Ухвала

10 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 760/9599/19

провадження № 61-3090св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року у складі судді Шереметьєвої Л. А. та постанову Київського апеляційного суду від 20 січня

2020 року у складі колегії суддів: Андрієнко А. М., Соколової В. В., Вербової І. М.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського РУЮ у м. Києві між ним та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, актовий запис № 863.

У червні 2011 року подружжя придбало автомобіль марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 241 013,00 грн. Цей автомобіль був зареєстрований за відповідачем. 06 квітня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Незважаючи на те що згоди про добровільний поділ майна досягнуто не було, автомобіль «Volkswagen Jetta» залишився у користуванні відповідача. У 2017 році ОСОБА_2 без його згоди відчужила вказаний автомобіль на користь третіх осіб. Відповідно до даних інтернет-ресурсу

з продажу авто «Avto.ria.com» середня ринкова вартість автомобіля, подібного за своїми якостями автомобілю «Volkswagen Jetta», становить 285 500, 00 грн,

а відтак, вартість 1/2 його частини становить 142 750, 00 грн.

Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням уточнень, просив суд визнати автомобіль «Volkswagen Jetta», 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , спільним сумісним майном подружжя та стягнути з відповідача компенсацію вартості 1/2 частки у спільному сумісному майні - автомобіля «Volkswagen Jetta» у розмірі 142 750, 00 грн.

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Зустрічний позов мотивований тим, що 21 липня 2013 року подружжя придбало автомобіль «NISSAN QASHQAI», державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 197 667,00 грн, який за спільною згодою був оформлений на відповідача.

Перший внесок у сумі 59 667, 00 грн був сплачений в день придбання автомобіля за спільні кошти подружжя. 18 липня 2013 року між ОСОБА_1 і АТ «Креді Агріколь Банк» був укладений кредитний договір на отримання споживчого кредиту для придбання цього автомобіля. Поручителем за кредитним договором була вона, надала банку згоду на отримання позивачем кредитних коштів. Таким чином, іншу суму у розмірі 138 000, 00 грн позивач вніс як оплату вартості автомобіля 18 липня 2013 року за рахунок отриманого в АТ «Креді Агріколь Банк» кредиту. До розірвання шлюбу вона брала участь у погашенні кредиту. При розлученні сторони претензій один до одного з приводу майна не мали

і дійшли згоди, що автомобіль «Volkswagen Jetta», який був зареєстрований за нею, є її власністю і поділу не підлягає. Автомобіль «NISSAN QASHQAI», який був зареєстрований за ОСОБА_1 , залишається у нього. Оскільки автомобіль

є неподільною річчю і виділ в натурі належної частки є неможливим, вона має право на компенсацію частки вартості автомобіля.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд визнати автомобіль «NISSAN QASHQAI», номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року випуску, спільним сумісним майном подружжя, визнати право власності на цей автомобіль за позивачем, стягнути з позивача на її користь компенсацію дійсної ринкової вартості

у розмірі 1/2 частини оплати автомобіля та часткового погашення кредиту

в ПАТ «Кредит Агріколь Банк» до 06 квітня 2016 року включно в сумі

48 428,00 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено. Визнано автомобіль марки «Volkswagen Jetta», 2011 року випуску, спільним сумісним майном подружжя. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 142 750,00 грн компенсації.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за

ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля «NISSAN QASHQAI», державний номерний знакНОМЕР_2 , 2013 року випуску. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля «NISSAN QASHQAI». У решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 січня 2020 року скасовано рішення суду першої інстанції та постановлено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль «NISSAN QASHQAI», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року випуску. Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску. Стягнуто

з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 94 322,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У лютому 2020 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, з урахуванням уточнень, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду повністю та рішення суду першої інстанції в частині визнання автомобіля «Volkswagen Jetta» спільним сумісним майном подружжя та стягнення з неї компенсації

у розмірі 142 750,00 грн, ухвалити нове рішення, яким визнати за нею право власності на автомобіль «Volkswagen Jetta» та 1/2 частину автомобіля «NISSAN QASHQAI», в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2020 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт

8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті

2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102 грн.

У цій справі ціна позову становить 438 680 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 250 = 525 500 грн).

Отже, касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,тобто які не підлягають касаційному оскарженню.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується

у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня

1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки Верховним Судом відкрито касаційне провадження на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягають касаційному оскарженню, касаційне у справі провадження підлягає закриттю.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі № 760/9599/19 за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду

м. Києва від 09 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2020 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук