"18" листопада 2021 р.
Справа № 642/2117/21
2/642/1193/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2021 р. м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) в складі:
головуючого судді Ольховського Є.Б.
при секретарі Алімурадовій Т.Я.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про припинення обтяження.
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся із позовом до ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України та до Міністерства юстиції України, в якому просить припинити обтяження нерухомого майна, зареєстрованого за реєстраційним номером обтяження 13271636, що було зареєстроване 20.11.2012 року Полтавською філією Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на підставі постанови старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України в Полтавській області Значенка С.В. від 19.11.2012 року про накладення арешту на належне "невизначене майно, все нерухоме майно" ОСОБА_1 .
30.01.2021 року позивач звернувся до Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою, в якій просив внести зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а самепогасити записи про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстру до 2013 року) обтяження "усього нерухомого майна ОСОБА_1 " реєстраційний номер 13271636 від 20.11.2012 року; підстава обтяження "Постанова про накладення арешту на майно, б/н, 19.11.2012, СУ УМВС України в Полтавській області, ст. слідчий в ОВС Значенко СВ.".На зазначену заяву Департамент реєстрації Харківської міської радинадіслав відповідь, в якій рекомендував ОСОБА_1 для скасування обтяження надати рішення суду або акторгану державної влади чи посадових осіб щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно у відповідності із вимогами ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року.
Крім того, 15.03.2021 року він позивач звернувся з листом до начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому просив надати роз`яснення, яким чином можна анулювати вищезазначене обтяження, враховуючи очевидність того факту, що обтяження було накладено помилково.На цей лист отримав відповідь за підписом начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), суть якого можна звести до того, що для проведення державної реєстрації припинення обтяжень на нерухоме майно треба мати один із документів, перелічених у ч. 2 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року.Із аналізу зазначеної норми Закону від 01.07.2004 року та аналізу обставин, що склалися у даному випадку, таким документом може бути тільки документ, названий у п. 1 ч. 2 ст. 27 цього Закону, а саме: судове рішення щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.
Зазначає, що внесенням обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна йому заборонено розпоряджатися належним йому нерухомим майном, тобто він повністю позбавлений цього права. Зокрема, він позбавлений права продати, подарувати чи іншим шляхом відчужити належне йому майно. Вважає, що у даному випадку, з урахуванням обставин, викладених у позовній заяві, єдиним належним засобом захисту його порушеного права може бути тільки подання негаторного позову до суду з вимогою про припинення обтяження належного йому нерухомого майна, яке зареєстрованена підставінеіснуючої постанови про накладення арешту на майно від 19.11.2012 року, нібито винесеної старшим слідчим в ОВС СУ УМВС України в Полтавській області Значенко С.В.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16.04.2021р. було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання .
05 травня 2021 року до суду надійшов відзив від представника Міністерства юстиції України від 30 квітня 2021 року, у якому зазначено, що Міністерство юстиції України не є тим органом, до повноважень якого віднесено поновлення порушених прав позивача, тобто не є належним відповідачем по справі.
Представником позивача 02 липня 2021 року надана відповідь на відзив, у якій він пояснив, що позов було заявлено до двох відповідачів: ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України та Міністерства юстиції України, оскільки згідно з даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 було зареєстроване Державним підприємством "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, яке на момент подання позову знаходилось у стадії припинення, а його засновником і головним органом управління ДП "Інформаційний центр" є Міністерство юстиції України (а.с. 121-124).
12 серпня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова підготовче провадження закрите та справу призначено до розгляду по суті.
Представник відповідача Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився. Судові повісткита інша кореспонденція надсилалися відповідачу за юридичною адресою, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань , але поверталися. Як вбачається із довідки про причини повернення судових повісток, адресат від отримання поштової кореспонденції відмовлявся (с.с. 132).
Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
На підставі вказаних положень ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином та своєчасно сповіщений про час та місце судового засідання.
Про причини неявки відповідач суд не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав посилаючись на вказані в ньому підстави.
Представники відповідача прохали визнати Міністерство юстиції неналежним відповідачем в справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Судом досліджені адвокатський запит представника позивача до ОСОБА_2 і відповідь на адвокатський запит, надану ОСОБА_2 , у якій ОСОБА_2 повідомив, що в його провадженні слідчого в ОВС СУ УМВС України в Полтавській області у 2012 році знаходилась кримінальна справа № 113230794, по якій ОСОБА_1 кілька разів допитувався у якості свідка. Ні по цій справі, ні по будь-якій іншій кримінальній справі, яка була в його проваджені, арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 ним не накладався, у тому числі не виносилася постанова про накладення арешту на майно ОСОБА_1 19.11.2012 року й відповідно така постанова не передавалася до Полтавської філії державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України (с.с. 64).
Із постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 05 листопада 2012 року вбачається, що постанова про порушення кримінальної справи № 11320794 судом скасована. Розгляд скарги ОСОБА_1 на постанову про порушення кримінальної справи проводився за участі слідчого Значенка С.В. (а.с. 28-31). Ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області апеляція прокурора на постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 05 листопада 2012 року залишена без задоволення (с.с. 32-40).
Із письмової відповіді за підписом заступника директора Полтавської філії Державного підприємства "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України на адвокатський запит від 10 квітня 2021 року, направлений на ім`я директора Полтавської філії Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України з проханням надати копію постанови про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 від 19.11.2012 року, вбачається, що зазначена філія знаходиться за тією ж адресою, що і філія ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, однак не є правонаступником ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України (с.с. 68-69, 70-71).
З метою отримання копії постанови про накладання арешту від 19 листопада 2012 року і припинення обтяження, у разі відсутності такої постанови, представник позивача 27 квітня 2020 року звертався до начальника управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації (м. Полтава). З відповіді на адвокатський запит вбачається, що вУправлінні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації запитуваний документ відсутній; запропоновано звернутись до будь-якого суб`єкта державної реєстрації з документами, визначеними у частині другій статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (с.с. 72-74, 75-76).
Відповідно до листа від 12 лютого 2021 року Департаменту реєстрації Харківської міської ради, 30 січня 2021 року ОСОБА_1 звертався до Департаменту із заявою щодо припинення обтяження, накладеного згідно з постановою про накладення арешту на майно від19.11.2012 року старшим слідчим в ОВС Значенко С.В. У задоволенні заяви відмовлено з посиланням на те, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, зокрема, судового рішення щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.Рекомендовано звернутися із заявою про припинення обтяження з документами, зазначеними у ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зокрема, з рішенням суду (с.с. 77-79, 80-81).
За приписами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу ( ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Згідно зістаттею 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.
Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У частині 1 статті 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (частина 1 статті 391 ЦК України).
Відповідно до статті1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (стаття13 Конвенції).
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року, обтяженняце заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.
Відповідно до частини 2 статті 27 Закону від 01 липня 2004 року державна реєстрація обтяжень може проводитися тільки при наявності підстав, перелічених у ній.
Судом встановлено, що реєстратором Полтавської філією ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України при реєстрації 20.11.2012 року обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 як підстава обтяження зазначена "постанова про накладення арешту на майно, б/н, від 19.11.2012, СУ УМВС України в Полтавській області, ст. слідчий в ОВС Значенко С.В." (с.с. 13), яка в дійсності у реєстратора відсутня й слідчим не виносилася.
Пунктом 1 частини 2 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"встановлено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, зокрема, судового рішення щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.
За наявності таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України про припинення обтяження підлягають задоволенню, і державна реєстрація обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 від 20.11.2012 року, зареєстрована Полтавською філією ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, підлягає припиненню, у зв`язку із відсутністю передбаченої законом підстави для обтяження.
Водночас суд вважає, що позовні вимоги до Міністерства юстиції України задоволенню не підлягають, у зв`язку із наступним.
У позовній заяві відповідачами зазначені Міністерство юстиції України та ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України.
Представник Міністерства юстиції України надав суду відзив на позов, у якому вказав, що вважає себе неналежним відповідачем по справі, оскільки не може відповідати за дії, вчинені державним реєстратором. Про те ж заявив у суді представник Міністерства юстиції України, надаючи пояснення.
Представник позивача надав суду додаткові пояснення, у яких зазначив, що на момент подання позову ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України знаходилось у стадії припинення. Тому були побоювання, що під час розгляду справи воно буде виключено з Реєстру. З урахуванням цього і тієї обставини, що Міністерство юстиції України є засновником ДП "Інформаційний центр", у позові другим відповідачем і було зазначено Міністерство юстиції України. Водночас з Витягу з ЄДР станом на 16 листопада 2021 року вбачається, що ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України з Реєстру не виключено, тобто воно до теперішнього часу має цивільну правоздатність і може бути відповідачем у цивільній справі у розумінні частини 4 статті 91 ЦК України. У цьому ж Витязі з ЄДР станом на 16 листопада 2021 року у графі "Дані про юридичних осіб-правонаступників" не зазначено, що Міністерство юстиції України є правонаступником ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. За таких обставин погоджується із тим, що Міністерство юстиції України не є належним відповідачем по справі.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року в справі №756/2298/18 (провадження №61-3976св21) вказано, що "пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження".
По цій справі зміст і характер відносин між учасниками справи підтверджують, що спір виник між позивачем ОСОБА_1 і ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. Міністерства юстиції України є неналежним відповідачем, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог до нього про припинення обтяження необхідно відмовити, задовольнивши вимоги про припинення обтяження до належного відповідача ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України.
Судові витрати залишаються за позивачем.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 30, 76, 81, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, частиною 1 статті 4, частиною 1 статті 15, частиною 1 статті 16, статтею 319, частиною 1 статті 321, статтями 386, 391 ЦК України, статтями 2, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень",
в и р і ш и в:
Позовну заяву задовільнити частково.
В іншій частині позов залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.
Повний текст виготовлено 18.11.21р.
Суддя Є.Б. Ольховський