Справа № 191/3850/20
Провадження № 2/191/1354/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гречко Ю.В.

за участю секретаря Омельченко К.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права приватної власності та житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 448/ф3, посвідченого Придніпровською товарною біржею24.12.1998 року, зареєстрованого Синельниківським бюро технічної інвентаризації 25.12.1998 року в реєстровій книзі № 100 за реєстром № 8509.

Ринкова вартість вищезазначеного житлового будинку складає 83 177(вісімдесят три тисячі сто сімдесят сім) 00 грн., згідно звіту про оцінку майна КП «СМБТІ» від 05 грудня 2020року.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 15 вересня 2002 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу належного ОСОБА_4 житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Розпорядження Синельниківського міського голови «Про перейменування вулиць та провулків у місті Синельниковому» № 31-р від 16 лютого 2016 року вулиця «Ярославського» в місті Синельникове перейменована на вулицю «Ярослава Мудрого».

Зі свого боку позивач виконав всі умови договору, передавши ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 23000 (двадцять три тисячі) 00грн. та отримав у власність дане нерухоме майно та правовстановлюючі документи на нього. ОСОБА_3 зобов язалася вчинити дії, необхідні для нотаріального оформлення укладеного між нею та позивачем договору купівлі-продажу до 01 грудня 2002 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_3 про отримання грошових коштів. Проте через деякий час ОСОБА_3 захворіла, у зв`язку з чим зобов`язання здійснити дії необхідні для нотаріального оформлення, передбачені договором не виконала. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 так і не виконавши перед позивачем своє зобов`язання.

Фактично позивач володіє вищезазначеним будинком з 2002 року, на свій розсуд та за власні кошти робить в ньому ремонти.

Позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 укладений 15 вересня 2002 року між ним та ОСОБА_3 .

До початку судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю.

Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 448/ф3, посвідченого Придніпровською товарною біржею24.12.1998 року, зареєстрованого Синельниківським бюро технічної інвентаризації 25.12.1998 року в реєстровій книзі № 100 за реєстром № 8509, ОСОБА_3 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Продаж вищевказаного житлового будинку було здійснено за домовленістю сторін за 23000 (двадцять три тисячі) гривень 00 копійок, які були отримані ОСОБА_3 від позивача, що підтверджується розпискою ОСОБА_3 про отримання грошових коштів.

ОСОБА_3 були передані позивачу правовстановлюючі документи на вищевказане майно.

Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу відсутнє.

Відповідно до ч.2 ст.47 чинного на той час ЦК України 1963 року якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідченням друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки Цивільний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року, норми ст.47 ЦК України 1963 року поширюються на дані правовідносини, які продовжують існувати.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Верховний Суд України в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.

Суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу житлового будинку, а тому

позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 2,3,10,11,76, 141, 200,206, 258, 259, 263-265 ,суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 15 вересня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: А1-1 житловий будинок, загальною площею 63,9 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м., а2-1 прибудова, А 3-1 прибудова, В сарай, П погріб, № 1,2 огорожа, хвіртка, № 3 водоколонка.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд може бути подана апеляційна скарга. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю. В. Гречко