Справа № 536/1111/21
Провадження № 2/536/760/21
16 листопада 2021 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Даніліної Ж.О., за участі секретаря Поколоти О. В., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кременчук за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою,
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 02 березня 2021 року у сумі 2 000,00 доларів США, три проценти річних у сумі 8,00 доларів США та судовий збір у сумі 908,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач 02 березня 2021 року надала у борг відповідачам 2 000,00 доларів США зі строком повернення до 03 травня 2021 року, про що власноручно вона склала розписку, яку було підписано відповідачами.
На вимогу 31 травня 2021 року повернути їй борг, відповідачі повідомили, що вони не мають грошей, а тому цього ж дня вони склали розписку, якою підтвердили факт отримання у позивача боргу у розмірі 2 000,00 доларів США.
ОСОБА_2 стверджує, що вона не єдина кому відповідачі винні гроші, а тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. При цьому, вказує, що оригінал розписки знаходиться у неї.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 серпня 2021 року відкрито провадження у справі №536/1111/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача адвокат Деречина О. В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Адвокат надала для огляду суду оригінали двох розписок, копії яких містяться у матеріалах справи.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Однак, відповідачі не повідомили причини неявки, до суду не зверталися із заявою про відкладення розгляду справи.
В установлений судом строк відповідачі відзив на позовну заяву не надали, тому відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись статтею 281 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив провести заочний розгляд справи.
Ураховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.
Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною 2 статті 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц.
Судом установлено, що 02 березня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якого ОСОБА_3 і ОСОБА_4 взяли борг у ОСОБА_2 у сумі 2 000,00 доларів США і зобов`язалися їх повернути до 03 травня 2021 року.
Однак, відповідачі борг не повернули, про що 31 травня 2021 року склали ще одну розписку, в якій зазначили, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 отримали 02 березня 2021 року від ОСОБА_2 борг у сумі 2 000,00 доларів США, який зобов`язуються повернути у строк 03 травня 2021 року.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона ? позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона ? позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів ? робити відповідні правові висновки.
Таким чином, між сторонами у цій справі виникли правовідносини з договору позики, умови якого ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у встановлений строк, а саме до 03 травня 2021 року, не виконали, що підтверджується наявністю у позивача оригіналів розписок, які було пред`явлено суду представником позивача у судовому засіданні.
Доказів належного виконання зобов`язання із повернення позики у термін, вказаний у розписках, відповідачами до суду не надано.
Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Суд ураховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №707/2606/16-ц про те, що дослідивши питання виконання боргового зобов`язання при наявності боргової розписки у кредитора, встановив, що наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
Зі змісту наявної у матеріалах справи розписки слідує, що предметом позики є грошові кошти в іноземній валюті - доларах США та зміст розписки не містить перерахунок суми боргу в еквівалент грошової одиниці України ? гривні.
Таким чином, ураховуючи, що кошти надані у борг відповідно до боргових розписок від 02 березня 2021 року та від 31 травня 2021 року відповідачами не повернуті та оригінали розписок знаходяться у позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача борг у сумі 2 000,00 доларів США.
Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів три проценти річних у сумі 8,00 доларів США, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд вважає за необхідне зазначити, що стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 Цивільного кодексу України, а тому вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Передбачене частиною 2 статті 625 вказаного Кодексу нарахування три проценти річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.
У частині 2 статті 625 Цивільного кодексу України прямо зазначено, що три проценти річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення, тому при обрахунку трьох процентів річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
Такі ж висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц та у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12.
Оскільки відповідачі вчасно борг за розпискою не повернули у строк до 03 травня 2021 року, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача три проценти річних у сумі 8,00 доларів США, за період з 04 травня 2021 року по 22 червня 2021 року (моменту пред`явлення позову до суду) за 43 календарні дні, виходячи із наведеного позивачем розрахунку: 2 000,00 доларів США*43 дні*3:100:365.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 12, 81, 83, 89, 141, 258, 282, 284, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою, задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики у сумі 2 000,00 доларів США та три проценти річних у сумі 8,00 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 454,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 454,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня складення його повного тексту. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про учасників справи:
Позивач ? ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Відповідач ? ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .
Відповідач ? ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .
Повний текст заочного рішення складено 19 листопада 2021 року.
СуддяЖ. О. Даніліна