1Справа № 2-3970/2010 4-с/335/37/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Орждонікідзевський районний суд міста Запоріжжя, у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Лиса Ю.О.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Вертелецької Тетяни Вячеславівни, на неправомірні дії державних виконавців Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коломієць Карини Сергіївни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 43258300, зацікавлена особа (стягувач) ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Вертелецької Т.В., звернувся до суду з вищезазначеною скаргою, в якій просить суд:

1. Визнати неправомірними дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коломієць К.С. щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 23.05.2019 року по виконавчому провадженню №43258300 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3970/2010, виданого 02.09.2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, за період з 05.12.2017 року по 20.05.2019 року.

2. Визнати неправомірними дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Замули М.П. щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.07.2021 року по виконавчому провадженню № 43258300 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3970/2010, виданого 02.09.2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, за період з травня 2019 року по червень 2021 року.

3. Скасувати розрахунок заборгованості від 23.05.2019 року, складений державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коломієць К.С. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3970/2010, виданого 02.09.2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

4. Скасувати розрахунок заборгованості від 09.07.2021 року, складений державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Замулою М.П. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3970/2010, виданого 02.09.2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

5. Зобов`язати державних виконавців Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Замулу М.П., Коломієць К.С., Міхайлідіса Ю.О. здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3970/2010, виданого 02.09.2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, за період з 05.12.2017 року по червень 2021 року включно з урахуванням наданих контррозрахунків, з урахуванням показників заробітної плати ОСОБА_1 та показника 30; прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

6. Визначити остаточну суму заборгованості станом на 01.07.2021 року у розмірі 142 586,46 грн.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-3970/2010, виданого 02.09.2010 року Орждонікідзевським районним судом міста Запоріжжя про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи із 18.06.2010 року і до повноліття дитини.

Вказаному виконавчому провадженню присвоєно №43258300, державним виконавець Коломієць К.С.

Під час здійснення вищезазначеного виконавчого провадження державним ОСОБА_2 було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.07.2021 року, датований розрахунок на 09.07.2021 року. Розрахунок від 09.07.2021 року було отримано представником заявника нарочно у ВДВС 22.07.2021 року, про що зроблено напис на екземплярі супровідного листа виконавчої служби, якій міститься в матеріалах виконавчого провадження №43258300.

Заявник зазначає, що державним виконавцем було зроблено розрахунок заборгованість від показника 50% прожиткового мінімуму на дитину, замість 30%, які зазначені у виконавчому листі. також зазначає, що розрахунок складено починаючи із травня 2019 року, при цьому є посилання на інший розрахунок від 23.05.2019 року, в якому зазначено про борг за даним виконавчим провадженням станом на 20.05.2019 року у розмірі 92 284,88 грн.

У зв`язку із зазначеним, адвокатом Вертелецькою Т.В. 02.08.2021 року було подано заяву про надання розрахунку заборгованості від 23.05.2019 року, а також зробити перерахунок заборгованості у відповідності до виконавчого листа, тобто при розрахунку брати показник 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а не 50%, як зроблено у розрахунку від 09.07.2021 року.

16.08.2021 року Вознесенівським ВДВС надано розрахунок від 23.05.2019 року, складений державним виконавцем Коломієць К.С. Перерахунку заборгованості (по розрахунку від 09.07.2021 року) здійснено не було.

Таким чином, скаржник вважає дії державних виконавців щодо складання розрахунків заборгованості від 23.05.2019 року та від 09.07.2021 року зі сплати аліментів щодо розміру заборгованості ОСОБА_1 за виконавчим листом №2-3970/2010, виданим 02.09.2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, неправомірними.

Зазначає, що станом на 01.07.2021 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 142 586,48 грн., а не 151 759,38 грн.

31.08.2021 року ухвалою судді скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Вертелецької Т.В. було прийнято до розгляду, призначено судове засідання на 09.09.2021 року, яке двічі було відкладено у зв`язку із неявкою у судове засідання державних виконавців, дії яких оскаржуються.

27.09.2021 року від зацікавленої особи ОСОБА_7 надійшла заява, в якій остання надала свої пояснення по суті справи, а також просить суд відмовити у задоволенні скарги, виходячи із наступного.

Так, ОСОБА_7 вважає, що заявником порушено строк на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, і, відповідно, не підлягає розгляду через сплив терміну на оскарження.

Крім того, заявлену вимогу щодо перерахунку розміру аліментів та скасування наданих ДВС розрахунків зацікавлена особа вважає безпідставною, оскільки механізм забезпечення виплати аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України, навіть при наявності постановлених раніше судових рішень, передбачений законодавством.

27.09.2021 року представник заявника адвокат Вертелецька Т.В. подала заяву про розгляд скарги без участі заявника та представника заявника, скаргу підтримала, просила задовольнити.

15.11.2021 року представник зацікавленої особи ОСОБА_7 адвокат Пухир П.В. надав заяву про розгляд справи без його участі, на раніше наданих запереченнях наполягає.

Державні виконавці, дії яких оскаржуються, у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомляли, заяв про відкладення судового засідання не надавали, про день, час і місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, суд вважає за можливе провести розгляд скарги за відсутності учасників, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали скарги, оцінивши зібрані у матеріалах справи докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуто аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи із 18.06.2010 року і до повноліття дитини.

02.09.2010 року на виконання зазначеного рішення суду Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист №2-3970/2010, який було пред`явлено до виконання у Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області. Відкрито виконавче провадження №43258300.

Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2010 року, відповідач ОСОБА_1 був не працевлаштований.

Згідно ч. 2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 23.05.2021 року у виконавчому провадженні ВП №43258300, Відомості щодо доходів ОСОБА_1 в матеріалах виконавчого провадження до листопада 2020 року відсутні.

Заборгованість ОСОБА_1 станом на 04.12.2017 року складала 67 011,81 грн., а заборгованість за період із грудня 05.12.2017 року по 20.05.2019 року становила 92 284,88 грн. та розраховувалася державним виконавцем виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до Довідки від 30.06.2021 року №01, ОСОБА_1 працевлаштований в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Автопозитив Плюс» з 24.11.2020 року.

Згідно Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.07.2021 року у виконавчому провадженні ВП №43258300, заборгованість ОСОБА_1 за період із 23.05.2019 року по 01.07.2021 року становить 151 759,38 грн. (92 284,88+59474,50).

Із вказаних розрахунків вбачається, що до жовтня 2020 року державним виконавцем розрахунок суми заборгованості здійснювався, відповідно до положень ст. 195 СК України, виходячи із визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Починаючи із листопада 2020 року (тобто після офіційного працевлаштування ОСОБА_1 ), сума заборгованості розраховувалася державним виконавцем, виходячи із розміру заробітної плати боржника.

Слід зазначити, що дані розрахунки сторонами виконавчого провадження оскаржені не були.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України у редакції, яка діяла на час ухвалення рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2010 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (в редакції Закону N 2901-IV (2901-15) від 22.09.2005 року).

В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ частину 2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку»

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року №2475-VIII, абзац другий ст. 182 СК України абзац другий після слова «мінімальний» доповнено словом «гарантований».

Цим же законом частину першу статті 71 Закону України «про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує із боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.11.2018 року у справі 355/511/17-ц (61-3260св18) зроблено висновок про те, що вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, така зміна можлива, у тому числі і у зв`язку зі зміною у законодавстві, що узгоджується із вимогами статей 181, 182, 184, 192 СК України та Законом України від 17.05.2017 року №2037-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року.

Європейський суд з прав людини також зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, параграф 45, ЄСПЛ, 06.12.2007 року).

Згідно із ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Щодо вимог скарги про скасування розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 08 жовтня 2019 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У пункті 18 Постанови пленуму ВССУ №4 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК (ст.451 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду скарги), у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому, суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Аналізуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що державний виконавець має обов`язок провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, а обов`язку проводити перерахунок заборгованості, у випадку незгоди боржника із розміром такої, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено, при цьому, законодавством визначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом.

Таким чином, суд, зобов`язавши посадову особу ВДВС здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за методикою, яка, на думку суду, відповідає чинному законодавству, фактично втручається у право і обов`язок виконавця, надані йому законом, самостійно визначати розмір заборгованості за аліментами.

Такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 04.09.2019 року у справі №399/343/17-ц, провадження №61-15169св18.

Отже, скасування здійснених державним виконавцем розрахунків заборгованості по сплаті аліментів не належить до повноважень суду.

Вказаний висновок узгоджується також і з правовим висновком, який Верховний Суд виклав у постанові від 01.04.2020 року у справі №732/1821/18.

Крім того, вимога заявника про визначення остаточної суми заборгованості станом на 01.07.2021 року у розмірі 142 586, 46 грн. також не підлягає задоволенню, оскільки спір щодо розміру заборгованості за аліментами підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом, тому вимога про визначення суми заборгованості не підлягає вирішенню в порядку контролю за виконанням судових рішень.

Таким чином, суд доходить до висновку, що державними виконавцями під час складання розрахунків від 23.05.2019 року та від 09.07.2021 року у виконавчому провадженні №43258300 було дотримано вимоги закону щодо порядку проведення розрахунків по заборгованості по сплаті аліментів, їх дії були правомірними, в межах повноважень, а відтак підстави визнавати дії державних виконавців Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) неправомірними та скасовувати складені ними розрахунки заборгованості у суду відсутні.

Керуючись ст. ст.447-453 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Вертелецької Тетяни Вячеславівни, на неправомірні дії державних виконавців Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коломієць Карини Сергіївни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по виконавчому провадженню №43258300, зацікавлена особа (стягувач) ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Макаров