Справа № 310/9248/19
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Бердянської міської ради до ОСОБА_3 , третя особа Бердянська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою,

встановив:

Бердянська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Бердянська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачем 02 квітня 2019 року до Бердянського міськрайонного суду було подано заяву про визнання відумерлою спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_4 у вигляді однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи, що ОСОБА_3 до Бердянського міськрайонного суду було подано позовну заяву про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання за ним права власності на спадкове майно, заяву про визнання спадщини відумерлою через наявність спору про право було залишено без розгляду. У зв`язку з наведеним БМР звертається до суду з позовною заявою. У відповідності із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 15 квітня 2013 року Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді вказаної в позові квартири. Згідно з витягом зі Спадкового реєстру від 23 лютого 2019 року № 55252768 була заведена спадкова справа, свідоцтво про право на спадщину видавалось. Однак, ОСОБА_3 неодноразово звертався до суду, а саме 24 лютого 2014 року із заявою про встановлення факту родинних відносин (ухвалою суду від 13 березня 2014 року матеріали справи повернуто на підставі заяви заявника); 10 квітня 2014 року про встановлення факту родинних відносин (ухвалою від 23 грудня 2014 року заяву залишено без розгляду на підставі заяви заявника); 10 вересня 2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було винесено рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_4 з 2007 року по 14 квітня 2013 року, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року вказане рішення скасовано; 31 березня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про захист права на спадщину спадкоємця четвертої черги за законом (рішенням від 23 травня 2017 року йому було відмовлено в задоволенні позовних вимог); 27 грудня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини (28 лютого 2019 року судом залишено позовну заяву без розгляду на підставі заяви позивача); 12 вересня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю (23 вересня 2019 року матеріали справи повернуто на підставі заяви позивача); 12 вересня 2019 року з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування (ухвалою від 23 вересня 2019 року матеріали повернуто на підставі заяви заявника); 19 вересня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю (24 вересня 2019 року ухвалою суду матеріали справи повернуто на підставі заяви заявника); 27 грудня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини (28 лютого 2019 року судом було постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду на підставі заяви позивача). Таким чином, на даний час спадщину після смерті ОСОБА_4 жодна особа не прийняла. Враховуючи зазначене, позивач просив визнати спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_4 у вигляді однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відумерлою.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених у позові підстав, просила його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, просив застосувати позовну давність, про що надав відповідну заяву. Зазначив, що Бердянська міська рада звернулась з даним позовом у листопаді 2019 року, при цьому, з такою ж саме вимогою БМР зверталась до Бердянського міськрайсуду в 2016 році та ухвалою від 20 травня 2016 року заяву БМР було залишено без розгляду. Таким чином, позивач достовірно знав про наявність спадщини після смерті ОСОБА_4 і підстав для визнання спадщини відумерлою у травні 2016 року, відповідно пропустив трирічний строк для звернення до суду з позовом про визнання спадщини відумерлою, який сплив у травні 2019 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В свою чергу, представником позивача суду було надано заперечення на заяву про застосування позовної давності, в яких представник БМР, посилаючись на ст.ст. 253, 256, 1277 ЦК України, ст. 335 ЦПК України, зазначив, що право на звернення із заявою про визнання спадщини відумерлою виникає у відповідного органу місцевого самоврядування через рік після відкриття спадщини, строк позовної давності для подання заяви про визнання спадщини відумерлою закінчується через 4 роки після відкриття спадщини за умови, що протягом цього періоду у спадкодавця не з`являться спадкоємці. Відповідач, починаючи з 2014 року намагається через суд визнати право власності на спірну квартиру. ОСОБА_3 неодноразово намагався встановити факт родинних відносин спочатку як племінник ОСОБА_5 , потім як племінник ОСОБА_4 , як особа, що проживала зі спадкодавцем не менше п`яти років, що підтверджується інформацією з офіційного веб-порталу «Судова влада України». В зв`язку з розглядом судами великої кількості справ щодо визначення кола спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , право на позов у БМР виникло лише після ухвалення останнього рішення постанови Верховного Суду по справі 310/1872/17 від 09 серпня 2018 року, тобто з 09 серпня 2018 року, тому посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності є помилковим.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без представника нотаріальної контори.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

П. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, в тому числі справи про визнання спадщини відумерлою.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження є те, що розгляд такої заяви не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч. 6 ст. 294 ЦПК України).

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 636/1324/16-ц (провадження № 14-225цс18).

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 15 жовтня 2019 року було залишено без розгляду заяву Бердянської міської ради про визнання спадщини відумерлою після померлого ОСОБА_4 , заінтересовані особи Бердянська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , та роз`яснено заявнику його право на звернення до суду з позовною заявою в загальному порядку. Підставою постановлення такої ухвали стало наявність спору про право із заінтересованою особою ОСОБА_3 .

В зв`язку із зазначеним дана справа розглядається в порядку позовного провадження.

Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно зі ст. 1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Положеннями ст. 1277 ЦК України визначено, що в разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20 березня 2019 року № 160333196 квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належала ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 15 квітня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області).

Після смерті ОСОБА_4 власниками квартири були ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу від 24 жовтня 2013 року та ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу від 13 грудня 2013 року. Вказані договори купівлі-продажу за позовом прокурора в інтересах Бердянської міської ради рішенням Бердянського міськрайонного суду від 25 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 лютого 2016 року, були визнані недійсними.

У відповідності з витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23 лютого 2019 року № вересня 2013 року було зареєстровано спадкову справу № 456/2013, номер у спадковому реєстрі 54980221.

Згідно з матеріалами вказаної спадкової справи 07 вересня 2013 року до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_3 .

У відповідності з рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2015 року було встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердянську Запорізької області з 2007 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

15 жовтня 2015 року ОСОБА_8 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом на підставі ст. 1264 ЦК України як такий, що мешкав із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до відкриття спадщини. До заяви позивач надав копію рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2015 року про встановлення факту його проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_4 .

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26 листопада 2015 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що згідно довідки № 456, наданої комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради від 27 жовтня 2015 року та інформаційної довідки з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно актуальної інформації про об`єкт нерухомого майна, право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_7 ; згідно інформаційної довідки з відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно відомостей про об`єкт нерухомого майна, право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_4 . Крім зазначеного, після перевірки було виявлено, що на квартиру АДРЕСА_2 21 січня 2014 року на підставі ухвали Бердянського міськрайсуду Запорізької області зареєстроване обтяження, а саме арешт за № 4335794.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2015 року скасовано, заяву ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 з 2007 року по день його смерті залишено без розгляду. Вказана ухвала мотивована тим, що в даній справі є спір про право, позивачу було рекомендовано звернутись з позовом в загальному порядку.

28 липня 2016 року ОСОБА_3 знову звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , на яку отримав відповідь із посиланням на вищевказану ухвалу апеляційного суду.

27 жовтня 2016 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 , треті особи Бердянський МВ УДМС України в Запорізькій області, Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету БМР, про визнання права користування квартирою, визнання недійсною реєстрації, зобов`язання здійснити реєстрацію, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено в повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 02 лютого 2017 року вказане рішення було змінено в частині правового обґрунтування підстав для відмови у позові.

У відповідності з рішенням Бердянського міськрайонного суду від 23 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12 вересня 2017 року та постановою Верховного Суду від 09 серпня 2018 року, ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні позовних вимог до Бердянської міської ради Запорізької області, третя особа Бердянська державна нотаріальна контора, про захист права власності на майно прийняту спадщину.

Згідно з рішенням Бердянського міськрайонного суду від 08 жовтня 2020 року задоволено позов ОСОБА_3 та встановлено факт його проживання разом з ОСОБА_4 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2007 року по день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування право власності на спадкове майно ОСОБА_4 у вигляді вищевказаної квартири.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30 березня 2021 року вказане рішення скасовано, позов ОСОБА_3 до Бердянської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкові майно залишено без задоволення.

Таким чином, з матеріалів судом встановлено, що спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини немає, спадкоємці за заповітом і за законом, які прийняли спадщину після померлого ОСОБА_4 відповідно до положень ст.ст. 1268-1270 ЦК України також відсутні.

Оскільки спадщину померлого ОСОБА_4 ніхто не прийняв, а час, що сплив з моменту смерті, перевищує один рік, то позовна заява Бердянської міської ради є законною та обґрунтованою.

Щодо заяви представника відповідача про застосування до даних правовідносин строку позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252, 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У відповідності з вимогами ст. 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або неприйняття ними спадщини, або відмову від її прийняття.

Після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07 вересня 2013 року було заведено спадкову справу за заявою ОСОБА_9 . В подальшому, з 2014 року останній в суді намагався довести своє право на прийняття спадщини.

На момент звернення позивача з даним позовом Бердянським міськрайонним судом було ухвалене рішення від 23 травня 2017 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12 вересня 2017 року та постановою Верховного Суду від 09 серпня 2018 року, яким ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні позовних вимог до Бердянської міської ради Запорізької області, третя особа Бердянська державна нотаріальна контора, про захист права власності на майно прийняту спадщину.

Саме з набранням чинності вказаним рішення у позивача виникло право звернення до суду, тому строк звернення до суду Бердянською міською радою пропущено не було.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Бердянської міської ради в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 259, 263-265, 335, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Бердянської міської ради до ОСОБА_3 , третя особа Бердянська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою задовольнити.

Визнати спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_4 у вигляді однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , відумерлою.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 18 листопада 2021 року.

Суддя О. М. Вірченко