Справа № 450/2160/20 Провадження № 2/450/487/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 листопада 2021 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

за участю секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Пустомити в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (Відповідач 1) та ОСОБА_4 (Відповідач 2), третя особа приватний нотаріус Настасяк Олена Віталіївна, про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, повернення земельної ділянки та скасування запису про реєстрацію права власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в:

16.07.2020р. представник ОСОБА_5 - адвокат Масеха Б.О. звернувся від імені позивача до суду з позовом до відповідачів та просить: визнати недійсним (фіктивним) з моменту укладення Договір дарування земельної ділянки від 16.06.2020р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Настасяк О.В.; застосувати до даного Договору дарування наслідки недійсності правочину, а саме -повернути земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :01:005:0554, у власність ОСОБА_3 ; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на дану земельну ділянку за ОСОБА_4 , вчинений 16.06.2020 р. державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Настасяк О.В.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.06.2017р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений нотаріально посвідчений Попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким сторони зобов`язались у строк до 31.12.2017р. укласти договір купівлі-продажу (основний договір) земельної ділянки орієнтовно площею 0,2480 га.

Згідно умов даного договору, ОСОБА_3 зобов`язався з моменту укладення договору і до 31.12.2017р. , здійснити продаж земельної ділянки на користь ОСОБА_2 , а також підготувати всі документи, необхідні для нотаріального посвідчення основного договору.

На підтвердження наміру придбати дану земельну ділянку, ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_3 208 205,56 грн., та який до моменту визначеної Договором крайньої дати неодноразово звертався до ОСОБА_3 з вимогою укладення основного договору, однак такий не міг виконати даного зобов`язання, оскільки на все його майно було накладено арешт ще 13.06.2016р.

Зрозумівши, що ОСОБА_3 не має на міру укладати основний договір, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 сплачених коштів, 3-х % річних та інфляційних втрат. Заочним рішеннями Пустомитівського районного суду від 19.03.2020р. даний позов задоволено та прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 251 436,73 грн.

14.05.2020р. ОСОБА_3 подав заяву про перегляд заочного рішення, та одночасно в цей же час вчиняє дії про зняття арешту з усього належного йому майна.

15.06.2020р. ухвалою Пустомитівського районного суду задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку , кадастровий номер :01:005:0554.

Однак ОСОБА_3 , будучи обізнаним про заочне рішення суду від 19.03.2020р., та за наявності ухвали суду від 15.06.2020р. про арешт спірної ділянки, свідомо ігноруючи свої майнові обов`язки перед ОСОБА_2 , 16.06.2020р. укладає Договір дарування спірної земельної ділянки та безоплатно передає її ОСОБА_4 (ймовірно своєму синові).

Вважає, що таким чином ОСОБА_3 , з метою ухилення від цивільно-правової відповідальності перед ОСОБА_2 , передав безоплатно (подарував) належну йому земельну ділянку за Договором дарування , не маючи на меті реального настання правових наслідків за останнім. Такі дії відповідача свідчать про його недобросовісний намір створити штучні перешкоди для задоволення законних майнових вимог ОСОБА_2 та є підтвердженням фіктивності укладеного договору. Посилаючись на вимоги ст.ст.203, 215-216,234 ЦК України, позов просить задовольнити.

07.08.2020р. по справі відкрито загальне позовне провадження , відповідачам встановлено строк для подачі відзиву, однак такий не був поданий.

За заявою позивача , ухвалою суду від 07.08.2020р. накладено арешт на спірну земельну ділянку шляхом заборони нотаріусам та державним реєстраторам вчинення будь-яких реєстраційні дії з даним майном.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав з вище зазначених підстав, який просить задовольнити повністю. Додатково повідомив, що на даний час на підставі виданого судом виконавчого листа, відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з ОСОБА_3 згаданого боргу, та в процесі його виконання продана одна з належних ОСОБА_3 земельних ділянок, в результаті чого ОСОБА_2 повернуто біля 150 тис. грн., однак до даного часу борг повністю не сплачений.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин та не подали відзив на позов. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, так як представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Третя особа-приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Настасяк О.В. в судове засідання не явилася, однак подала письмові пояснення на позов, згідно яких вона дійсно 16.06.2020р. посвідчила договір дарування земельної ділянки, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Стверджує, що при вчиненні даної нотаріальної дії нею були дотримані вимоги діючого законодавства, та на той момент їй не було відомо про наявність у суді цивільної справи, предметом якої була відчужувана земельна ділянка, а дарувальник у тексті договору зазначив про відсутність судових спорів. Зазначає, що при вирішення спору покладається на суд та просить справу слухати у її відсутність ( а.с.87).

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Конституцією України ( статті 3,21,24,55 ) встановлено, що всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, права і свободи людини, громадянина захищаються судом відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках. Збирання доказів не є обов`язком суду.

У відповідності зі ст.81 ЦПК України, на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що 23.06.2017р. між ОСОБА_3 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) був укладений Попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким сторони зобов`язались у строк до 31.12.2017р. укласти договір купівлі-продажу (основний договір) земельної ділянки орієнтовно площею 0,2480 га, розташованої у с.Бережани Пустомитівського району( а.с.18-19).

Згідно п.5 Договору, для забезпечення виконання умов договору, Покупець передає Покупцю 208 205,56 грн., що еквівалентно 8 тис. дол. США. Договір посвідчений нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за №555.

У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження, станом на 06.06.2020р. земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер :01:005:0554, з 04.03.2019 р. значиться зареєстрованою на праві приватної власності за ОСОБА_3 ( а.с.20).

Як слідує з Договору дарування земельної ділянки , укладеного 16.06.2020р., ОСОБА_3 ( ОСОБА_6 ) подарував ОСОБА_4 (Обдарований) земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :01:005:0554.Договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Настасяк О.В. та зареєстрований в реєстрі за №464( а.с.104-105).

Згідно пункту 6 Договору, Дарувальник свідчить, що: земельна ділянка під забороною (арештом) не перебуває; щодо неї відсутні судові спори; внаслідок дарування земельної ділянки не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб; земельна ділянка вільна від обтяжень, а також інших прав щодо неї у третіх осіб.

У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження, станом на 16.06.2020р., земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер :01:005:0554, з 16.06.2020р. значиться зареєстрованою на праві приватної власності за ОСОБА_4 на підставі Договору дарування від 16.06.2020р. Рішення про державну реєстрацію права власності здійснено державним реєстратором -приватним нотаріусом Настасяк О.В., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 236 ( а.с.23-24).

Згідно Ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.06.2020р., прийнятої у справі №450/4040/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за попереднім договором у розмірі 249 767,39 грн., суд в порядку забезпечення позову наклав арешт на належну ОСОБА_3 земельну ділянку кадастровий номер :01:005:0554( а.с.33-35, 239).

19.03.2020р. Пустомитівським районним судом Львівської області у справі №450/4040/19 прийнято заочне рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 249 767,39 грн. за попереднім договором від 23.06.2017 року. (а.с. 29-32, 235).Рішення набрало законної сили 06.11.2020р.

В рішенні суду зокрема зазначено, що у зв`язку з укладенням 23.06.20217р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки, на виконання умов договору ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_3 208 205,56 грн. Однак основний договір не було укладено через дії ОСОБА_3 , зокрема такий до настання визначеної договором крайньої дати продажу позивачеві земельної ділянки (31.12.2017р.), не вчинив необхідних дій до подальшого зняття арешту з земельної ділянки, яка мала стати предметом договору купівлі-продажу.

Тому суд, у відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, вважає встановленими дані обставини та такими, що не потребують доказуванню,

10.11.2020р. Пустомитівським районним судом Львівської області у справі №450/4040/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, видано Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 249 767,39 грн. заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу від 23.06.2017р. (а.с.144).

05.02.2021р. приватний виконавець Ільчишин Л.В. винесла Постанову про відкриття виконавчого провадження №64398962 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 249 767,39 грн. заборгованості, в процесі виконання якого 20.05.2021р. за результатами проведених електронних торгів, продана за 156 000,00 грн. належна ОСОБА_3 земельна ділянка кадастровий номер :01:005:0416( а.с.145-150, 208-209).

За рахунок коштів, отриманих в результаті реалізації даного належного ОСОБА_3 майна, його заборгованість перед ОСОБА_2 частково була погашена, та станом на 14.07.2021р. становить 121 094,05 грн.( а.с.210).

У відповідності зі ст. ст. 3,13 ЦК України, однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в іншій формі.

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 234 ЦК України встановлено, що фіктивним є правочин, який вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законом.

У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність з підстав, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків , крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Таким чином судом встановлено, що 23.06.20217р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, на виконання умов якого ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_3 208 205,56 грн., однак основний договір не було укладено з вини ОСОБА_3 , та який, будучи зобов`язаний повернути отримані від ОСОБА_2 дані кошти, не повернув їх добровільно, у зв`язку з чим останній змушений був звертатися до суду, який прийняв рішення про примусове стягнення таких коштів.

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_3 , будучи обізнаним про рішення суду від 19.03.2020р. про стягнення з нього згаданого боргу за невиконання умов попереднього договору, та за наявності ухвали суду від 15.06.2020р. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку, з метою ухилення від цивільно-правової відповідальності перед ОСОБА_2 , передав безоплатно належну йому земельну ділянку за Договором дарування , не маючи на меті реального настання правових наслідків за останнім.

Такі дії відповідача ОСОБА_3 свідчать про його недобросовісний намір створити штучні перешкоди для задоволення законних майнових прав ОСОБА_2 та є підтвердженням фіктивності укладеного 16.06.2020р. договору дарування земельної ділянки. Тому такий договір слід визнати недійсним (фіктивним) з моменту його укладення.

У зв`язку з визнанням договору даруваннянедійсним, до даного Договору слід застосувати наслідки недійсності правочину, а саме повернути земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :01:005:0554, у власність ОСОБА_3 .

Як наслідок, у зв`язку з визнанням недійсним Договору дарування земельної ділянки площею 0,1га, кадастровий номер :01:005:0554 та повернення її попередньому власнику, слід скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на дану земельну ділянку за ОСОБА_4 , вчинений 16.06.2020р. державним реєстратором - приватним нотаріусом Настасяк О.В.

В даному випадку суд, у відповідності зі ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, враховує висновки, викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019р. у справі №367/2022/15-ц, про те, що скасуванню підлягають саме запис про проведену державну реєстрацію прав, а не рішення суб`єкта державної реєстрації прав.

З врахуванням встановленого суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, тому підлягають повністю до задоволення.

Крім того позивач, звернувшись до суду, поніс витрати пор сплаті судового збору в загальному розмірі 6 604,45 грн. Оскільки позов задоволено повністю, тому згідно ст.141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути понесені позивачем судові витрати у розмірі по 2 302,23 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. ЦК України, ст.ст.10, 13,76-81,141,258-259, 263-265,273,280-282,351-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_2 задовольнити повністю. Визнати недійсним (фіктивним) з моменту укладенння Договір дарування земельної ділянкивід 16.06.2020р., укладений між ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Настасяк Оленою Віталіївною, зареєстрований в реєстрі за № 464.

Застосувати до Договору дарування земельної ділянки від 16.06.2020р. наслідки недійсності правочину, а саме - повернути земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :01:005:0554, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 236 , у власність ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_1 ).

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1га, кадастровий номер :01:005:0554, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 236, за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), вчинений 16.06.2020 р. державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Настасяк Оленою Віталіївною.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 9( РНОКПП НОМЕР_3 ), понесені позивачем судові витрати у розмірі по 2 302,23 грн.( дві тисячі триста дві гривні 23 копійки), з кожного.

Скасувати арешт та заборону на вчинення дій земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :01:005:0554, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 236, зареєстрованою за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), накладені ухвалою Пустомитівського районного судуЛьвівської області від 07.08.2020р.

Дане заочне рішення може бути переглянуте Пустомитівським районним судом Львівської області за письмовою заявою відповідачів, поданною протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рiшення без задоволення, заочне рiшення може бути оскаржено вiдповiдачами в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.273 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 17.11.2021 року.

Суддя М.О.Кіпчарський