Провадження № 22-ц/801/2155/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 рокуСправа № 127/13585/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.

суддів: Стадника І.М., Якименко М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справ в м. Вінниця цивільну справу №127/13585/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної Поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області про відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шиманського Віталія Миколайовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 серпня 2021 року, повний текст якого складено 09 серпня 2021 року, ухвалене в складі судді Іщук Т.П.

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту Патрульної Поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області про відшкодування шкоди. Свої вимоги мотививула тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 14 липня 1999 року позивачка є власником магазину, розташованого по АДРЕСА_1 . 05 серпня 2020 року о 10.00 год. за адресою магазину відбулася ДТП, де транспортний засіб «ГАЗ 3302», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, не впевнившись у безпечності маневру, здійснив наїзд на піднавіс магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», у зв`язку із чим піднавіс магазину зазнав механічних пошкоджень. Автомобіль залишив місце пригоди, тому позивачка викликала поліцію. На даний виклик прибув інспектор взводу №1 роти №1 БУПП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_4 та лейтенант поліції ОСОБА_5 , однак, жодних дій із оформлення ДТП та супутніх документів ними складено не було. Відповідно до листа УПП у Вінницькій області від 03 вересня 2020 року позивачці стало відомо, що протокол про адміністративне правопорушення за фактом ДТП 05 серпня 2020 року не складався. Лише внаслідок неодноразових звернень позивачки поліцейським складений протокол про адміністративне правопорушення лише 12 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_3 .

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 грудня 2020 року у справі №127/24583/20 провадження відносно ОСОБА_3 закрите у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 21 січня 2021 року зазначена постанова суду першої інстанції скасована, а провадження у справі - закрите у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ознайомившись із змістом постанови апеляційного суду від 21 січня 2021 року, позивачка звернулася із заявою на ім`я начальника УПП у Вінницькій області щодо притягнення працівників поліції до відповідальності, оскільки ними фактично порушені вимоги закону, через що ОСОБА_1 фактично позбавлена права на відшкодування шкоди. Згідно листа УПП у Вінницькій області від 16 квітня 2021 року №М-324/41/21/02-2021 за результатами службового розслідування до інспекторів роти №1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вжиті заходи дисциплінарного впливу.

Позивачка зазначає, що вартість відновлювального ремонту її майна за висновком спеціаліста становить 18 863,85 гривень, які, як зазначає позивачка, їй мають бути відшкодовані відповідачем на підставі ст. 22, 1173, 1174 ЦК України внаслідок бездіяльності та неналежного виконання поліцейськими вимог закону з метою відновлення її порушеного права, що не може бути здійснено шляхом звернення до особи, яка вчинила ДТП.

За таких обставин позивачка просила стягнути на її користь з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України відшкодування майнової шкоди у розмірі 18 863,85 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 серпня 2021року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної Поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області про відшкодування шкоди - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано доказів на підтвердження наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що на підставі ст. 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. За обставин про які вказує ОСОБА_1 та наданих нею доказів неможливо стверджувати, що спричинена їй шкода є наслідком саме протиправного діяння відповідача, а не якихось інших обставин.

В апеляційній скарзі представник позивача адвокат Шиманський В.М. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким позов задовольнити, стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 18863,85 гривень на користь ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було залишено поза увагою, що у зв`язку із неналежним виконанням (бездіяльність) працівниками відповідача вимог закону (неналежного оформлення матеріалів ДТП) ОСОБА_1 фактично завдано шкоди у вигляді реальних збитків в сумі 18863,85 гривень, які вона змушена понести з метою відновлення свого порушеного права, так-як саме через бездіяльність працівників відповідача та неналежне виконання своїх обов`язків ОСОБА_1 не має змоги звернутись безпосередньо до особи, яка вчинила ДТП, так як відсутні документи, що можуть стати відповідними доказами у відповідній цивільній справі.

На адресу Вінницького апеляційного суду від Управління патрульної поліції у Вінницькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованими. Просило в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будівлі магазину по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14 липня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курбатовою С. П., зареєстрованого в реєстрі за №2401.

05 серпня 2020 року за адресою магазину, належного позивачці, відбулася ДТП, за участю автомобіля «ГАЗ 3302», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на піднавіс магазину, що зумовило його пошкодження.

За даними висновку спеціаліста від 21 вересня 2020 року №01/21/09 вартість наявних пошкоджень з урахуванням витрат на демонтажні та монтажні роботи, без урахування ПДВ, станом на 21 вересня 2020 року складає 18 863,85 грн.

На звернення ОСОБА_1 . Управлінням патрульної поліції у Вінницькій області надана відповідь від 03 вересня 2020 року №М-805/41/21/01-2020 та повідомлено, що протокол про адміністративне правопорушення за вказаним ДТП не складався. За даним фактом працівниками УПП у Вінницькій області була відібрана заява та пояснення, котрі передані до Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

Однак 12 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №364152 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 грудня 2020 року закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постановою судді Вінницького апеляційного суду від 21 січня 2021 року вказану постанову судді суду першої інстанції скасовано, провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрите у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно листа Управління патрульної поліції у Вінницькій області від 16 квітня 2021 року №М-324/41/21/02-2021 на підставі звернення ОСОБА_1 відповідно до наказу УПП у Вінницькій області проведене службове розслідування з метою перевірки можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками управління. За результатами проведення службового розслідування до інспекторів роти №1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вжиті заходи дисциплінарного впливу.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

За ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні ст. 1174 ЦК України.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 28 січня 2019 року у справі № 686/7576/18, від 12 квітня 2019 року у справі № 686/10651/18, від 16 травня 2019 року у справі № 686/20079/18, від 22 травня 2019 року у справі № 686/24243/18-ц та від 31 липня 2019 року у справі № 686/22133/18, від 18 грудня 2020 року у справі № 686/25718/19, від 25 лютого 2021 року у справі № 686/27961/19.

Звертаючись до суду із даним позовом до відповідача, ОСОБА_1 вказує, що їй завдана шкода у вигляді реальних збитків у сумі 18 863,85 грн, необхідних для відновлення її майна, оскільки через неналежне виконання поліцейськими своїх обов`язків, стало неможливим як наслідок для неї стягнення коштів безпосередньо із особи, яка вчинила ДТП. Тобто фактично вказує на можливість стягнення вартості відновлювального ремонту пошкодженого піднавісу магазину після ДТП, спричиненого іншою особою, із відповідача.

Як зазначалося вище, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності при вирішенні кожного окремого спору про відшкодування шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. Неможливо заперечити, що внаслідок пошкодження піднавісу магазину, належного позивачці, їй завдана відповідна шкода у визначеному спеціалістом розмірі. При цьому, безумовно убачається, що за результатами службового розслідування УПП у Вінницькій області до працівників поліції були вжиті заходи дисциплінарного впливу згідно Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що свідчить про протиправність дій поліцейських під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо особи, яка вчинила ДТП.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачкою не надано доказів на підтвердження наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що на підставі ст. 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. За обставин про які вказує ОСОБА_1 та наданих нею доказів неможливо стверджувати, що спричинена їй шкода є наслідком саме протиправного діяння відповідача, а не якихось інших обставин.

З огляду на відсутність одночасно усіх обов`язкових умов настання деліктної відповідальності суд не вбачає підстав для покладення на державу обов`язку відшкодування на користь позивачки майнової шкоди та відповідно задоволення її позову.

Також суд першої інстанції під час ухвалення рішення правильно звернув увагу позивача,, що не притягнення особи до адміністративної відповідальності з будь-яких причин за порушення Правил дорожнього руху не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Винність такої особи у завданні шкоди у цивільній справі повинна бути доведена у загальному порядку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України ухвалив рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами та випливають із встановлених обставин, та визначив правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, внаслідок чого дійшов законного і обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Доводами скарг, які належним чином не доведені, висновки суду не спростовані.

Отже, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шиманського Віталія Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області 09 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: І.М. Стадник

М.М. Якименко