Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2021 року справа № 542/455/21
провадження № 2-др/542/12/21
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Кашуби М.І.,
за участю секретаря судового засідання Нестеренко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Нові Санжари Полтавської області заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сенкевича Володимира Івановича в порядку ст. 141 ЦПК України у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокстройгаз» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, -
18 березня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокстройгаз» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками.
Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 листопада 2021 року позов задоволено та ухвалено:

- усунути перешкоди у користуванні товариством з обмеженою відповідальністю «Востокстройгаз» () земельною ділянкою площею 4,2698 га., кадастровий номер :00:006:0229, яка розташована на території Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району, Полтавської області, шляхом повернення її власниці ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ;

- усунути перешкоди у користуванні товариством з обмеженою відповідальністю «Востокстройгаз» () земельною ділянкою площею 4,2698 га., кадастровий номер :00:006:0227, яка розташована на території Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району, Полтавської області, шляхом повернення її власниці ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ;

- усунути перешкоди у користуванні товариством з обмеженою відповідальністю «Востокстройгаз» () земельною ділянкою площею 4,2698 га., кадастровий номер :00:006:0230, яка розташована на території Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району, Полтавської області, шляхом повернення її власниці ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокстройгаз» (), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 - 2 725 грн (дві тисячі сімсот двадцять п`ять гривень) сплаченого при зверненні до суду судового збору.

10.11.2021 представник ОСОБА_1 - адвокат Сенкевич Володимир Іванович звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокстройгаз» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, в якій прохав додатковим рішенням стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в частині витрат на правову допомогу та прямих витрат.

В судове засідання позивачка, її представник- адвокат Сенкевич В.І. не з`явилися. Позивачка надала до суду заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у її відсутність та у відсутність її представника.

Представник відповідача в судове засідання теж не з`явилась. Надала до суду заяву, у якій просила провестии судове засідання 17 листопада 2021 року у її відсутність.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву з додатками, оцінивши докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

За змістом положень ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За правилами ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Представником позивача до ухвалення рішення по справі на виконання вимог ст. 141 ЦПК України подано до суду заяву, у якій він зазначив, що докази розміру витрат, які позивачка сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, будуть подані до суду протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду (а.с. 205).

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Судом встановлено, що у визначений законом строк та відповідно до поданої в порядку ст. 141 ЦПК України заяви представником позивача подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій він просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Разом із заявою до суду надано акт прийому-передачі про надання правової допомоги від 05 листопада 2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 05/11-21 від 05 листопада 2021 року та докази направлення вказаних документів відповідачу.

При зверненні до суду з позовом позивачкою надано до суду договір про надання правової допомоги, укладений 05.03.2021 між позивачкою ОСОБА_1 та адвокатом Сенкевичем В.І.

Судом встановлено, що, відповідно до договору про надання правової допомоги, адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу позивачці, яка включає в себе: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів позивачки з питань усунення перешкод у користуванні відповідачем спірними земельними ділянками.

Відповідно до пункту 4.1. вказаного договору, сторони домовилися, що оплата послуг адвоката погодинно складає 1000 грн. Оплата за відвідування одного судового засідання складає 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн в межах одного засідання, незалежно від тривалості кожного засідання.

Відповідно до пункту 4.7 договору про надання правової допомоги, гонорар успіху оплачується у розмірі 10000 (десять тисяч) грн при досягненні позитивного результату по кожному пункту 1 розділу даного Договору окремо одон від одного.

Відповідно до акту прийому- передачі про надання правової допомоги від 05 листопада 2021 року (далі- Акт), ОСОБА_1 з одного боку, і адвокат Сенкевич Володимир Іванович з іншого боку, склали даний акт про таке.

« Вивчення документів, у тому числі відзивів на позов, додатків до відзивів, складання позовної заяви та заяви про зміну підстав позову, що стосується надання правової допомоги Замовнику в цивільній справі № 542/455/21.

Відповідно до договору від 05.03.2021 про надання правової допомоги Адвокат виконав, а Замовник прийняв.

1.Адвокат вивчив первісно надані документи пов`язані з визначенням права власності на три земельні ділянки та документи, які обтяжують право користування цими земельними ділянками: державні акти (три), Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Три); Договори оренди землі від 06.03.2009 (Три); Акти прийому-передачі земельної ділянки від 06.03.2009 (Три); Додаткові угоди від 14.08.2018 до договорів оренди землі від 06.03.2009 (Три), та склав договір про надання правової допомоги - 2 (Дві) години.

2.Адвокат попередньо визначився з наступними діями по захисту порушених прав Замовника, аналіз цивільного і земельного законодавства України пов`язаного з захистом порушених прав Замовника, надав рекомендації, які додатково надати документи та де їх витребувати - 2 (Дві) години.

3.Аналіз отриманої інформації та складання позовної заяви (з врахуванням наступних можливих уточнень, вивчень відзиву на позов, та підготування відповіді на відзив, інших клопотань та запитів адвоката) - 12 (Дванадцять) годин.

4.Прочитання та вивчення Відзиву на позовну заяву від 12.04.21 №123 з додатками, прочитання та вивчення Заяви свідка від 08.04.21 - (дві години, але цей час зараховується сторонами в пункт третій цього акту),

5.Враховуючи, що відповідач не визнав у відзиві факту на правочинах «Факсиміле» підпису представника орендаря, адвокат витратив дві години для подання заяви до експертної установи й отримання Висновку про те, що не тільки з боку орендаря «Факсиміле» підпису представника орендаря на всіх наданих документах, а й що підпис з боку орендодавця на Додаткових угодах виконаний технічними засобами, фактично УМИСНО приховавши зазначений ФАКТ (але цей час зараховується сторонами в пункт третій цього акту).

6.В зв`язку з отриманими висновками експерта, адвокат склав та надрукував Клопотання про приєднання до справи Висновку технічної експертизи документів та склав та надрукував Клопотання про витребування доказів та проведення судової технічної експертизи документів (одна година, але цей час зараховується сторонами в пункт третій цього акту).

7.В зв`язку з отриманими висновками експерта, адвокат склав та надрукував Заяву про зміну підстави позову по справі № 542/455/21 (три години, але й цей час зараховується сторонами в пункт третій цього акту)

8.Прочитання та вивчення Відзиву на позовну заяву від 23.06.21 №185 на шести сторінках, та перевірка судової практики в посиланнях - 2 (Дві) години.

9.Участь в 6 (Шести) судових засіданнях (13.04.21; 27.05.21; 10.06.21; 25.06.21; 28.09.21; 04.11.21).

З розрахунку 1000 грн. за одну годину (п.4.1 Договору) - сума становить (2+2+12+2) х 1000грн. = 18000 грн.

За 6 судових засідань : 6* 1500грн. = 9000грн.

Відповідно до умов підпункту 4.7 гонорар успіху за усунення перешкод по трьом земельні ділянкам складає : 3*10000грн.= 30000грн. (судом 04.11.2021 задоволено позов).

Загальна сума наданих послуг з правової допомоги становить :

18000грн. + 9000грн. + 30000грн. = 57000 грн.»

Також, до заяви про ухвалення додаткового рішення додана квитанція до прибуткового касового ордеру № 05/11-21 від 05 листопада 2021 року, згідно з якою прийнято від ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 05 березня 2021 року та акту від 05.11.2021 суму 57000,00 грн.

Надаючи оцінку зазначеним доказам, суд виходить з такого.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що у позовній заяві позивачкою визначено попередній (орієнтовний) розмір витрат на правничу допомогу у сумі 25000 грн.

При цьому, в акті прийому- передачі про надання правової допомоги вказана загальна сума наданих послуг з правової допомоги- 57000 грн, що більше ніж у два рази перевищує суму, яку позивачка визначила у попередньому (орієнтовному) розміру судових витрат, що на переконання суду є істотним перевищенням розміру заявлених витрат на правову допомогу.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

З наведеного слідує, що у разі істотного перевищення заявленої до відшкодування суми витрат на правничу допомогу сумі таких витрат, зазначеній у попередньому (орієнтовному) розрахунку, доведенню підлягають обставини, що позивачка не передбачала і не могла передбачити такого перевищення, а стягнення судом суми, що перевищуєє орінтовний (попередній) розрахунок допускається виключно у тому випадку, якщо стороною будуть доведенеі зазначені обставини.

Між тим, з наданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення та доданих до неї доказів слідує, що позивачкою взагалі проігноровано вказану вимогу закону, не зазначено доводів та не надано належних та допустимих доказів того, що вона не могла передбачити збільшення судових витрат на 32000 грн.

Зазначене є підставою для застосування судом наслідків, визначених ч. 4 ст. 141 ЦПК України, з огляду на що, суд не вбачає підстав для стягнення суми судових витрат в частині такого перевищення.

Крім того, позивачкою не виконано вимог закону щодо належного обгрунтування понесених витрат на правничу допомогу.

Так, відомості про здійснені адвокатом вид та обсяг робіт, зазначені у пункті 3 Акту в порушення вимог ст. 137 ЦПК України є неконкретизованими, не містять детального опису кожного виду робіт, здійснених адвокатом та зазначення конкретного часу, витраченого адвокатом на здійснення кожного виду таких робіт.

При цьому, зазначення у цьому пункті Акту таких видів робіт як аналіз отриманої інформації та складання позовної заяви з урахуванням можливих уточнень, вивчень відзиву, підготування відповіді на відзив, інших клопотань (без уточнення яких саме) і запитів (без уточнення яких саме) містить вказівку на майбутнє, що не відповідає правовій природі, суті та призначенню такого документа як акт прийому-передачі робіт. Зазначений документ повинен містити виключно відомості про вже виконані адвокатом роботи, а не про роботи, які можливо ним будуть виконані у майбутньому.

Водночас, суд зауважує, що докази на виконання таких видів робіт, що зазначені у пункті 3 Акту, як підготування уточнень, відповіді на відзив, запитів адвоката в матеріалах справи взагалі відсутні. Зазначені процесуальні документи до суду не подавались. Також не конкретизовано які саме ІНШІ клопотання мав на увазі адвокат.

Крім іншого, вказаний пункт Акту містить вказівку на витрачення адвокатом 12 годин на виконання робіт, які у ньому перераховані. При цьому, в Акті відсутня конкретизація часу, витраченого адвокатом на кожен вид робіт, а зазначено лише загальний час.

З огляду на те, що не знайшли свого підтвердження виконання адвокатом перелічених вище робіт (підготування уточнень, відповіді на відзив, запитів адвоката), а також приймаючи до уваги відсутність конкретизації часу, витраченого на кожен вид робіт, суд позбавлений можливості встановити час, витрачений адвокатом на аналіз отриманої інформації, складання позовної заяви та подання до суду клопотань, що, як види робіт зазначені у пункті 3 Акту та охоплюються загальним часом, в тому числі, не виконаних адвокатом робіт, що складає 12 годин.

Таким чином, суд не знаходить підстав для відшкодування вартості робіт, зазначених у пункті 3 Акту.

Крім того, на переконання суду, розмір витрат на правову допомогу, зазначений позивачкою не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Так, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

При цьому, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 4-7, 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись положеннями статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Ніколова проти Болгарії та Єчюс проти Литви , пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини, а також Верховного суду до застосування положень ст. 137, 141 ЦПК України суд, вирішуючи питання стосовно інших видів робіт, витрати на які просить відшкодувати представник позивача, зауважує, що розмір гонорару адвоката, з огляду на види, характер та обсяг робіт, а також витрачений на них час, що зазначені у пунктах 1, 2, 4, 5, 6, 7, 8, 9 Акту, вважає таким, що не відповідає критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності.

Між тим, з огляду на характер виконаних адвокатом робіт і обсяг наданих послуг, характер спору, складність справи, суд вважає, що зазначений позивачем розмір витрат на правову допомогу не відповідає також критерію реальності витрат на правничу допомогу.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, обумовленої договором про надання правової допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу та приходить до висновку про те, що з огляду на встановлені судом обставини, сума витрат на правову допомогу у дані справі, яка відповідає принципам справедливості, пропорційності та верховенства права становить 4000,00 грн.

На переконання суду, саме така сума гонорару адвоката є пропорційною до предмета спору.

Другу частину гонорару - «гонорар успіху» в сумі 30000,00 грн (по 10000,00 грн окремо за кожну позовну вимогу), суд вважає такою, що підлягає частковому відшкодуванню з таких підстав.

У постанові ВП ВС у справі № 904/4507/18 від 12 травня 2020р. суд підкреслив, що гонорар успіху є складовою частиною гонорару адвоката передбаченого договором про надання правової допомоги, і є дійсним зобов`язанням, яке відповідає статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

При цьому гонорар успіху є винагородою адвокату за позитивний результат у вирішенні спору.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачем було заявлено три позовні вимоги, які є однорідними за змістом, стосуються однорідних за змістом, предметним та суб`єктним складом правовідносин.

З огляду на що, представником позивача не було вчинено додаткових, в тому числі і процесуальних дій на обгрунтування кожної позовної вимоги окремо. Всі подані представником процесуальні документи та вчинені дії стосувалися однаковою мірою всіх трьох позовних вимог. Представником позивача було сформовано одну правову позицію, яка стосувалася одночасно всіх позовних вимог, представник позивача не вчиняв додаткових процесуальних дій, пов`язаних з обгрунтуванням правової позиції по кожній позовній вимозі окремо.

Приймаючи до уваги наведене, а також враховуючи предмет позову- матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, що складається з трьох аналогічних за змістом позовних вимог, відсутність додаткових зусиль зі сторони представника позивача на обгрунтування кожної позовної вимоги окремо, суд не знаходить підстав для обрахування суми гонорару успіху для кожної позовної вимоги окремо, а приходить до висновку про необхідність застосування цього інституту до предмету позову в цілому.

На переконання суду, стягнення з відповідача гонорару успіху за даних обставин справи окремо за кожною позовною вимогою суперечило б змісту поняття і правовій природі «гонорару успіху».

Таким чином, стосовно заявленої представником позивача суми гонорару успіху, суд виходячи із принципів справедливості, пропорційності та верховенства права, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, обумовленої договором про надання правової допомоги, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, приймаючи до уваги критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, дійшов висновку, що справедливим і співмірним є зменшення гонорару успіху та визначення його розміру 2000,00 грн.

Таким чином, загальна сума судових витрат складає 6 000,00 грн.

Стосовно прохання представника позивача- адвоката Сенкевича В.І. про відшкодування прямих витрат, суд зазначає наступне.

Так, положеннями ст. 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В свою чергу, до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З наведеного слідує, що законом не передбачено такого виду судових витрат, як прямі витрати. Між тим, доказів на здійснення таких витрат представинком позивача до суду не надано.

Водночас, суд зауважує, що закон зобов`язує сторони надати до суду докази здійснення ними судових витрат.

При цьому, судом встановлено, що представником позивача не було подано до суду доказів здійснення судових витрат, визначених ч. 2 ст. 133 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява представника позивача Сенкевича В.І. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу та прямих витрат - підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 81, 137, 141, 263-265, 270, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сенкевича Володимира Івановича в порядку ст. 141 ЦПК України у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокстройгаз» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками- задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №542/455/21 (провадження №2/542/286/21) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокстройгаз» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокстройгаз» (), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , судові витрати на правничу допомогу в сумі 6 000,00 (шість тисяч гривень).

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: с. Крута Балка, Новосанжарського району, Полтавської області, 39350;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Востокстройгаз», місцезнаходження: вул. Центральна, 11, с. Крута Балка, Новосанжарського району, Полтавської області, 39350.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.