КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Немировської О.В.

суддів Махлай Л.Д., Ящук Т.І.,

перевіривши виконання вимог статті 356 ЦПК України по цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «Український термінал» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженої відповідальністю «Н-Транс», Товариство з обмеженої відповідальністю «АВ-Лайн» про стягнення помилково нарахованої та виплаченої заробітної плати, за апеляційною скаргою представника Дочірнього підприємства «Український термінал» - Головачевої Ольги Миколаївни на рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року,

встановив:

рішенням Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року позов залишено без задоволення. Не погоджуючись з рішенням, представник ДП «Український термінал» - Головачева О.М. 24 вересня 2021 року подала до суду апеляційну скаргу.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою апелянт просила поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що копію рішення позивачем було отримано 02 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку. Однак доказів на підтвердження дати отримання копії рішення апелянтом надано не було, а обставин, за яких у нього відсутній такий доказ на підтвердження отримання поштового відправлення саме 02 вересня 2021 року, не наведено.

За таких обставин ухвалою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року вказану апеляційну скаргу було залишено без руху та надано скаржнику строк для звернення до суду із заявою про поновлення строку, підтвердженою доказами.

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху представник ДП «Український термінал» - Головачева О.М. отримала засобами поштового зв`язку 19 жовтня 2021 року (а.с 173). 26 жовтня 2021 року представник ДП «Український термінал» - Головко В.П. ознайомився з матеріалами справи та з ухвалою Київського апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху.

15 листопада 2021 року, тобто з пропуском десятиденного строку, встановленого ухвалою апеляційного суду для звернення із заявою про поновлення строку, представник позивача подала до суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

У поданій заяві представник скаржника зазначала, що копія оскаржуваного рішення позивачем до подачі апеляційної скарги отримана не була, а тому позивач має право на поновлення строку на апеляційне оскарження. На підтвердження вказаних обставин надала незасвідчену світлокопію розписки про отримання копії рішення суду першої інстанції 12 листопада 2021 року, тобто вже після подання апеляційної скарги та залишення її апеляційним судом без руху.

Разом з тим, наведені у заяві доводи не узгоджуються зі змістом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, викладеного в апеляційній скарзі, з якого вбачається, що позивач оскаржуване судове рішення отримав засобами поштового зв`язку 02 вересня 2021 року. Також матеріалами спростовуються і твердження представника позивача про те, що копія оскаржуваного рішення позивачу ДП «Український термінал» судом не направлялась.

Так, матеріали справи свідчать про те, що оскаржуване судове рішення було ухвалено 29 липня 2021 року за участі представника позивача Головачевої О.М. Повний текст рішення було виготовлено 11 серпня 2021 року та направлено учасникам справи.

Подана представником позивача заява про усунення недоліків апеляційної скарги не містить посилань про те, у зв`язку з чим в апеляційній скарзі нею було вказано про отримання копії рішення позивачем 02 вересня 2021 року поштою, тоді як у заяві вже вказано про те, що копія рішення позивачем отримана не була, що свідчить про його право на поновлення строку.

Також слід зазначити, що звертаючись 15 листопада 2021 року до суду із заявою про усунення недоліків апеляційної скарги представник позивача не порушувала питання про продовження строку для усунення недоліків, який закінчився 29 жовтня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Тeuschler v. Germany).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Також необхідно зазначити, що судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа № 626/2450/14-ц).

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнанні судом неповажними.

В даному випадку апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження позивачем, який зобов`язаний з розумним інтервалом часу самостійно цікавитись провадженням у справі, ініціатором якої він є. Доводи, викладені в клопотанні про поновлення строку та заяві про усунення недоліків апеляційної скарги, є суперечливими та такими, що не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537, 358 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні клопотання представника Дочірнього підприємства «Український термінал» - Головачевої Ольги Миколаївни про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника Дочірнього підприємства «Український термінал» - Головачевої Ольги Миколаївни на рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року у цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «Український термінал» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженої відповідальністю «Н-Транс», Товариство з обмеженої відповідальністю «АВ-Лайн» про стягнення помилково нарахованої та виплаченої заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді:

№ справи: 369/8218/20

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/15279/2021

Головуючий у суді першої інстанції: Дубас Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.