УХВАЛА

про забезпечення позову

17 листопада 2021 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Рядча Т.І., розглянувши заяву територіальної громади м.Херсона в особі Херсонської міської ради про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

Представник заявника звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з заявою про визнання майна ОСОБА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартири: АДРЕСА_1 відумерлою спадщиною та передати квартиру у власність територіальної громади м.Херсона в особі Херсонської міської ради.

Разом з подачею заяви заявник подав заяву, в якій просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 та заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстротарам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам та особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії ( реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває вказана справа. ОСОБА_1 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 померла. За інформацією відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради від 19.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована одна особа ОСОБА_1 . Враховуючи викладене, спадщину після смерті ОСОБА_1 ніхто не прийняв. Отже, у випадку невжиття заходів забезпечення позову, будь-яка заінтересована особа зможе в будь-який час щодо нерухомого майна здійснити будь-які дії, які б ускладнили чи унеможливили виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву та дослідивши надані заявником докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень наданих в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Отже, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням особі, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Згідно ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник звернулася до суду із заявою про визнання майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме квартири: АДРЕСА_1 відумерлою спадщиною та передати квартиру у власність територіальної громади м.Херсона в особі Херсонської міської ради. Після смерті ОСОБА_1 заводилась спадкова справа, проте спадщину після смерті померлої ОСОБА_1 прийнято не було.

Частиною 5 ст. 153 ЦПК України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Суд приходить до висновку, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення заяви, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 260 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Заяву територіальної громади м.Херсона в особі Херсонської міської ради про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 та заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстротарам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам та особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії ( реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.І.Рядча