Справа № 439/356/21 Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/811/2105/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 06 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

В березні 2021 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися із позовною заявою до відповідача Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», у якій просять суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України розмірі 819 (вісімсот дев`ятнадцять) гривень 45 копійок, три відсотки річних у розмірі 194 (сто дев`яносто чотири) гривні 79 копійок, інфляційні витрати у розмірі 300 (триста) гривень, (і копійок, а всього разом 1314 (тисячу триста чотирнадцять) гривень 24 копійки; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок; стягнути з Публічне акціонерне товариство «HACK «ОРАНТА» на користь ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 819 (вісімсот дев`ятнадцять) гривень 45 копійок, три відсотки річних у розмірі 194 (сто дев`яносто чотири гривні 79 копійок, інфляційні витрати у розмірі 300 (триста) гривень, 00 копійок, а всього разом 1314 (тисячу триста чотирнадцять) гривень 24 копійки; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

В обгрунтування заявленого позову зазначають, що 29 вересня 2020 року поблизу смт. Лопатин Радехівського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «Пежо Експерт», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який не впорався з керуванням та з`їхав у кювет. Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля - ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Позивачі вказують, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 , володільця транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (поліс № АР 7075638).

Звертають увагу, що 04 листопада 2020 року на адресу відповідача направлена заява про виплату страхового відшкодування для сина та доньки загиблого - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Загальна сума вимог страхового відшкодування, заподіяного смертю ОСОБА_4 становить 60 000,00 гривень, з яких для ОСОБА_1 - 30 000,00 гривень моральної шкоди та ОСОБА_2 - 30 000 гривень моральної шкоди.

Позивачі акцентують, що листом № 09-02-20/45Д від 13 січня 2021 року відповідачем повідомлено про те, що рішення про виплату страхового відшкодування буде прийнято після отримання відповідачем, відповідного рішення по кримінальній справі за фактом даної ДТП, вказавши, що відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зупиняє розгляд справи до отримання вироку суду по кримінальній справі, який вступив в законну силу.

Позивачі стверджують, що в подальшому, 15 лютого 2021 року на адресу відповідача скеровано досудову вимогу про виплату страхового відшкодування (вих. № 000256/21) в якій просили невідкладно (протягом 7 календарних днів) провести виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у розмірі 60 000,00 гривень. Станом на день подачі позову Відповідачем не надано жодної відповіді та досудова вимога не виконана.

Позивачі вважають, що рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування є безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула третя особа - пасажир транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу автомобіля марки «Пежо Експерт», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , у силу вимог ст..ст. 1166, 1187 ЦК України та настає незалежно від вини.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 06 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України розмірі 819 (вісімсот дев`ятнадцять) гривень 45 копійок, три відсотки річних у розмірі 194 (сто дев`яносто чотири) гривні 79 копійок, інфляційні витрати у розмірі 300 (триста) гривень, 00 копійок, а всього разом 1314 (тисячу триста чотирнадцять) гривень 24 копійки.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 2 250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 819 (вісімсот дев`ятнадцять) гривень 45 копійок, три відсотки річних у розмірі 194 (сто дев`яносто чотири гривні 79 копійок, інфляційні витрати у розмірі 300 (триста) гривень, 00 копійок, а всього разом 1314 (тисячу триста чотирнадцять) гривень 24 копійки.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 2 250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». Вважає рішення суду незаконним. Звертає увагу на відсутність рішення у кримінальній справі щодо ОСОБА_3 щодо ДТП, в зв`язку з чим «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» правомірно зупинила розгляд справи щодо стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій. Вважає, що страхова компанія не порушила права позивачів, в зв`язку з чим позовні вимоги є безпідставними.

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Бродівського районного суду Львівської області та постановити нове рішення, яким відмовити позивачам у задоволенні їх позовних вимог. Судові витрати скаржник просить покласти на позивача.

27 серпня 2021 року від ОСОБА_5 , представника позивачів, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відмовити, а рішення Бродівського районного суду Львівської області від 06 травня 2021 року залишити без змін.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 28 жовтня 2021 року, є дата складення повного судового рішення - 15 листопада 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що із настанням страхового випадку у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» виникло зобов`язання щодо відшкодування позивачам моральної шкоди, розмір якої чітко визначений Законом, а оскільки таке зобов`язання не було виконання вчасно, у позивачів виникло право на стягнення з відповідача три відсотки річних та інфляційній втрати.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що 29 вересня 2020 року поблизу смт. Лопатин Радехівського району Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «Пежо Експерт», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , не впоравшись з керуванням з`їхав у кювет, внаслідок чого пасажир автомобіля - ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 9000782 від 29.09.2020 року, заявою про виплату страхового відшкодування Вих. 001332/20 від 04.11.2020 року, досудовою вимогою про виплату страхового відшкодування Вих. № 000256/21 від 15.02.2021 року, Листом № 09-02-20/45Д від 13.01.2021 року у справі № 20-32-39102, який виданий ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 02.10.2020 року (а.с. 6-7, 17, 25-31).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Автомобільний транспортний засіб марки «Пежо Експерт», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , був застрахований за полісом ОСЦПВВНТЗ, страховиком якого є ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», що підтверджується Полісом № АР7075638, діючий від 29.09.2020 року (а.с. 20).

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2014 року.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно вказаного Закону є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу ( ст. ст. 3, 5 Закону).

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. При цьому у даній статті не встановлено межі відшкодування таких витрат.

У ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст.23 цього Закону такою шкодою є шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 04.01.1986 року; свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 12.11.1983 року; свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 від 10.08.2007 року (а.с. 11, 13-14).

ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав за адресою: Львівська область, Бродівський район, с. Митниця. Разом з ним були зареєстровані та проживали: син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідкою № 544 від 22.10.2020 року, яка видана виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Бродівського району Львівської області (а.с. 18).

Відповідно до ч.ч.2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).

Відтак, незалежно від вини фізичної особи, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вжили заходи досудового врегулювання спору направивши на адресу страховика заяву про виплату відшкодування та досудову вимогу про виплату страхового відшкодування. Проте страховиком ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відмовлено у здійсненні виплати страхового відшкодування, оскільки на момент надсилання вимоги за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.09.2020 року проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000782 від 29.09.2020 року, а з огляду на статтю 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» пред`явлення вимоги можливе лише після набрання законної рішення у такому провадженні, що підтверджується заявою про виплату страхового відшкодування Вих. 001332/20 від 04.11.2020 року, досудовою вимогою про виплату страхового відшкодування Вих. № 000256/21 від 15.02.2021 року, Листом № 09-02-20/45Д від 13.01.2021 року у справі № 20-32-39102, який виданий ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (а.с. 6-7, 25-31).

Відповідно до частини 1 статті 1187 Цивільного кодексу України: «Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб». «Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку» (ч.2 ст.1187 ЦКУ).

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.

Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому факт завдання шкоди позивачам є встановленим.

Верховний Суд України 03.12.2014 року при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини водія в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Згідно п.35.1. ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п.35.2. ст.35 Закону до заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Положення статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні ДТП.

Частиною 36.1 статті 36 Закону передбачено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до вищенаведеної статті страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про зупинення розгляду справи Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено.

Згідно із нормами статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

29 вересня 2020 року мала місце дорожньо-транспортна пригода поблизу смт. Лопатин Радехівського району Львівської області, під час якої автомобільний транспортний засіб марки «Пежо Експерт», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 з`їхав у кювет, внаслідок якої пасажир автомобіля - ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Дані обставини справи не оспорювалися жодною із сторін та визнавалися кожною з них, тому з огляду на ч. 1 ст. 82 ЦПК України - не підлягають доказуванню.

З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).

Як вбачається із доказів по справі та доводів сторін - матеріали справи не містять жодних підтверджень наявності у ОСОБА_4 умислу на спричинення ДТП, а також немає жодних доказів, які б вказували на наявність непереборної сили, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої була спричинена шкода. Також докази по справі не містять жодних підтверджень того, що керування забезпеченим автомобільним транспортним засобом марки «Пежо Експерт», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди здійснювалось особою, відповідальність якої не застрахована.

За таких обставин, виходячи із засад цивільного судочинства, зокрема змагальності сторін та диспозитивності, враховуючи застереження статті 13 ЦПК України, яка вказує, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, суд приходить до переконання, що обставини наявності умислу потерпілого або непереборної сили під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29 вересня 2020 року перед судом не доведено, а відтак вони вважаються такими, що відсутні.

Судом встановлено, що за наслідками скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29 вересня 2020 року розпочато кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , проте на час розгляду справи досудове розслідування триває.

У такому випадку в позивачів немає можливості надати відповідачу вирок суду або постанову про закриття кримінального провадження, адже досудове розслідування у даному кримінальну провадженні продовжується та усі відомості, які отримані в результаті такого є таємницею досудового розслідування.

Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому, якщо встановлено факт заподіяння шкоди потерпілому, то встановлення факту підтвердження наявності або відсутності вини у діях заподіювача шкоди, у даному спірному деліктному правовідношенні не має значення для виникнення недоговірного зобов`язання.

07 вересня 2021 року від ОСОБА_5 , представника позивачів надійшла копія постанови про закриття кримінального провадження від 22 червня 2021 року, згідно якої, ОСОБА_3 , будучи особою, яка керувала транспортним засобом, своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть пасажира ОСОБА_4 , у зв`язку з чим ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, однак кримінальне провадження №0000782 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.2 ст. 286 КК України - закрито, у зв`язку із його смертю.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Тому, вина водія у вчиненні кримінального правопорушення не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.

У свою чергу доводи представника відповідача спростовуються положенням статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні ДТП.

У такому випадку відмова ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та такою, що порушує право позивачів на отримання страхового відшкодування.

За змістом норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

До даних спірних правовідносин застосовуються положення пункту 27.3. вищезгаданого закону, де страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку дітям (усиновленим). При чому законодавством встановлюється загальний розмір такого страхового відшкодування, який становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на день настання страхового випадку.

Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» у статі 8 встановлено, що мінімальна заробітна плата з 1 вересня 2020 року становить 5 000 гривень.

Загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 60 000 гривень (із розрахунку: 12 x 5 000 = 60 000) та підлягає стягненню з відповідача (страховика) на рахунок позивачів (дітей фізичної особи, якій заподіяно смерть джерелом підвищеної небезпеки) як за моральну шкоду. При цьому страхове відшкодування у розмірі 60 000 гривень (12 мінімальних заробітних плат) є граничним відшкодуванням моральної шкоди від страховика та підлягає пропорційному розподілу у рівних частках між позивачами.

Водночас на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик був зобов`язаний 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його позивачам. Проте ним вимоги даної норми виконано не було.

Як наслідок приписами пункту 36.5 ст. 36 вищезгаданого Закону закріплюється право осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування на отримання за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (яке сталося в наслідок вини страховика) пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Водночас нормами статті 625 ЦК України визначається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунки за період з 03 лютого 2021 р. по 22 квітня 2021 р. на заборгованість в розмірі 30 000.00 гривень:

- за період із 03.02.2021 року по 22.04.2021 року нараховується пеня в розмірі 819.45 гривень ( із розрахунку починаючи з 03.02.2021 по 04.03.2021 (днів: 30, облікова ставка НБУ х 2 : 12 = пеня 295.89 гривень; починаючи з 05.03.2021 року по 22.04.2021 року (днів: 49, облікова ставка НБУ х 2 : 13 = пеня: 523.56 гривень);

- відсотки річних за 79 днів становлять 194, 79 гривень (із розрахунку: 30000 х 3 х 79 / 365 / 100);

- інфляційні нарахування починаючи з 03 лютого 2021 року по 22 квітня 2021 року складають 300 гривень (із розрахунку: індекс інфляції за весь період = 1.0100000 (лютий 2021 р. -101%, березень 2021 р. - не встановлено, квітень 2021 р. - не встановлено).

Враховуючи наведено, суд прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки із настанням страхового випадку у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» виникло зобов`язання щодо відшкодування позивачам моральної шкоди, розмір якої чітко визначений Законом.

Окрім цього, на адресу суду, 28 жовтня 2021 року від скаржника надійшли докази щодо проведення виплати страхового відшкодування в користь позивачів по 30000 грн. кожному, однак даний доказ не впливає на законність оскаржуваного рішення, оскільки на момент ухвалення оскаржуваного його не існувало.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Бродівського районного суду Львівської області від 06 травня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» - залишити без задоволення.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 06 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник