справа № 488/2484/21
провадження №2-зз/489/47/21
УХВАЛА

18 листопада 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретар судового засідання Сухно А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання відповідача ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвоката Волкова Людмила Григорівна, про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини

встановив:

Представник відповідача звернулася до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, встановлених ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29.10.2021, якою визначено час спілкування ОСОБА_1 з малолітньою дитиною ОСОБА_4 , 2011 р. н., без присутності матері до ухвалення рішення у справі, за наступним графіком: кожної першої та третьої п`ятниці місяця з 16:00 год. до 18:00 год. неділі; зобов`язано ОСОБА_3 передавати дитину ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_1 за графіком за місцем її реєстрації: АДРЕСА_1 , а позивача ОСОБА_1 - повертати дитину за затвердженим графіком за місцем реєстрації.

11.11.2021 від представника відповідача надійшла заява про скасування забезпечення позову з тих підстав, що суд не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, не з`ясував данні про особу позивача, місце проживання дитини з батьком, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. Зазначає, що дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю з 13.07.2021 в квартирі, яка належить сторонам на праві спільної власності. Також вказує, що відповідач добросовісно виконує свої батьківські обов`язки та не ухиляється від їх виконання. В свою чергу ОСОБА_1 з 01.06.2021 перебував два тижні за межами України в Туреччині, з 20.06.2021 і до кінця червня поточного року у відрядженні в м.Києві, а після одруження 12.08.2021 з ОСОБА_5 десять днів за межами України на Мальдівах. Тож у позивача не було часу на зустрічі зі своїм малолітнім сином. При цьому позивач посилається на те, що з травня 2021 року у нього з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, що не відповідає дійсності.

Посилаючись на наведені обставини відповідач просить скасувати заходи забезпечення позову.

У судове засідання відповідач не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, що підтверджується ї заявою від 16.11.2021 про відкладення розгляду клопотання на іншу дату через перебування її представника у відпустці та заявою від 17.11.2021 про зупинення виконання ухвали від 29.10.2021 та виконавчого провадження до розгляду апеляційної скарги.

Позивач та його представник проти задоволення заяв відповідача заперечували та просили розглянути клопотання за відсутності відповідача, яка належним чином повідомлена про судове засідання та відсутність якої не перешкоджає розгляду клопотання. Також вказали на безпідставність заяви відповідача про зупинення виконання ухвали про забезпечення позову та виконавчого провадження, оскільки такими повноваженнями суд першої інстанції не наділений.

Вислухавши присутніх учасників справи та ознайомившись із заявами відповідача суд не вбачає підстав для відкладення розгляду клопотання, оскільки ОСОБА_3 не надано належних і допустимих доказів перебування її представника у відпустці. Крім того, свої доводи відповідач виклала у клопотанні, яке відповідно до вимог статті 158 ЦПК України підлягає розгляду в обмежений процесуальний строк, а сама відповідач не була позбавлена можливості особистої участі в судовому засіданні.

Щодо зупинення виконання ухвали про забезпечення позову та виконавчого провадження до вирішення апеляційної скарги відповідача, підстави для цього відсутні, оскільки таке зупинення не передбачено ЦПК України при вирішенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що ухвала суду оскаржується в апеляційному порядку.

Вислухавши присутніх учасників справи та дослідивши матеріали клопотання та цивільної справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що на розгляді Ленінського районного суду міста Миколаєва (головуючий суддя Кокорєв В.В.) перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання місця проживання дитини.

Провадження у вказаній справі відкрито ухвалою від 26.08.2021, рішення по якій не прийнято.

Ухвалою суду від 29.10.2021 за заявою позивача, до набранням рішенням законної сили, забезпечено позов шляхом визначення графіку участі батька у спілкуванні з дитиною та зобов`язано відповідача не чинити перешкоди.

Вирішуючи заяву про скасування заходів забезпечення позову суд враховує висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 29.09.2021 по справі № 490/1087/21.

Відповідно до висновку Верховного суду заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Судове рішення про визначення місця проживання дитини і відібрання дитини від батька (матері) без позбавлення батьківських прав спрямовано на передачу дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька).

Заходи ж забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від неї, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Також ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25.11.2020 у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17.05.2021 в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15.09.2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

Відповідно до частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю та між сторонами виник спір щодо місця її проживання, розгляд якого здійснюється судом.

З наявних у справі доказів не встановлено, що батько дитини негативно впливає на дитину та його спілкування з дитиною суперечить інтересам дитини. Таких фактів не підтверджує і відповідач.

За таких обставин, враховуючи наведене вище та оцінивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки позивач, який на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Викладені в клопотання доводи відповідача про не перешкоджання нею позивачу у спілкуванні з дитиною, так як і невідвідування дитини позивачем в період відпочинку за межами України та в період відрядження, не достньою підставою, що свідчить про відсутність у позивача перешкод у спілкуванні з дитиною згідно встановленого ухвалою від 29.10.2021 графіку. Крім того, в судовому засіданні позивач підтвердив, що незважаючи на ухвалу суду відповідач порушує його право на спілкування з дитиною.

Керуючись статтею 158 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 19.11.2021.

Суддя І.В.Коваленко