яка розташована в межах Шполянської міської ради із призначенням: «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий №:04:002:0026, державний акт серії ЯА №469286), а також просили стягнути на їх користь понесені ними судові витрати.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 28.05.2019 суддя Гончаренко Т.В. прийняла справу до свого провадження.

Ухвалою судді ОСОБА_5 . Звенигородського районного суду Черкаської області від 08.09.2020 справу прийнято до свого провадження.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 09 листопада 2020 року позов задоволено повністю.

Ухвалюючи рішення, суд виходив із того, що позов пред`явлено до належного відповідача, який є одним із спадкоємців, який не погоджується з розподілом часток у спадковій масі. Перешкодою для видачі свідоцтв про право на спадщину була відсутність у заявниць правовстановлюючих документів, які перебували у відповідачки.

Суд, оцінивши обставини справи у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність вимог позову.

Рішення оскаржено представником ОСОБА_1 в апеляційному порядку як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неправильно встановлено усі обставини у справі, що призвело до постановлення незаконного рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідачка не претендує на частки позивачок у спадковій масі, не оспорює їх права на спадкове майно. Вона так само позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на це майно. ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на майно, щодо якого відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, уповноважені видавати такі документи, або органи, які здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. ОСОБА_1 не є спадкоємцем, яка прийняла спадщину, тому не є належним відповідачем.

Позивачки не надали нотаріусу всі необхідні документи для оформлення спадкових прав.

Апелянт зазначає, що спір в даному випадку виник не з приводу визнання права власності на спадкове майно, а з приводу стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Крім того, судом невірно визначено частки у спадковому майні, оскільки суд не врахував, що ОСОБА_1 володіє 3/8 частинами усього домоволодіння. Позивачі мають право претендувати лише на 1/8 частини будинку, замість заявлених 1/6 частини, та на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,0849 га, замість заявлених 1/3 частини.

Посилаючись на такі доводи, представник відповідачки просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю, а судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на позивачів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 09.06.2015 (т.1 а.с.7).

ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 09.07.1993 (т.1 а.с.8) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 19.05.1995 (т.1 а.с.9).

ОСОБА_2 також є дочкою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 13.06.1956 (т.1 а.с.10) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 04.11.1974 (т.1 а.с.11).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 469286 від 20.07.2005, ОСОБА_4 на підставі розпорядження Шполянської райдержадміністрації №598 від 24.11.2004 належить земельна ділянка площею 2,33 га, розташована в межах Шполянської міської ради Черкаської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с.15).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №244699 від 01.11.2011 ОСОБА_4 на підставі рішення сесії Шполянської міської ради Черкаської області №15-16.22/V від 29.05.2007 належить земельна ділянка площею 0,0849 га, розташована за адресою АДРЕСА_1 , призначена для особистого селянського господарства (т.1 а.с.16).

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №614171 від 15.10.2007 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на підставі рішення сесії Шполянської міської ради Черкаської області №15-16.22/V від 29.05.2007 належить земельна ділянка площею 0,3746 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , призначена для ведення особистого селянського господарства по Ѕ частині кожній (т.1 а.с.14).

Згідно з свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок № НОМЕР_6 від 15.09.1982, ОСОБА_4 належала на праві приватної власності 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.212).

Відповідно до матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки вони не надали нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів. До нотаріуса також звернувся ОСОБА_6 , який діяв за довіреністю ОСОБА_1 , який просив нотаріуса не видавати спадщину після смерті ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_4 за життя заборгувала ОСОБА_1 значну суму коштів. В матеріалах спадкової справи також наявна розписка від 02.12.2011, за якою ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_1 125 964,00 грн. як повний розрахунок за купівлю-продаж Ѕ частини житлового будинку із надвірними спорудами та 3-х земельних ділянок), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.149-162).

Постановами від 07.12.2018, винесеними нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті їх матері ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю оригіналів правоустановчих документів на спадкове майно (т.1 а.с. 12,13).

Згідно із заповітом від 23.11.2011, посвідченим приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Горбачем В.П., який зареєстровано в реєстрі за № 1595, ОСОБА_4 , заповіла все належне їй на праві приватної власності майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, та все те що їй буде належати на час смерті, а також належні їй права та обов`язки на час смерті в рівних частинах своїм дочкам: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Належним чином завірена копія вказаного заповіту в матеріалах даної справи відсутня, однак факт наявності такого заповіту був встановлений постановою Апеляційного суду Черкаської області від 08.11.2018 у справі №710/775/17, яка набрала законної сили. Предмет спору та склад учасників у справі №710/775/17 подібні предмету та складу учасникам спору у даній справі. В силу ч. 4 ст. 81 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. А тому, колегія суддів враховує обставини, встановлені у справі №710/775/17.

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №41219950від14.08.2015, наданим приватним нотаріусом Горбачем В.П., зазначений заповіт від 23.11.2011 є чинним (а.с.152).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір щодо спадкових прав сторін після смерті їх матері, та зокрема, щодо розміру часток кожного із сторін у спадковій масі. Зі змісту апеляційної скарги слідує, що відповідачка не погоджується не тільки з підставами задоволення позову, а й з розмірами часток, визначених позивачам судом першої інстанції.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, про наявність спору між сторонами свідчать також численні судові рішення в інших справах між ними щодо спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За положеннями статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до змісту статті 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України.

Відповідачами в справах про визнання права власності у порядку спадкування мають бути інші спадкоємці за заповітом або за законом, які можуть претендувати на отримання у власність спадкового майна або заявляють свої вимоги щодо спадкового майна. Вимоги про визнання права власності на спадкове майно заявляються до органу місцевого самоврядування лише в тому випадку, коли інші спадкоємці за заповітом або за законом відсутні (див. постанову Верховного Суду від 14.09.2020 у справі №761/49188/18).

Відтак, за наявності заперечень відповідачки щодо розміру часток спадкоємців у спадковій масі позивачі правильно визначили належним відповідачем у даній справі ОСОБА_1 . За таких підстав, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі.

Скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що позивачі не надали нотаріусу усі необхідні документи, суд не врахував положення п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, якою визначено перелік документів, необхідних для проведення державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця. Такі твердження не беруться до уваги колегією суддів, оскільки предметом оскарження не є правомірність постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину. Для вирішення спору в порядку позовного провадження суду достатньо встановити факт наявності постанови нотаріуса про відмову в оформленні права на спадщину.

Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину врегульовано главою 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Відповідності до пункту 4.15 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до вимог статті 49 Закону України «Про нотаріат», яка узгоджується з положеннями глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В матеріалах справи містяться вмотивовані постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з відсутністю у заявників оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Отже позивачки скористались законними засобами захисту та реалізації своїх спадкових прав в позасудовому порядку.

Щодо розміру часток житлового будинку, які підлягають до спадкування, то колегія суддів вважає, що право власності ОСОБА_4 на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 підтверджується свідоцтвом № 2396 від 15 вересня 1982 року та рішенням апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року, постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року, а тому і спадкуванню між спадкоємцями підлягає 1/2 частина вказаного житлового будинку, тобто кожним із спадкоємців по 1/6 частині.

Доводи про зміну часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння до моменту відкриття спадщини не підтверджені належними доказами, тому не беруться до уваги колегією суддів.

Таким чином, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції не встановлено, тому колегія суддів відмовляє у задоволенні апеляційної скарги.

Понесені судові витрати, залишаються за скаржницею.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Балакіна Євгена В`ячеславовича залишити без задоволення.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 09 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 січня 2021 року.

Судді