11.01.2021 ЄУН № 337/395/20
Провадження № 2/337/31/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредун Д.С., при секретарі Шварцер Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мелех Д.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь позивача ОСОБА_1 суму страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника у розмірі 57600,00 гривень, а також - витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 гривень.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що 06.10.2017 року в результаті ДТП за участю автомобіля ВАЗ 111830 д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , була спричинена смерть пішохода ОСОБА_3 , який був батьком позивачки. ОСОБА_1 звернулась до страхової компанії про виплату їй страхового відшкодування - 115200 гривень у зв`язку із втратою годувальника, та 9600 гривень моральної шкоди. Відповідачем заява була задоволена частково, у зв`язку з чим недоплачену суму страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 57600 гривень, просить стягнути з відповідача в судовому порядку на користь позивачки.

Ухвалою судді від 26 лютого 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

23 березня 2020 року представником відповідача ОСОБА_4 подано заяву про залучення до участі у справі третьої особи ОСОБА_2 , а також відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Пояснила, що вказані в позові обставини мали місце, однак оскільки причиною ДТП стало невиконання пішоходом ОСОБА_3 п.п.а), б), г) п.4.14 ПДР України, розмір страхового відшкодування було зменшено до 67200 гривень.

Крім того 23 березня 2020 року представником відповідача ОСОБА_4 подано клопотання щодо необґрунтованості витрат на правову допомогу.

25 травня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мелех Д.О. подав відповідь на відзив, за змістом якого посилався на не встановлення провини пішохода ОСОБА_3 у події ДТП, та відсутності підстав для зменшення страхового відшкодування.

25 травня 2020 року представником відповідача ОСОБА_4 подано доповнення до клопотання щодо необґрунтованості витрат на правову допомогу.

28 травня 2020 року представник відповідача ОСОБА_4 подала заперечення на відповідь на відзив, в яких аргументувала зменшення страхового відшкодування судовою практикою.

Ухвалою суду від 07 липня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 .

До судового засідання представник позивача - адвокат Стефківський В.І., а також, безпосередньо сама позивачка ОСОБА_1 надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, та задоволення позову в повному обсязі.

Таким чином, з урахуванням наданих сторонами заяв по суті справи, заяв з процесуальних питань та доказів, суд вважає що повторна неявка учасників не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2017 року приблизно о 20:00 годині біля буд.№27 по вул. Задніпровській у м. Запоріжжя відбулась ДТП за участю автомобіля ВАЗ 111830 д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди, що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть №3492 від 07.10.2017 року, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис №6498.

Постановою слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області від 29 грудня 2018 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №000338 від 07.10.2017 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Згідно описової чистини вказаної постанови, за кримінальним провадженням була проведена судова автотехнічна експертиза №9-717 від 09.11.2017 року, за висновками якої, у діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідності вимог п.12.3 ПДР України. Водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути наїзд на пішохода. Оцінка дій пішохода ОСОБА_3 не проводилась. Також під час досудового розслідування слідчим було допитано ОСОБА_2 , та крім того потерпілу ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які не змогли точно відновити дії пішохода, та безпосередні обставини самого наїзду на пішоходу. Проаналізувавши вказані обставини, слідчий пришов до висновку, що пішоходом ОСОБА_3 не виконані вимоги п.п.4.14 а), б), г) ПДР України.

Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 111830 д/н НОМЕР_1 , станом на 06 жовтня 2017 року, згідно полісу №АК5656592, була застрахована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

10 серпня 2018 року ОСОБА_1 (на той час студентка денної форми навчання), в особі представника - адвокат Мелех Д.О., звернулась до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, і заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника - не менше 115200 гривень, а також моральної шкоди в розмірі 9600 гривень.

За вказаною заявою ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування на загальну суму 76800 гривень, яка включала в себе відшкодування моральної шкоди в розмірі 19200 гривень (по 9600 гривень ОСОБА_1 і ОСОБА_5 ), та відшкодування ОСОБА_1 у зв`язку із втратою годувальника в розмірі 57600 гривень.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно спір між сторонами склався щодо обґрунтованості зменшення суми страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника на 57600 гривень.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За ч.2 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання (ст. 1193 ЦК України, абз.6 п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Відповідно до ч.4 ст. 1200 ЦК України розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Розмір відшкодування може бути збільшений законом.

Таким чином, оскільки суть спору в даному випадку, є відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, зменшення розміру якої діюче законодавство прямо забороняє, керуючись ч.3 ст. 1193 ЦК України, суд вважає неправомірним зменшення такого страхового відшкодування з посиланням на ч.5 ст. 1187, ч.2 ст. 1193 ЦК України, п.36.3. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно п.27.2. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі на день настання страхового випадку була визначена у 3200 гривень.

Таким чином ОСОБА_1 , на умовах, встановлених п.1) абз.2 ч.1 ст. 1200 ЦК України, має право на отримання відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, у розмірі не меншим, ніж 115200 гривень, у зв`язку з чим, враховуючи вже виплачені їй 57600 гривень, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На переконання суду, таке вирішення спору відповідає як нормам діючого законодавства, так и принципам верховенства права і справедливості.

Частинами 1, 2 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, у відповідності до пп.)1 п)1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем судовий збір справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2020 року - 2102 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас пунктом 2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оскільки за результатами судового розгляду позов задоволено повністю, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Щодо компенсації позивачці витрат на правову допомогу слід зазначити таке.

За п.1) ч.3. ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2. ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.1) ч.2. ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно наданих представником позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_9 документів, ним сплачено адвокату Мелех Д.О. витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 гривень.

Як вказує ч.4. ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним: із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За п.2) ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Тобто при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, №37246/04).

Аналогічна позиція висловлена і у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) де зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, у суду виникають сумніви в розмірі таких витрачених коштів, з урахуванням їх завищеного розміру, а також - сплати коштів одним представником позивачки іншому, уповноважених на представлення інтересів ОСОБА_1 однією і тією ж довіреністю (від 05.03.2018 року).

Згідно ч.5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача щодо необґрунтованості витрат на правову допомогу, та з урахуванням складності справи, виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторін, - зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 3000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-5, 12, 13, 76-83, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю .

Стягнути зприватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (, адреса: вул. Борщагівська, 154, м. Київ, 03056) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) 60600 (шістдесят тисяч шістсот) гривень, які складаються із:

- 57600 гривень суми страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника;

- 3000 гривень витрат на правничу допомогу.

Стягнути зприватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (, адреса: вул. Борщагівська, 154, м. Київ, 03056) на користь судовий збір у розмірі 840(вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: Д.С. Бредун