Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2101/21

Провадження № 2/126/803/2021

"16" листопада 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До Бершадського районного суду звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 березня 2014 року Бершадським районним судом Вінницької області була розглянута справа №126/750/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, у результаті чого був виданий виконавчий лист про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.03.2014 року до досягнення донькою повноліття.

На даний час змінились обставини за яких розмір аліментів за рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 19.03.2014 року підлягає зменшенню за наведених нижче підстав.

Позивач зазначив, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, на сьогоднішній день змінився не тільки його матеріальний стан, але й виникла ще ціла низка обставин, які фізично унеможливлюють сплату ним аліментів у визначеному судом розмірі. На даний час позивач не має жодного самостійного і сталого заробітку. На його утриманні знаходиться двоє непрацездатних хворих батьків (пенсіонерів), а саме: мати - ОСОБА_4 та батько, ОСОБА_5 . У 2016 році тяжко захворіла мати, перенесла ряд операцій, лікування потребувало значних коштів, а також постійної присутності та допомоги позивача. У 2018 році тяжко захворів батько, переніс операцію на серці, що також потребувало як значних коштів, так і постійної присутності та допомоги позивача.

Згідно Розрахунку заборгованості по аліментах Головного державного виконавця, у 2021 році з січня по березень включно з позивача стягувалися аліменти в сумі 2451,25 грн., з квітня по серпень включно - по 2807,25 грн. Проте, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01.01.2021 р. по 30.06.2021 р. становив 2395,00 грн., 50% від якого - це 1197,50 грн.; з 01.07.2021 р. по 30.11.2021 р. становить 2510, 00 грн., 50% від якого - це 1255,00 грн. Оскільки позивач не має можливості сплачувати аліменти у такому розмірі, як вони стягуються на сьогоднішній день, виникає заборгованість по їх сплаті. А тому він звернувся з вказаним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити з наведених у позовній заяві підстав, справу слухати у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечила, справу просила слухати у її відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз статті 192 Сімейного кодексу України свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Крім того, враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Згідно положень статей 141,180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 19.03.2014 по справі №126/750/14-ц з позивача на користь відповідача присуджено до стягнення аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.03.2014 року до досягнення донькою повноліття.

Позивач посилається на те, що на даний час ніде не працює та на стан здоров`я своїх батьків як на підстави для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на утримання доньки.

Разом з цим, будь-яких доказів надання матеріальної допомоги батькам позивачем суду надано не було.

Таким чином, суд вважає, що позивач не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів та не надав доказів того, що його матеріальний стан погіршився.

Даючи оцінку встановленим обставинам, зібраним по справі доказам в їх сукупності та враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8ст. 7 СК України при, згідно яких при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.7,182,192 СК України, ст.ст.12,76 - 81,258,259,264 - 265,268,354,355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. І. Губко