Справа № 342/834/20
Провадження № 2/342/71/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І-М.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частку житлової квартири в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.02.2007 квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної спільної сумісної власності : позивачці, її чоловіку ОСОБА_4 та дочці (відповідачці) ОСОБА_5 . У відповідності до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13616855 від 19.02.2007 право спільної сумісної власності на квартиру було зареєстроване за вище переліченими особами. Ніхто із співвласників не звертався за виділом своєї частки. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 . Записами у будинковій книзі доводиться, що на час смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який був зареєстрований по АДРЕСА_2 з числа спадкоємців першої черги за законом разом з ним були зареєстровані та проживали : позивачка та відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася у Городенківську РДНК для успадкування належної чоловікові частки квартири. Однак, державний нотаріус відмовила їй у видачі документів на спадщину на квартиру у зв`язку з тим, що видача свідоцтва про право на спадщину після смерті одного із співвласників спільної сумісної власності не може буди здійснена без визначення частки померлого в майні. Після смерті чоловіка позивачка фактично вступила в управління спадщиною, користується спадковим майном на власний розсуд, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може. Відповідно до Звіту про оцінку майна ЕТВО "Придністров`я" ринкова вартість житлової квартири АДРЕСА_1 становить 130 455 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового приміщення встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації.

05 січня 2021 року позивачкою подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме позивачка просить: визначити, що частка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/3 від усієї квартири; визнати за позивачкою право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

В підготовче засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце проведення підготовчого засідання по справі були повідомлені у встановленому законом порядку.

05 січня 2021 року до суду поступила заява, яка підписана сторонами, про визнання та затвердження мирової угоди. З поданої заяви слідує, що з метою врегулювання даного спору, на підставі взаємних поступок, сторони дійшли висновку та порозуміння з приводу заявлених у позові вимог й погодилися укласти між собою мирову угоду. З процесуальними наслідками, передбачених ст.ст.207, 208, 255, 256 ЦПК України сторони ознайомлені. Вважають, що умови мирової угоди не суперечать закону та не порушують права, інтереси сторін, тому просять визнати та затвердити мирову угоду, що додається до заяви і є вільним волевиявленням сторін по справі; провадження у справі закрити, судовий розгляд справи просять завершити без їх участі, про що розписалися.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 статті 198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи в підготовчому засіданні за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Із копії повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 11.05.2018 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області вбачається, що 24 травня 1980 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 9 від 24.05.1980.

Копією свідоцтва про народження відповідачки серії НОМЕР_2 , виданого 17.10.1984 районним відділом ЗАГС м. Городенка Івано-Франківської області стверджується, що ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Після реєстрації шлюбу 18.04.2004 з ОСОБА_9 , прізвище дружини було змінено з ОСОБА_10 на ОСОБА_11 , даний шлюб розірвано згідно рішення Городенківського районного суду від 17.12.2010, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0 від 27.11.2018. Після реєстрації шлюбу 23 червня 2011 року з ОСОБА_12 , прізвище дружини ОСОБА_13 було змінено з ОСОБА_11 на ОСОБА_14 , що доводиться копією свідоцтва про шлюб серїі НОМЕР_3 , виданого 23.06.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області.

Із копії свідоцтва про народження відповідача серії НОМЕР_4 , виданого 13.06.1981 Городенківським райвідділом загс Івано-Франківської області слідує, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Копією свідоцтва на право власності на нерухоме майно виданого 19.02.2007 Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження № 62/1047 від 21.12.2006 доводиться, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_13 .

Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13616855 виданий 19.02.2007 Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації свідчить про те. що в Коломийському МБТ в книзі № 2, номер запису 2288, реєстраційний номер 17881231 - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_13 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності /б/н/ 19.02.2007/Коломийське МБТІ/ розпорядження №62/1047 від 21.12.2006.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 55 років в м. Городенка, актовий запис № 61 від 26.05.2015, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 26 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Із копії довідки № 10224. виданої виконавчим комітетом Городенківської міської ради 18.09.2018 вбачається, що ОСОБА_4 на час смерті проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_2 , особи, що були зареєстровані з ним на момент смерті: дружина ОСОБА_1 , 1959 р.н., син ОСОБА_3 , 1981 р.н., дочка ОСОБА_8 , 1984 р.н., невістка ОСОБА_15 , 1982 р.н., внук ОСОБА_16 , 2004 р.н.

З наведеного сліду, що позивачка ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_8 , як спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , проживаючи на час смерті разом із спадкодавцем вважаються такими, що прийняли спадщину після його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Копією спадкової справи № 495/2018 наданою суду державним нотаріусом Городенківської РДНК Капріян С.В. стверджується, що 19.11.2018 позивачка ОСОБА_1 подала до Городенківської РДНК заяву про видачу свідоцтва на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 . 20.11.2018 відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_8 подали до Городенківської РДНК заяви про видачу свідоцтва на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54140755, виданий 19.11.2018 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою свідчить про внесення реєстраційного запису до Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи спадкодавця ОСОБА_4 , номер у спадковому реєстрі 63346946, номер у нотаріуса 495/2018.

Проте, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2253/02-31 виданої 09.11.2019 державним нотаріусом Городенківської РДНК Капріян С.В. ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спільній сумісній власності, а саме: квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , у зв`язку з тим, що за життя ОСОБА_4 не було визначено розмір його частки квартири, яка перебуває у спільній сумісній власності.

Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів № 8717 виданою 27.09.2018 ОКП "Коломийське МБТІ" стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації під реєстровим № 2288 квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності зареєстрована за ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_13 на підставі свідоцтва про право власності /б/н/ 19.02.2007/Коломийське МБТІ/ розпорядження №62/1047 від 21.12.2006/. З технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , складеного 10.10.2018, встановлено, що житлова площа 3-хкімнатної квартири становить 38,9 кв.м, загальна площа квартири 66,9 кв.м. Згідно Звіту про оцінку трьохкімнатної квартири, складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору №185 від 24.07.2020, ринкова вартість трьохкімнатної квартири загальною площею 66,9 кв.м в АДРЕСА_2 станом на 27.07.2020 становить 130 455 грн.

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Також, суд бере до уваги правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплену в п. 3.4. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Виходячи з аналізу наведених норм, суд вважає, що частки ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності складають по 1/3 частині, оскільки домовленості про розмір часток кожного між ними досягнуто не було, і цей факт визнається сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

05.01.2021 до суду поступила заява про визнання та затвердження мирової угоди, яка підписана сторонами, в якій вони просять суд визнати та затвердити мирову угоду, укладену 04.01.2021 року з метою мирного вирішення питання про розподіл спадкового майна, діючи свідомо, розумно та вільно, у тому числі без впливу, обману, помилки, будь-якого примусу, як фізичного так і психічного, бажаючи реального настання правових наслідків уклали мирову угоду на основі взаємних поступок, згідно з умовами якої вирішили:

1. Визнати, що частка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 , становить 1/3 від усієї квартири.

2. Визнати за ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , право власності на належну ОСОБА_4 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

3. Визнати, що із змістом ст.ст.207,208,255,256 ЦПК України ознайомлені, наслідки укладення даної мирової угоди та закриття провадження у справі ( в т.ч. положення законодавства, згідно яких затвердження умов мирової угоди приведе до закриття провадження у справі і неможливості повторного звернення до суду з тотожним позовом) їм роз`яснені та зрозумілі.

4. Визнати, що дана мирова угода є обов`язковою для сторін й одностороння відмова від даної мирової угоди не допускається.

5. Дана мирова угода складена в трьох оригінальних примірниках, що мають однакову юридичну силу по одному для кожної із сторін та для матеріалів цивільної справи до Городенківського районного суду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно вимог ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

У мировій угоді сторони зазначили про обізнаність щодо правових наслідків підписання та виконання такої угоди.

Суд вважає, що укладену між сторонами мирову угоду слід затвердити, оскільки її умови не суперечать закону та не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів інших осіб, є виконуваними, та на підставі п.5 ч.1 ст.255 ЦПК України провадження у справі слід закрити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 82, 197, 198, 200, 207, 208, 255-256, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити укладену між сторонами мирову угоду, за умовами якої:

1. Визнати, що частка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 , становить 1/3 від усієї квартири.

2. Визнати за ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , право власності на належну ОСОБА_4 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

3. Визнати, що із змістом ст.ст.207,208,255,256 ЦПК України сторони ознайомлені, наслідки укладення даної мирової угоди та закриття провадження у справі ( в т.ч. положення законодавства, згідно яких затвердження умов мирової угоди приведе до закриття провадження у справі і неможливості повторного звернення до суду з тотожним позовом) їм роз`яснені та зрозумілі.

4. Визнати, що дана мирова угода є обов`язковою для сторін й одностороння відмова від даної мирової угоди не допускається.

Закрити провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частку житлової квартири в порядку спадкування за законом.

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Гайдич Р. М.