ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/862/21
Провадження № 22-ц/4820/1365/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 682/862/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2021 року (суддя Зеленська В. І.) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_3 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що вони з відповідачем мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у Поліському національному університеті. У зв`язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги. ОСОБА_1 такої допомоги не надає, хоча має можливість, оскільки матеріально забезпечений, їздить на роботу за кордон, має задовільний стан здоров`я.

Тому позивачка просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на період навчання сина у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з дати подачі позову та до досягнення 23-річного віку.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 20 квітня 2021 року та до закінчення навчання чи досягнення сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 23-річного віку. Допущено негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання про судовий збір.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення аліментів у розмірі 1500 грн і звільнити від сплати судового збору як учасника бойових дій. Посилається на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права. Позивачка не надала доказів реальних витрат на утримання сина. Відповідно до матеріалів справи вартість навчання є значно меншою, ніж зазначив суд у рішенні. Суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_4 користується пільгами дитини учасника АТО і не сплачує кошти за проживання в гуртожитку, а в нього відсутні майно і доходи, оскільки за станом здоров`я не працює. Позивачка має на праві власності дві квартири та земельні ділянки. Від надання майна в оренду отримує доходи.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктами 2, 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що від сумісного проживання сторони мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . До повноліття дитини відповідач сплачував аліменти на користь матері.

Відповідно до довідки Поліського національного університету № 06-72 від 01 березня 2021 року ОСОБА_4 є студентом 1 курсу агрономічного факультету денної форми навчання Поліського національного університету IV рівня акредитації та навчається за власні кошти. Термін навчання з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року.

Згідно з договором про навчання у закладі вищої освіти № 195, укладеним 15 вересня 2020 року між Житомирським національним агроекологічним університетом та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання складає 70000 грн, внесення плати щосеместрове.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання і потребує такої допомоги. Доказів відсутності можливості надання матеріальної допомоги відповідач не надав.

Такий висновок суду не у повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (частина 1 статті 199 СК України).

Положеннями статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення

За змістом частини 1 статті 191, статті 201 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе і своїх повнолітніх дітей.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Отже, при поданні до суду позову особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Згідно з частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона

повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка не довела існування усіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком, не надала будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітнього сина потреби у матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо) та наявність у батька можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів суд помилково виходив з факту доведення ОСОБА_3 витрат на проживання, харчування сина, придбання канцелярських товарів та сплати коштів за навчання у сумі 70000 грн на рік (5833 грн на місяць).

Відповідно до наявного у матеріалах справи договору про навчання у закладі вищої освіти № 195, укладеного 15 вересня 2020 року між Житомирським національним агроекологічним університетом та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання (2020 р.-2024 р.) складає 70000 грн.

З огляду на викладене заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про необхідність зменшення розміру аліментів.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити і зменшити розмір стягнутих аліментів до 1500 грн (вимоги у цій частині визнав відповідач).

Разом з тим, не ґрунтуються на законі вимоги ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору як учасника бойових дій.

Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-V «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Вказана норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг, наданих учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, під час вирішення питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини 1 статті 5 Закону № 3674-VI враховується предмет та підстави позову, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Такий висновок щодо застосування пункту 13 частини 1 статті 5 Закону № 3674-VI викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19.

ОСОБА_1 є відповідачем у справі за позовом ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Спір не пов`язаний з порушенням прав відповідача як учасника бойових дій.

Серед пільг, наданих учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначених у статті 12 Закону № 3551-XII, немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, які заявлені у цій справі.

На підставі частин 1 і 13 статті 141 ЦПК України стягнуту з відповідача на користь держави суму судового збору потрібно зменшити пропорційно розміру задоволених позовних вимог до 454 грн.

У решті рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2021 року змінити і зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів до 1500 грн (одна тисяча п`ятсот гривень) щомісячно та судового збору, стягнутого на користь держави, до 454 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 18 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта