Провадження № 2/344/4468/21
У Х В А Л А

19 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Антоняк Т.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Транс фінанс» про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Транс фінанс», вимогами якого просить: визнати незаконною бездіяльність ТОВ «Фінансова компанія «Транс фінанс» у непроведенні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 06-2/17Ф, укладеним 31.01.2007 року між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_1 , право вимоги за яким відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 29.12.2017 року між ПАТ «ВіЕС Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Транс фінанс», перейшло до ТОВ «Фінансова компанія Транс фінанс» за її заявою від 19.06.2021 року; зобов`язати ТОВ «Транс фінанс» провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 06-2/17Ф, укладеного 31.01.2007 року між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_1 , право вимоги за яким відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 29.12.2017 року між ПАТ'«ВіЕС Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Транс фінанс», перейшло до ТОВ «Фінансова компанія Транс фінанс» за її заявою від 19.06.2021 року відповідно до п.п.10 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Обґрунтовуючи підсудність даної справи Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області позивач посилається на частину 5 статті 28 ЦПК України, відповідно до якої позови про захист прав споживачів можуть пред`являтись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» зазначено, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті, які передують укладенню договору.

Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України, Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» тощо).

У вказаному законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору: про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, винагороди товариства, порядок розподілу товару, тощо. А у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Тобто, права особи, як споживача, охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Після укладання договору між сторонами виникають інші правовідносини, тому до спорів щодо виконання договору цей закон не може застосовуватись.

Як слідує зі змісту позовної заяви, позивачка просить суд зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме провести реструктуризацію заборгованості, при цьому позивачкою не обґрунтовано позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», шляхом визначення, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», яке могло б свідчити, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи вищевикладене, є безпідставним посилання позивача на ч. 5 ст. 28 ЦПК України, а отже підстав для розгляду справи Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за зареєстрованим місцем проживання позивача, суд не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з позовної заяви, місцезнаходження відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Транс фінанс» зареєстровано за адресою: вул. Софіївська, 10 м. Київ, 01001, що також підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше пяти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відтак, суд приходить до висновку, що справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Транс фінанс» про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії підлягає передачі за належною територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 31-А).

Керуючись ст.ст. 31, 187, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Транс фінанс» про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії направити за підсудністю для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 31-А).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Антоняк Т.М.