233 Справа № 233/5602/20
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: Головуючої судді Каліуш О. В. , за участі секретаря судового засідання Франчук А. О., представника заявника ОСОБА_1 , представниці заінтересованої особи Василенко Г. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Шамардін Володимир Миколайович, на рішення старшого державного виконавця Костянтинівського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Камуз Вікторії Володимирівни, заінтересована особа Приватне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації,

В С Т А Н О В И В:

24.09.2021 ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на рішення старшого державного виконавця Костянтинівського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Камуз В. В., заінтересована особа ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації, в якій просить:

1.поновити строк для оскарження неправомірних дій старшого державного виконавця Костянтинівського відділу державної виконавчої служби у Краматорському району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Камуз В. В.;

2.скасувати постанову старшого державного виконавця Костянтинівського відділу державної виконавчої служби у Краматорському району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Камуз В. В. про арешт коштів боржника від 03.09.2021 у ВП № 66692473 в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_4 ;

3.зняти арешт з рахунку, що відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_4 .

В обґрунтовування скарги заявник послався на те, що заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2021 з нього на користь ПАТ « По газопостачанню та газифікації «Донецькоблаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації» стягнута вартість не облікованого обсягу природного газу у розмірі 120155,87, заборгованість за розподіл природного газу за період з січня 2020 року по грудень 2020 року в сумі 263,76 грн, три відсотки річних у розмірі 7929,00, інфляційні нарахування у розмірі 11816,05 грн, а всього -139564,68 грн. Крім того, з нього стягнуто судові витрати по сплаті позивачем судового збору у розмірі 2102,00 грн.

На підставі вказаного рішення, 08.06.2021 стягувачу видані два виконавчі листи на суму 139564,68 грн та 2102,00 грн, які останнім направлені на виконання до Костянтинівського ВДВС у Краматорському району Донецької області СМУЮ (м. Харків).

03 вересня 2021 року старшим державним виконавцем Камуз В. В. винесено постанови про відкриття ВП № 66692616 та ВП №66692473. Того ж дня, державним виконавцем винесено постанову про арешт його коштів.

Вважає, що дії державного виконавця Камуз В. В. щодо ухвалення постанови про арешт коштів боржника є протиправними, а постанова про арешт коштів підлягає скасуванню з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості 20 відсотків.

Він є інвалідом 2-ї групи та знаходиться на обліку в УСЗН Костянтинівської міської ради і отримує Державну допомогу 3 групи в розмірі 1769 грн, яка є для нього єдиним засобом існування.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 20.09.2021, він має картку (рахунок), на яку отримує соціальні виплати. На вказану карту може бути зарахована будь-яка виплата (переказ). Згідно із ч.1 ст. 25, ч.ч.1,2 ст. 26 ЗУ «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством. Відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством. У нього, крім державної допомоги інваліду, відсутні інші джерела доходів. По аналогії із заробітною платою, забороняється обмежувати право осіб вільно розпоряджатися наданою державою матеріальною допомогою.

При кожній виплаті державою матеріальної допомоги загальний розмірі усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків. Він погоджується на відрахування у такому розмірі.

Будучи обізнаним про те, що постановою у ВП № 66692473 накладено арешт на його банківський рахунок, на який надходить державна допомога інваліду, державним виконавцем не вчинено дій, які б запобігли порушенню його прав в частині обтяження банківського рахунку і не знято арешт з цього рахунку.

Згідно з 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

Скарга на дії державного виконавця подається протягом 10 днів з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. 13.09.2021 до Костянтинівського ВДВС було зроблено адвокатський запит на отримання постанови, винесених державним виконавцем. Після отримання документів, з метою урегулювання спору у позасудовому порядку, 20.09.2021 ним подано до Костянтинівського ВДВС заяву про зняття арешту коштів боржника. Після отримання 23.09.2021 відмови у задоволенні поданої заяви, 24.09.2021 відбулося звернення до суду із скаргою про відновлення його порушених прав. Тому вважає, що строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин.

Старший державний виконавець Камуз В. В. подала заперечення на скаргу (а.с.86-91), в яких просила у задоволенні скарги ОСОБА_5 відмовити, пославшись на таке.

Виконавчий лист № 233/5602/20 від 08.06.2021 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації вартості недооблікованого природного газу 120155,87 грн, заборгованості за розподіл природного газу за період з січня 2020 року по грудень 2020 у сумі 263,76 грн, 3%річних у сумі 7329,00грн, інфляції у розмірі 11816,05 грн надійшов на виконання до Костянтинівського ВДВС 02.09.2021.

03 вересня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку разом із супровідним листом направлено сторонам виконавчого провадження.

Разом з тим, державним виконавцем на підставі ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунка в банківських установах, яку згідно наказу міністерства юстиції України № 1203/5 від 16.04.2019 надіслано до виконання банкам учасникам обміну.

У скарзі заявник вважає дії державного виконавця щодо ухвалення постанови про арешт коштів боржника противоправними та посилається, зокрема, на довідку АТ КБ «ПриватБанк» від 20.09.2021, згідно із якою ОСОБА_3 має картку (рахунок), на яку отримує соціальні виплати.

Державний виконавець, як працівник органу державної виконавчої служби, відповідно до п 2 ст. 4 ЗУ «Про органи та осіб, який здійснює примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», повинний здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність, а з огляду на ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» - державний виконавець зобов`язаний: вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В силу пунктів 6, 7, 8 ч. 3 названої статті, державний виконавець при здійсненні виконавчих дій зобов`язаний: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.

Статтею 56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накласти арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установ, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 зазначеного закону, повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 цього закону.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківський установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування н банківський рахунок переходить у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов висновку верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі №6-535цс15.

Згідно із довідкою АТ КБ «ПриватБанк» № NN2FSPTINM92D1M0 від 20.09.2021, яка відкрита на ім`я ОСОБА_4 , має картку на яку отримує соціальні виплати. Також на вказану карту (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

При винесені постанови про накладення арешту на кошти боржника від 03 вересня 2021 року держаний виконавець визначив банківським установам порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику.

За таких обставин, рахунок боржника не відноситься до рахунків зі спеціальним режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплата тощо), та набули статусу вкладу, що також підтверджується позицією узгодженою з постановою Верховного суду Третьої судової палати Касаційного цивільного суду № 756/1927/16-ц від 03 лютого 2021 року.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27.09.2021 прийнято скаргу ОСОБА_5 на рішення старшого державного виконавця Костянтинівського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Камуз В. В. та призначено її до судового розгляду на 11 год 00 хв. 05 жовтня 2021 року (а.с.79-80).

Судовий розгляд цієї справи, призначений на 11-00 «05» жовтня 2021 року, 11-00 «28» жовтня 2021 року було відкладено за клопотання представника заявника адвоката Шамардіна В. М. у зв`язку із неможливістю прибуття у судове засідання з поважних причин.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги ОСОБА_5 підтримав повністю з підстав, наведених у скарзі, просив скаргу задовольнити.

Представниця заінтересованої особи Василенко Г. В. в судовому засіданні вимоги ОСОБА_5 не визнала в повному обсязі, просила скаргу відхилити, пославшись на те, що заявник жодної дії, спрямованої на добровільне виконання судового рішення не вчинив.

Державний виконавець Камуз В. В., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд скарги у її відсутність.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.

Судом установлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2021 № 233/5605/20 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «По газопостачанню та газифікації» «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації вартість необлікованого обсягу природного газу у розмірі 120155, 87 грн, заборгованість за розподіл природного газу за період з січня 2020 року по грудень 2020 року в сумі 263,76 грн, три відсотки річних у розмірі 7329,00 грн, інфляційні нарахування у розмірі 11816,05 грн, а всього 139564,68 грн, а також стягнуто судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Рішення суду набрало законної сили 20.05.2021.

08 червня 2021 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області стягувачу видані виконавчі листи у справі № 233/5602/20.

03 вересня 2021 року старшим державним виконавцем Костянтинівського ВДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Камуз В. В. відкриті виконавчі провадження за №№ 66692473, 66692616 з примусового виконання виконавчих листів № 233/5602/20 від 08 червня 2021 року, виданих Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «По газопостачанню та газифікації» «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації боргу у загальному розмірі 139564,68 грн, витрат по сплаті боргу у сумі 2102,00 грн (а.с.60-63).

З постанови старшого державного виконавця Костянтинівського ВДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Камуз В. В. про арешт коштів боржника від 03.09.2021 у ВП № 66692473 вбачається, що накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_2 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагорода приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 153761,15 грн (а.с.99-100).

Згідно із довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 20.09.2021 № NN2FSPTINM92D1M0 (а.с.79), ОСОБА_2 станом на 20.09.2021 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ), на яку отримує соціальні виплати. Також на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону №1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону №1404-VIII заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону №1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону №1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404-VIII).

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15.

Аналізуючи оскаржувану постанову на предмет її відповідності вимогам закону, що регулює ці питання, суд приходить до такого висновку.

В оскаржуваній постанові з назвою «про арешт коштів боржника» арешт накладений з метою забезпечення виконання рішення суду, керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Виходячи з невиконання рішення боржником і з наявності відкритого виконавчого провадження про стягнення грошової суми, виконавець мав всі законні підстави для винесення постанови про накладення арешту на майно, в тому числі на кошти боржника, що знаходяться на його рахунках у банках. Тому по змісту і суті постанова є законною і правомірною.

Щодо скасування постанови щодо накладення арешту на рахунок, то суд виходить з такого:

Розглядаючи скаргу в межах наведених в ній доводів, проаналізувавши зміст постанови, надані докази у їх сукупності і застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, судом не встановлено протиправності в діях виконавця і не встановлено підстав для скасування вказаної постанови у вказаній заявником частині.

За змістом постанови, в ній не накладено арешт на конкретний рахунок боржника.

Із змісту постанови державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника вбачається, що державний виконавець визначив банківським установам порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику.

АТ КБ «ПриватБанк», на яке нормами статті 52 Закону №1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

За таких обставин, рахунок ОСОБА_3 в АТ «ПриватБанк» не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу.

Зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону №1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Також арешт може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Таких же висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Статтею 447 ЦПК передбачено право сторони виконавчого провадження оскаржити такі дії/ бездіяльність виконавця, якими порушено їхні права чи свободи. Такого порушення у цьому випадку судом не встановлено.

Згідно ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За приписами ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій (ч.1) . Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч.2)

Враховуючи ту обставину, що заявником було застосовано досудовий порядок врегулювання цього спору, суд визнає поважними причини пропуску заявником строку звернення до суду з цією скаргою та вважає необхідним поновити заявнику строк на звернення до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Костянтинівського ВДВС Камуз В. В. від 03.09.2021.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки судом не встановлено протиправних дій або бездіяльності виконавця (в межах поданої скарги і викладених у ній доводів); не встановлено незаконності чи протиправності оскаржуваної постанови, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови та у задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись ст. 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження рішення старшого державного виконавця Костянтинівського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Камуз В. В.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Шамардін Володимир Миколайович, на рішення старшого державного виконавця Костянтинівського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Камуз Вікторії Володимирівни, заінтересована особа Приватне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації відмовити.

Повний текст рішення складено 19 листопада 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.В. Каліуш