Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , за участю секретаря судового засідання Дереклєєвої А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про втрату права користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Маріупольської міської ради №6/13-1265 від 22.11.2011 року «Про прийняття в міську комунальну власність гуртожитків: по АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , які знаходяться на балансі Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», гуртожиток по АДРЕСА_3 був безоплатно переданий у міську комунальну власність. На підставі особового рахунку ОСОБА_1 було надано ліжко-місце в кімнаті АДРЕСА_5 . Згідно інформації з довідки реєстру територіальної громади м.Маріуполя у кімнаті АДРЕСА_3 , з 25.07.2012 року зареєстрований ОСОБА_1 . Проте за вказаною адресою не проживає, двері були опечатані 11.03.2020 року, має заборгованість по сплаті комунальних послуг. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою надання житла для заселення категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Представник позивача - ОСОБА_2 наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав та зазначив, що мешкає у кімнаті АДРЕСА_5 , з 25.07.2012 року та по теперішній час, сплачує комунальні послуги. У день перевірки та складання акту обстеження 11.03.2020 року був відсутній за адресою мешкання та реєстрації, про його складання йому взагалі не було відомо. У підтвердження доводів, надав копії журналу реєстрації квитанцій та самі квитанцій про сплату комунальних послуг. На підставі цього, просив відмовити у задоволенні позову.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Згідно ст.18 Житлового кодексу України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Відповідно до ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення.

Згідно ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності.

Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК України не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, є підставою для визнання осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним.

Судом установлено, що рішенням Маріупольської міської ради №6/13-1265 від 22.11.2011 року «Про прийняття в міську комунальну власність гуртожитків: по АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , які знаходяться на балансі Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», гуртожиток по АДРЕСА_4 був безоплатно переданий у міську комунальну власність.(а.с.5-10)

Згідно інформації з довідки реєстру територіальної громади м. Маріуполя у кімнаті АДРЕСА_3 , з 25.07.2012 року зареєстрований ОСОБА_1 (а.с.11)

Відповідно до акту обстеження житлового приміщення від 06.05.2020 року, складеному комісією Управління міського майна Департаменту по роботі з активами, встановлено, що ОСОБА_1 у кімнаті не проживає, комунальні послуги не сплачує, двері було опечатано 11.03.2020 року.(а.с.14)

Згідно інформації УК «Кальміуська» щодо заборгованості по сплаті комунальних послуг, станом на 01.05.2020 року ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 2616,49 грн. (а.с.16)

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У відповідності до копії заяви ОСОБА_3 за підписом жильців гуртожитку по АДРЕСА_3 від 10.11.2020 року, останній мешкає в кімнаті АДРЕСА_5 з 25.07.2012 року. (а.с.57)

Згідно із копією квитанцій про сплату комунальних послуг ОСОБА_1 у серпні 2020 року сплачено за послуги централізованого опалення 1000 грн., за період з листопада 2020 року по грудень 2020 року за обслуговування будинку та прибудинкової території сплачено на загальну суму 468,61 грн., за послуги холодної води та стоків на суму 500,00 грн., та за послуги КП «Комунальник на суму 300 грн. (а.с.60-65)

Так, стороною позивача не було беззаперечно доведено, що ОСОБА_1 не проживає в кімнаті АДРЕСА_5 більше 6 місяців.

Між тим, свідок ОСОБА_4 у наданих суду поясненнях, підтвердив факт проживання ОСОБА_1 у кімнаті АДРЕСА_5 , з 25.07.2012 року та по теперішній час.

Суд критично ставиться до акту від 06.05.2020 року обстеження житлового приміщення, наданого позивачем в якості доказу, оскільки зміст цього акту було спростовано свідком ОСОБА_4 , а свідки в присутності яких цей акт було складено, в судовому засіданні допитані не були, клопотань про їх виклик не заявлялось.

Таким чином, аналізуючи досліджені докази, враховуючи, що позивачем не доведена постійна відсутність протягом 6 місяців відповідачів за місцем їх реєстрації, суд відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про втрату права користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: А. М. Іванченко