КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 939/1724/20 Головуючий у І-й інстанції - Унятицький Д.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

при секретарі - Діденко А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 01 липня 2021 року в справі за позовом Немішаївської селищної ради Бучанського району Київської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Немішаївської селищної ради Бучанського району Київської області про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Немішаївської селищної ради Бучанського району Київської області про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову селищна рада вказувала, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі повідомлення працівників дитячого закладу №266 "Бджілка" про наявність у малолітньої дитини ОСОБА_3 слідів побиття, дитина була вилучена та влаштована до КЗ КОР "Спеціалізований обласний будинок дитини м.Боярка". За весь час перебування дитини в будинку батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 доньку не відвідували, її станом здоров`я не цікавились. Актом обстеження умов проживання відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 встановлені незадовільні умови проживання, порушені санітарні норми, в будинку, який перебуває в аварійному стані, брудно, накурено, розкидане сміття та побутові речі. Батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток.

Відносно ОСОБА_2 порушена кримінальна справа за ч.1 ст. 125 та ч.2 ст. 156 КК України. 27 лютого 2020 року виконавчим комітетом Микулицької сільської ради прийняте рішення №18 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи інтереси дитини, комісія з питань захисту прав дитини, яка діє при Бородянській РДА, зробила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_3 .

Посилаючись на викладене, та з урахуванням п.п.2,3 ч. 1 статті 164 СК України позивач просив позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 батьківських прав по щодо о їх малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 01 липня 2021 року позов - задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в дохід бюджету судовий збір в розмірі по 840 гривень 80 копійок.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняте нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

У поданому відзиві Немішаївська селищна рада Бучанського району Київської області просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 19 жовтня 2021 року відповідач ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній, а в подальшому в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача та третьої особи заперечувала проти апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.,

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).

З акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Микулицької сільської ради 11 лютого 2020 року, вбачається, що санітарний стан будинку, в якому проживають відповідачі з дитиною, незадовільний, в будинку не прибрано, накурено, речі розкидані (а.с.6).

Судом також встановлено, що 13 лютого 2020 року порушено кримінальне провадження за фактом заподіяння ОСОБА_2 тілесних ушкоджень малолітній доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вчинення розпусних дій щодо дитини за ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 156 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.13).

27 лютого 2020 року виконавчий комітет Микулицької сільської прийняв рішення №18 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , затвердженого розпорядженням т.в.о. голови Бородянської районної державної адміністрації №177 від 20 липня 2020 року, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 доцільно позбавити батьківських прав відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вони фактично самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.9-10).

З копії наказу служби у справах дітей та сім`ї №14/02 від 04 травня 2020 року вбачається, що малолітня ОСОБА_3 тимчасово влаштована до сім`ї рідної сестри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14).

Допитана в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_5 , яка є старшою донькою відповідачки ОСОБА_1 пояснила, що її мати після знайомства з ОСОБА_2 дуже змінилась в гірший бік, він має на неї негативний вплив. З часу відібрання меншої сестри, матір долею ОСОБА_3 не цікавилась. Зараз малолітня ОСОБА_3 проживає у своєї бабусі, оскільки свідок доглядає за рідною тіткою своєї матері, якій 86 років. Вважає за доцільне позбавити матір батьківських прав відносно ОСОБА_3 , поки матір буде разом проживати з ОСОБА_2 .

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), що ратифікована Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження №14-327цс18.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначав, що 11 лютого 202 року за повідомленням працівників дитячого закладу №266 «Бджілка» ДП «Антонов», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Генерала Вітрука,3-а, про наявність слідів побиття малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з чим дитина була вилучена та влаштована до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини в м. Боярка».

Станом на час розгляду справи, малолітня ОСОБА_3 влаштована та проживає в сім`ї рідної сестри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 .

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , затвердженого розпорядженням т.в.о. голови Бородянської районної державної адміністрації №177 від 20 липня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 доцільно позбавити батьківських прав відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вони фактично самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.9-10).

27 лютого 2020 року виконавчий комітет Микулицької сільської прийняв рішення №18 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

З копії наказу служби у справах дітей та сім`ї №14/02 від 04 травня 2020 року вбачається, що малолітня ОСОБА_3 тимчасово влаштована до сім`ї рідної сестри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14).

Стаття 171 СК України закріплює, що дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Колегія суддів вважає, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав є достатньо обґрунтованим і таким, що не суперечить інтересам малолітньої ОСОБА_3 .

З огляду на викладені обставини, судом безспірно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , як мати не бере участі у фізичному і духовному розвитку своєї малолітньої дитини та її вихованні.

Зібрані у даній справі докази, дають суду підстави для застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.

При винесенні даного рішення судом також враховується, що відповідач ОСОБА_2 вчинив злочин щодо своєї малолітньої доньки, а саме завдав її умисних легких тілесних ушкоджень та вчиняв розпусні дії щодо неї, в зв`язку з чим 13 лютого 2020 року порушене кримінальне провадження за фактом заподіяння ОСОБА_2 тілесних ушкоджень малолітній доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 156 КК України.

З висновку експерта №4/1, проведеного на підставі постанови слідчого СВ Бородянсьбкого ВП Ірпінського ВП ГУНП у Київській області від 02 березня 2020 року слідує, що при огляді малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді множинних синців та подряпин обох нижніх кінцівок та правої сідниці, які утворились від дії тупого(их) предмету (ів), можливо паска (ремня), в строк близько 3-5 діб до проведення судово-медичного обстеження (освідування) та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє їх від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.

Частинами 2, 3 ст.150 СК Українивизначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року Пленуму Верховного Суду України«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Належних та допустимих доказів на підтвердження своєї участі у житті, вихованні та матеріальному забезпеченні дитини відповідачка ОСОБА_1 у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надала.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, зібраним про справі доказам надав належну правову оцінку та й прийшов до правильного висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнивши позов Немішаївської селищної ради Бучанського району Київської області.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що у відповідачки ОСОБА_1 наявні всі умови для проживання малолітньої ОСОБА_3 , й вона має можливість забезпечити належне її виховання та навчання, спростовуються актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Микулицької сільської ради 11 лютого 2020 року, з якого слідує, що умови для проживання незадовільні, санітарні норми порушені повністю, в будинку не прибрано, брудно, накурено, розкидане сміття, побутові речі, житловий будинок знаходиться в аварійному стані.

Також не заслуговують на увагу й посилання в апеляційній скарзі про те, що справу було розглянуто у відсутність відповідачів без належного повідомлення, судові виклики за місцем реєстрації не направлялись, повісток про виклик до суду відповідачка ОСОБА_1 не отримувала.

Так, з матеріалів справи слідує, що судові виклики надсилались відповідачам за місцем їх реєстрації.

З матеріалів справи слідує, що відповідачка ОСОБА_1 неодноразово була повідомлена про день та час розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с.32,51), а також публікаціями оголошень на веб-порталі судової влади України (а.с.47,78).

Доводи апеляційної скарги про те, що не дивлячись на заперечення ОСОБА_1 , матері малолітньої ОСОБА_3 щодо вилучення останньої з родини, дитина була вилучена та поміщена в якусь установу, про місце знаходження її доньки її не повідомили, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та достовірними доказами.

Крім того, як встановлено судом, за весь час перебування дитини в КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка», а потім у старшої сестри та у бабусі, відповідачка ОСОБА_7 дитину не відвідували, її станом здоров`я не цікавилась.

Крім того, як слідує з відзиву Немішаївської сільської ради, під час винесення рішення №18 від 27 лютого 2020 року Микулицькою сільською радою щодо позбавлення батьківських ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ОСОБА_1 була присутня на засіданні виконавчого комітету Микулицької сільської ради, проте ніяким чином не заперечувала проти винесення рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав.

ОСОБА_2 рішення суду не оскаржувалося, тому судове рішення щодо нього апеляційним судом не перевірялося.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 01 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня виготовлення повної постанови.

Повний текст постанови виготовлений 18 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді: