15 листопада 2021 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Воронкова Д.В.,
при секретарі Бочарової М.П.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Артемвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, -
У зв`язку з вищевикладеним, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, в сумі 53 275,83 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2016 року по 07.08.2021 року в сумі 408 750,30 грн.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, просили суд розглянути справу без їх участі, не заперечували проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача ДП «Артемвугілля» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своє неявки не повідомив
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав:
З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що з 01.02.2010 року він знаходився у трудових відносинах з ДП «Артемвугілля» та на підставі наказу № 180/к від 28.02.2017 року його було звільнено за згодою сторін на підставі ст.38 КзПП України (а.с.7-9).
Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 , наданих Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 у 2014 році працював у Державному підприємстві «Артемвугілля» та йому нарахована заробітна плата за: серпень 2014р. в сумі 4325,37 грн., за вересень 2014р. в сумі 4696,78 грн., за жовтень 2014р. в сумі 4994,18 грн., за листопад 2014р. в сумі 4201,51 грн. яка в сумі складає 53 275,83 грн. (а.с.9-10).
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Зі змісту ч.7 ст.43 Конституції України, ч.1 ст.115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України.
Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата-це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Позивач стверджує, що відповідач не виконав своїх зобов`язань, щодо виплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 53 275,83 грн.
За специфікою трудових правовідносин, обов`язок щодо доказування у спорах про стягнення сум, які повинні бути сплачені працівникові при звільненні покладається саме на роботодавця.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача, а також те, що затримка розрахунку при звільненні позивача відбулася внаслідок істотних обставин, які б виключали винність відповідача.
Суд вважає доведеним факт наявності заборгованості саме у сумі 53 275,83 грн., яку необхідно стягнути з ДП «Артемвугілля» на користь ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку, суд приходить до наступного висновку:
На підставі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Суд виходить з вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, оскільки відповідач мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі на день його звільнення, дана невиплата була спричинена з вини відповідача, та остаточно заборгованість по заробітній платі до теперішнього часу залишається непогашеною, суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 01.04.2016 року по 07.08.2021 року в сумі 408 750,30 грн. (в межах заявлених позовних вимог).
Розрахунок середнього заробітку для таких виплат проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року(з наступними змінами), виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи, що передували події, з якою пов`язана відповідна виплата. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).
Отже, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2016 року по 07.08.2021 року включно складає: 306,16 гривень х 1335 днів (кількість днів затримки розрахунку) = 408 750,30 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов ОСОБА_1 задовольняється у повному обсязі, то судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі та на користь позивача сплачену ним суму судового збору в сумі 4087, 50 грн. щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Керуючись ст. 12, 13, 141, 259, 89, 264-265, 267, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги року ОСОБА_1 до ДП «Артемвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі не більше ніж за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду Д.В. Воронков