Провадження №2/554/214/2021
УХВАЛА

іменем України

про закриття провадження у справі

18 січня 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Андрієнко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Карабаш О.В.,

прокурора Лисенко Н.М.,

представника відповідача Пашко Н.С.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Костенка В.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві заяву представника відповідача Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради про закриття провадження у справі за позовом Першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури Плескача О.Ю. до Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року Перший заступник керівника Полтавської обласної прокуратури Плескач О.Ю. звернувся в порядку ст.56 ЦПК України в інтересах держави із позовною заявою до відповідачів Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради, ОСОБА_2 , у якій просить визнати незаконним та скасувати п.5 додатку до рішення 30 сесії Полтавської міської ради 7 скликання «Про затвердження об`єктів комунальної власності міста Полтави, що підлягають приватизації способом викупу» від 28 лютого 2020 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу комунального майна (нежитлової будівлі) за адресою: АДРЕСА_1 , укладений територіальною громадою в особі Полтавської міської ради, від імені якої діє Управління майном комунальної власності міста, та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В. і зареєстрованого в реєстрі за №1185; скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності за №53048734 від 09.07.2020 року за ОСОБА_2 на 11/50 нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 загальною площею 173,6 кв.м. з одночасним припиненням права приватної власності; стягнути з відповідачів на користь Полтавської обласної прокуратури понесені судові витрати на сплату судового збору.

В обґрунтування позовних вимог, серед іншого, посилається на ті обставини, що рішенням тридцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 28 лютого 2020 року затверджено перелік об`єктів комунальної власності міста Полтави, що підлягають приватизації способом викупу, де у п.5 зазначено АДРЕСА_1 орієнтовною площею 37,9 кв.м., покупець ФОП ОСОБА_2 . Зокрема, у спірному рішенні зазначено, що його прийнято на підставі п.1 ст.10, п.4 ст.11 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна». З даним рішенням позивач не погоджується, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки не враховано вимоги ч.2 ст.18 Закону. Вважає, що ОСОБА_2 не виконав таку обов`язкову умову, що дає йому право на приватизацію шляхом викупу, як замовлення, проведення та надання висновку будівельної експертизи; крім того, ФОП ОСОБА_2 у порушення умов договору оренди №49/4 від 29.04.2016 року здійснив капітальний ремонт орендованого майна без узгодження проектної документації з управлінням з питань містобудування, архітектури та прийняття відповідного рішення Полтавською міською радою. На думку, позивача, обраний спосіб приватизації без дотримання вимог законодавства є незаконним, суперечить інтересам держави та територіальної громади, а укладений в подальшому договір купівлі-продажу об`єкту комунального майна (нежитлових будівель) підлягає визнанню недійсним із відповідними правовими наслідками, у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду.

04 грудня 2020 року від представника відповідача Управління майном комунальної власності міста до суду надійшла заява про закриття провадження у справі, в якій на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України із посиланням на п.2 ч.1 ст.20 ГПК України та правові позиції Верховного Суду просить закрити провадження у справі. Стверджує, що спір у даній справі стосується приватизації майна, а тому має розглядатися господарським судом. Відповідно до змісту ч.1 ст.30 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» спори щодо приватизації державного або комунального майна, крім спорів, які виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів, вирішуються господарським судом у порядку, встановленому ГПК України. Також Велика Палата ВС сформулювала правову позицію, яка викладена у низці постанов, відповідно до яких за загальним правилом, спори щодо приватизації комунального майна належать до господарської юрисдикції. Вказує, що ФОП ОСОБА_3 набув право власності на нежитлове приміщення, об`єкт права комунальної власності, що знаходиться за адресо: АДРЕСА_1 , приватизувавши його шляхом викупу відповідно до умов укладеного договору купівлі-продажу майна (нежитлові будівлі) від 09 липня 2020 року. З урахуванням викладеного, на переконання відповідача, за наявності прямої вказівки закону на вид судочинства, спір щодо приватизації комунального майна підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, у зв`язку з чим просив задовольнити подану заяву.

У підготовчому судовому засіданні судом поставлено питання щодо можливості закриття провадження у справі відповідно до поданої відповідачем заяви.

Представник позивача прокурор Лисенко Н.М. із заявою про закриття провадження у справі не погодилась, пояснила, що у даному випадку стороною договору купівлі-продажу комунального майна (нежитлової будівлі) є територіальна громада в особі Полтавської міської ради та фізична особа ОСОБА_2 , що в силу вимог ст.20 ГПК України виключає можливість розгляду вказаного спору в порядку господарського судочинства, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні заяви відповідача.

Представник відповідача Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради Мельніченко І.С. подану заяву підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених у заяві, яку просила задовольнити та закрити провадження у справі.

Представник Полтавської міської ради Пашко Н.С. підтримала заяву про закриття провадження та просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Костенко В.О. заяву відповідача також підтримав та просив задовольнити.

Заслухавши думки учасників справи, дослідивши матеріали справи, які необхідні для вирішення поданої заяви, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі з таких підстав.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частин другої та третьої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Водночас, відповідно до п.2 ч.1 ст.20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

У зв`язку з цим, всі спори, що виникають з питань приватизації майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду) підлягають розгляду саме в порядку господарського судочинства незалежно від того, хто виступає стороною у спорі - юридичні чи фізичні особи.

В даному випадку включення до кола учасників справи ОСОБА_2 як відповідача, який зазначений у позові як фізична особа, і на теперішній час є власником об`єкта нерухомого майна на підставі спірного договору купівлі-продажу, як похідної стадії певної матеріально-правової основи такого права, що виникло в процесі приватизації комунального майна, на переконання суду, не змінює ні суб`єктного складу сторін, ані характеру спірних правовідносин та не змінює характеру даного спору.

Так, правовий режим власності, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування та розпорядження майном визначаються законами. Одним із способів зміни форми власності є приватизація, в процесі якої відбувається відчуження на користь фізичних або юридичних осіб майна, що є державною чи комунальною власністю.

З юридичної точки зору, приватизація - це майновий правочин, змістом якої є оплатне, частково оплатне або безоплатне відчуження державного та комунального майна. Згідно з приватизаційним законодавством, право власності на приватизований об`єкт переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Згідно із ч.1 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» (далі - Закон) законодавство України про приватизацію складається з цього Закону, інших законодавчих актів. Галузеві особливості приватизації об`єктів державної власності можуть встановлюватися виключно законами.

Приватизація (відчуження) майна, що перебуває у комунальній власності, здійснюється органами місцевого самоврядування відповідно до вимог цього Закону (ч.5).

Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 Закону приватизація державного або комунального майна (далі - приватизація) - платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути покупцями.

Серед способів приватизації державного або комунального майна законом передбачено, що вона здійснюється, у тому числі, шляхом викупу об`єктів приватизації (п.2 ч.1 ст.1 Закону).

Водночас, відповідно до ч.1 ст.30 вказаного Закону спори щодо приватизації державного або комунального майна, крім спорів, які виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів, вирішуються господарським судом у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, крім випадків, коли сторони погодили передачу таких спорів на вирішення міжнародному комерційному арбітражу відповідно до частини дванадцятої статті 26 цього Закону.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за загальним правилом, спори щодо приватизації комунального майна відносяться до юрисдикції господарських судів.

Разом з тим, судова практика і раніше була зорієнтована на те, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за умови наявності у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом. Господарські суди вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду).

При визначенні судової юрисдикції справи, тобто передбачених законом умов, за яких вона підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, слід виходити з характеру спірних правовідносин, суті прав, свобод та інтересів, за захистом яких звернулась особа, заявлених вимог, змісту та юридичної природи обставин у справі.

При цьому, критеріями розмежування юрисдикції, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Також відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року по справі №911/488/18 господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за наявності у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом.

Звертаючись до суду із позовом, прокурор оскаржує відповідне рішення Полтавської міської ради в частині віднесення спірного об`єкта комунальної власності до переліку тих, що підлягають приватизації, а також вказує, що оспорюваний ним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09 липня 2020 року був укладений з порушенням вимог чинного законодавства щодо приватизації комунального майна.

З рішення Полтавської міської ради 30 сесії 7 скликання від 28 лютого 2020 року «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м.Полтава, що підлягають приватизації способом викупу» видно, що у переліку названих об`єктів відповідного додатку до цього рішення зазначено частину одноповерхової нежитлової будівлі орієнтовною площею 37,9 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , покупець ФОП ОСОБА_2 , при цьому, воно прийняте, в тому числі, на підставі ст.п.1 ст.10, п.4 ст.11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Крім того, 19 липня 2020 року між територіальною громадою м.Полтави в особі Полтавської міської ради, від імені якої діє Управління майном комунальної власності міста, як продавцем, та ОСОБА_2 , як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу комунального майна (11/50 часток нежитлової будівлі) за адресою: АДРЕСА_1 від 09 липня 2020 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В. і зареєстрований в реєстрі за №1185.

Таким чином, в даних правовідносинах процедура приватизації комунального майна, хоча й завершена, але позивач - прокурор ставить під сумнів правильність такої процедури приватизації, а також чинність та дійсність зазначеного договору купівлі-продажу, оскільки суть позовних вимог зводиться до оспорювання окремих рішень місцевої ради та порядку набуття права власності в ході приватизації комунального майна.

За таких обставин, наявні достатні підстави стверджувати, що між сторонами виникли правовідносини саме щодо приватизації належного територіальній громаді нерухомого майна (нежитлового приміщення), яке не відноситься до житлового фонду, і в позові оскаржується рішення, яке безпосередньо пов`язане із процедурою приватизації, а також містяться вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування державної реєстрації права власності, які є похідними.

Відтак, з урахуванням характеру спірних відносин, а також наявності відповідної норми закону, що прямо передбачає вирішення спору господарським судом, дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а пред`явлення позову, у тому числі, до фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, не змінює правової природи юридичного спору та в цьому випадку не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.

Вказане повністю узгоджується зі статтею 2 ГПК України, яка завданням господарського судочинства визначає справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів не тільки юридичних осіб і держави, але й фізичних осіб.

За таких обставин, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а може бути розглянута господарським судом в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі, оскільки такий спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства та розгляд даної справи відноситься до юрисдикції господарського суду відповідно до п.2 ч.1 ст.20 ГПК України.

Крім того, суд вважає на підставі п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» повернути позивачу судовий збір у розмірі 6306,00 грн., що був сплачений при подачі позову відповідно до платіжного доручення №2316 від 13 листопада 2020 року.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.256, 259, 260, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідача - задовольнити.

Провадження у справі за позовом Першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури Плескача О.Ю. до Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу, закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду відповідно до п.2 ч.1 ст.20 ГПК України.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м.Полтава Полтавської області, повернути платнику Полтавській обласній прокуратурі, ідентифікаційний код 02910060, місцезнаходження: вул.1100-річчя Полтави, буд.7, м.Полтава; судовий збір у розмірі 6306,00 грн. (шість тисяч триста шість гривень 00 копійок), що був сплачений відповідно до платіжного доручення №2316 від 13 листопада 2020 року, банк платника Державна казначейська служба України м.Київ, на р/р UA0016005, отримувач: УК у м.Полтаві/Шевченків р-н/22030101, код отримувача: 38019510, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку: 899998; призначення платежу: *;101;02910060;0901010;2800; суд.збір за поз.Полт.обл.прокур до Упр.майном ком.вл. Полт.міс.ради, ОСОБА_2 ; Октяб.рай.суд м.Полтави; ЗУ«Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011; Без ПДВ.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 20 січня 2021 року.

Суддя: Г.В. Андрієнко