Справа № 428/8306/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Корнєвої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що на підставі ордеру на житлове приміщення № 19 від 19.01.1993 вона є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрований колишній чоловік позивача відповідач ОСОБА_2 , який не проживає в зазначеній квартирі більше 20 років з моменту розірвання шлюбу з позивачем. У добровільному порядку з реєстраційного обліку за вказаною адресою не знімається. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

У судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до копії ордеру на житлове приміщення № 19, виданого 21.01.1993 року на підставі рішення виконавчого комітету м. Сєвєродонецька Радою народних депутатів від 19.01.1993 № 10, квартира АДРЕСА_2 видана квартиронаймачу ОСОБА_1 (позивач по справі).

Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 25.09.2020 року № 14930, виданої 25.09.2020 року Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , також зареєстрований: колишній чоловік позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 25.04.2000 Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано 25.04.2000, про що зроблено відповідний актовий запис № 236. Прізвище дружини після розірвання шлюбу - ОСОБА_5 .

Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 71 ЖК України громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Отже, тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною та, згідно загального правила, яке наведено вище, перевищувати шість місяців. Тимчасова відсутність наймодавця, членів його родини не потребує згоди з боку інших членів родини. Суд має право визнати громадянина втратившим право на житло, якщо доведено, що він не користується цим житловим приміщенням більше шести місяців.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи визнання позову відповідачем, а також те, що визнання позову не порушує прав інших осіб, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141, 142 ЦПК України, суд враховує, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

З урахуванням визнання позову відповідачем, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. на наступні реквізити отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (судовий збір).

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.Б. Баронін