Справа № 509/2576/21
18 листопада 2021 року смт. Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Панасенка Є.М.,
за участю секретаря судового засідання: Степанової Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Борогана Валентина Володимировича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судов их витрат у цивільній справі № 509/2576/21 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-
01 листопада 2021 року Овідіопольський районний суд Одеської області виніс рішення у якому позовну заяву задоволено частково. Скасовано наказ в.о. директора Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» від 27.04.2021 року № 110-к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного інженера Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове». Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інженера Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» з 27.04.2021 року. Стягнуто з Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. Стягнуто з Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. Стягнуто з Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 головного інженера Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» та стягнено з Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
08.11.2021 року від адвоката Борогана В.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі в частині вирішення питання щодо судових витрат.
Заяву мотивує тим, що під час ухвалення рішення суд не вирішив питання про судові витрати, які були понесені позивачем, що складаються з витрат на правову допомогу у розмірі - 15 000,00 грн. Просить ухвалити додаткове судове рішення про стягнення з відповідача судових витрат в сумі 15 000,00 грн., згідно наданої ним копії договору про надання правової допомоги та копії акту виконаних робіт.
ОСОБА_1 та його представник адвокат Бороган В.В в судове засідання не з`явилися, повідомлені про день, час та місце судового засідання.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлений, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань на адресу суду не надходило.
Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.
Згідно ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно дост.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно п.4.1. Договору №2/24-05 про надання правової допомоги від 24 травня 2021року укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Бороган`в особі керуючого бюро - адвоката Борогана Валентина Володимировича, за наданняправової допомоги, яка є предметом Договору, АДВОКАТСЬКОМУ БЮРО КЛІЄНТ сплачує грошовий гонорар (винагороду) у розмірі 15 000,00 грн.
Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у даному договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, а саме представником позивача складені та підписані наступні документи: позовна заява з додатками, заява про судові витрати з додатками. З матеріалів справи також встановлено, що представник позивача Бороган В.В. приймав участь у двох судових засіданнях 16.09.2021 року та 01.11.2021 року.
Водночас, в силу вимог ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Встановлено, що в матеріалах справи відсутній детальний опис робіт на виконання положень частини третьої статті 137 ЦПК України.
Суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.
Відповідно до вимог ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно рішення ЄСПЧ Справа «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07) від 07.02.2014 року суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними».
Також згідно висновку, зазначеного у постанові Верховного Суду від 15 червня 2021 р. по справі № 159/5837/19, вказано, що відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на таку допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 3 жовтня 2019 р. у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 р. у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 2 грудня 2020 р. у справі № 317/1209/19, від 3 лютого 2021 р. у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 р. у справі № 753/1203/18.
Враховуючи те, що судом при винесенні рішення від 01.11.2021 року у даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалось, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, а також враховуючи значення справи для сторін по справі, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача - адвоката Борогана В.В. та стягнення з Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.
На підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Борогана Валентина Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - задовольнити.
Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» на користь ОСОБА_1 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення через Овідіопольський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Є. М. Панасенко