Справа № 523/2440/21
Провадження №2/523/2717/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"04" листопада 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань - Нестеренко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітніченко Оксани Анатоліївни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

В інтересах та від імені ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітніченко Оксани Анатоліївни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, звернувся адвокат Мацко Володимир Володимирович. В обґрунтування позовних вимог, адвокат зазначив, що 05.11.2020 року ОСОБА_1 , стало відомо про наявність відкрито виконавчого провадження, за яким приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інші доходи позивача. Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису № 27451 від 08.09.2020 року, що видане Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем. Адвокат зазначає, що виконавчий напис видано з порушенням законодавства України на підставі чого просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 27451 від 08.09.2020 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 177 ЦПК України.

Заявою від 09.03.2021 року (вх. № 6619) представником позивача адвокатом Мацко В.В., усунуто недоліки визначені ухвалою суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвалу суду, відповідачам запропоновано надати відзив на позову заяву.

Також, ухвалою суду від 29.03.2021 року витребувано від Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича копію матеріалів виконавчого напису № 27451 від 08.09.2020 року та копії всіх документів, що стали підставою для його вчинення.

На виконання ухвали суду, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., 26.07.2021 року (вх. № 21819) надано копії документів що стали підставою для вчинення виконавчого напису (а.с.44-57).

Ухвалою суду від 28.07.2021 року задоволено клопотання представника позивача, забезпечено позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 63231413.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28.07.2021 року підготовче засідання у справі закрито, призначено розгляд справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.79).

На адресу суду 03.11.2021 року (вх. № 8482) надійшло клопотання про закриття провадження у справі за підписом приватного виконавця Клітченко О.А., яке мотивоване тим, що позивач у справі не вірно визначила відповідачів у справі, а саме відповідачем зазначила приватного виконавця, а відтак не вірно обрала спосіб захисту її порушеного права, оскільки приватний виконавець не може бути відповідачем у вказаній категорії справ (а.с.90-91).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Рупець Наталя Олександрівна не з`явились, разом з цим, представник позивача звернулась до суду із заявою про проведення засідання за відсутності сторони позивача в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.81-82).

Представники відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітніченко Оксани Анатоліївни в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно, причини не явки суду не повідомили (а.с.97-103). Заяв про відкладення слухання справи, відзив на позовну заяву або іншого на адресу суду не надійшло.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані стороною позивача докази на підтвердження обставин позову, документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

У позовній заяві представник позивача посилається на порушення нотаріусом вимог щодо вчинення виконавчого напису, а саме ст.ст. 87, 88, ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з викладеним просить виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача зазначає, що відповідач шляхом звернення до нотаріуса, скористався своїм правом позасудового врегулювання кредитного спору, шляхом вчинення виконавчого напису на кредитному договорі у відповідності до Постанови КМУ від 26.11.2014 року № 662. Однак, на день вчинення виконавчого напису дана Постанова КМУ № 662 від 26.11.2014 року в частині можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитних договорах була визнана незаконною Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, а відтак оспорюваний виконавчий напис від 08.09.2020 року підлягає скасуванню.

Судом досліджується виконавчий напис від 08.09.2020 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, та зареєстрований в реєстрі № 27451. Згідно виконавчого напису, останній вчинено на підставі ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 про звернення стягнення: з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , яка є божником за кредитним Договором № 009-99961-220513 від 22.05.2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк» правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами № 144/К від 26.01.2018 року є ТОВ «ФК «Кредит Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ ФК «АЛАНД».

Згідно виконавчого напису зазначено: строк платежу за Кредитним договором № 009-99961-220513 від 22.05.2013 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. сума заборгованості складає: 19 173 грн. 50 коп., в тому числі: прострочена заборгованість - 9 723 грн. 50 коп., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить: 9 450 грн. 00 коп. загальна сума, що підлягає до стягнення: 19 673 грн. 50 коп. (а.с.45).

Згідно заяви про вчинення виконавчого напису, ТОВ ФК «АЛАНД» в якості додатків до заяви надані наступні документи: кредитний договір № 009-99961-220513 від 22.05.2013 року, копію реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копію довіреності представника.

Разом з цим, приватним нотаріусом надіслано копії наступних документів: виписка з особового рахунку за кредитним договором, згідно якої зазначено, сума боргу становить: 19 173 грн. 50 коп., список № 20200811 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, довіреність, копія паспорту, копія договору № 144/К про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 26.01.2018 року, договір про відступлення прав вимоги № 11/08/2020 -ФА від 11.08.2020 року, реєстр боржників до Договору про відступлення прав вимоги № 11/08/2020 -ФА від 11.08.2020 року, виписка з ЄДРЮО (а.с.44-57).

Згідно досліджених документів, встановлено, що оспорюваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом на підставі постанови Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, а не на підставі Постанови КМУ від 26.11.2014 року № 662, таким чином судом не приймаються до уваги твердження представника позивача щодо визнання незаконною Постанови КМУ від 26.11.2014 року № 662 на підставі Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, оскільки при вчинення виконавчих дій приватний нотаріус керувався іншою постаново КМУ.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5(далі Порядок).

Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року.

Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

До того ж, згідно розділу 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172) «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Тобто, об`єктом дослідження нотаріусом при вчиненні виконавчого напису є кредитний договір та виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Тобто, дана виписка щодо боргу та строку його погашення, надається саме стягувачем - стороною кредитного договору.

Однак, з огляду на досліджені документи, вбачається, що між сторонами на момент вчинення виконавчого напису був спір про право (обов`язок) та розмір і строки виконання зобов`язання, оскільки відповідачем не було подано нотаріусу (і не могло бути подано) виписку із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення саме перед стягувачем - стороною кредитного договору.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає, наявність спору щодо заборгованості та відсутності доказів протилежного на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису, відсутність повідомлення та сповіщення боржника щодо заборгованості та таким чином порушення прав боржника на захист його інтересів щодо майна та права на житло в порушення Постанови КМУ від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», адже відповідач не надсилав позивачу жодної письмової вимоги, тим самим й не міг надати копію цієї вимоги нотаріусу.

Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно пункту 1постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У разі, якщо, нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 08.09.2020 року за кредитним договором № 009-99961-220513 від 22.05.2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», як такий, що не підтверджений випискою по рахунку позивача за договором кредиту, що є порушенням вимоги п. 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, оригіналом кредитного договору, а також відсутністю доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцяти денний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому за відсутності доказів наявності з боку позивача кредитного боргу у визначеному відповідачем розмірі, у останнього були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо заяви про закриття провадження у справі з підстав невірно обраного способу захисту порушених прав поданої відповідачем приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач . Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно . Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки ( ст. 50 ЦПК України).

Разом з цим, судом приймається до уваги та враховується позиція ВС викладена в Постанові від 14.08.2019 у справі № 519/77/18, згідно якої - спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. В дані постанові зроблено висновок, що нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Верховний Суд зауважив, що справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Разом з цим, позов пред`явлено до Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітніченко Оксани Анатоліївни, оскільки, позивач дійшов висновку щодо того, що предметом спору є спільні права, обов`язки до відповідачів, що виникли з оспорюваного виконавчого напису, крім іншого, питання щодо визнання кола учасників цивільного провадження належить виключно позивачу у справі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» на користь позивача підлягають стягненню сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у розмірі: 908 гривень понесені позивачам при подачі позову до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15,16,18 Цивільного кодексу України, ст.ст. 34,87- 89 Закону України «Про нотаріат», п.п. 1.1., 3.1., 3.2., 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, ст.ст.2,10,12,49,76,77-81,82,89, 265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітніченко Оксани Анатоліївни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича від 08.09.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 27451 щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання, АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» заборгованості в розмірі: 19 673 грн. 50 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс № 30) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) - витрати по сплаті судового збору у розмірі: 908 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повне судове рішення складено 12 листопада 2021 р.

Суддя: