Ухвала

18 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 154/1680/17

провадження № 61-18567ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 червня 2021 року, ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 грудня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на невідокремлювані поліпшення садиби,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у червні 2017 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на невідокремлювані поліпшення садиби, у якому уточнивши позовні вимоги, просила стягнути вартість невідокрелюваних поліпшень житлового будинку у розмірі 419 847,00 грн та судові витрати.

Заочним рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість Ѕ частини невідокрелюваних поліпшень житлового будинку, надвірних будівель і споруд по АДРЕСА_1 в сумі 419 847,00 грн та витрат по сплаті судового збору в сумі 4198,47 грн.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 грудня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості частини невідокремлюваних поліпшень житлового будинку задоволено. Заочне рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 листопада 2017 року в цій справі скасовано. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні в залі суду.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

12 листопада 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 червня 2021 року, ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 грудня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі заочне рішення суду першої інстанції від 16 листопада 2017 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ціна позову у справі № 154/1680/17 становить 419 847,00 грн, тому вона є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 червня 2021 року, ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 грудня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на невідокремлювані поліпшення садиби.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук