Дата документу 17.11.2021 Справа № 328/2191/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №328/2191/21 Головуючий у 1 інстанції: Андрущенко О.Ю.
Провадження № 22-ц/807/3678/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 13 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Молочанської міської ради Пологівського району Запорізької області, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Молочанської міської ради Пологівського району Запорізької області, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо неї, стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 50%прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку , починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 13 вересня 2021 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на звільнення від сплати судового збору, незастосування норм ст. 179 СК України, просила скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20жовтня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 на час подання позовної заяви виповнилось повних п`ятнадцять років, таким чином, вона вправі заявляти вимогу про позбавлення батьківських прав свою матір, в той же час, в позовній заяві заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на її утримання, дану вимогу позивач не вправі заявляти до досягнення повноліття, оскільки в позивача відсутня цивільна процесуальна дієздатність.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності у позивача права звертатись до суду з позовною вимогою про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відповідає правилам статті 165 СК України.

В той же час, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності цивільної дієздатності у позивача для звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , 18 серпня 2021 року звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо неї, стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 19 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

ОСОБА_1 подала до суду заяву про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 13 вересня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено та звільнено від сплати судового збору в розмірі 908 грн. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав. Позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

У статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно із пунктом 8 частини 3 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, частини другої статті 383 Кримінально-процесуального кодексу України зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини та громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано положеннями глав 1, 2 розділу V ЦПК України, у яких врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Загальні засади регулювання сімейних відносин передбачають, зокрема, що: дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (стаття 7 СК України).

Частиною 1 статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом (частина 2 статті 47 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Положення частини 2 статті 47 ЦПК України і частини 1 статті 18 СК України конкретизують положення статті 5 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року (далі - Європейська конвенція про здійснення прав дітей), про те, що сторони розглядають можливість надання дітям додаткових процесуальних прав у зв`язку з розглядом судовим органом справ, що стосуються дітей, зокрема, права здійснювати деякі або всі права сторін у такому процесі.

Відповідно до частини 2 статті 47 ЦПК України суд може залучити до участі у справах, що виникають з відносин, у яких неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років особисто беруть участь, законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Статтею 9 Європейської конвенції про здійснення прав дітей передбачено, що у справах, що стосуються дитини, у випадках, коли згідно з внутрішнім законодавством суб`єкти батьківської відповідальності позбавлені можливості представляти дитину в результаті виникнення конфлікту інтересів між ними та дитиною, судовий орган має повноваження призначити спеціального представника дитини в таких справах. Сторони розглядають можливість надання судовому органу в справах, що стосуються дитини, повноважень призначати для представлення інтересів дитини окремого представника, а у відповідних випадках - адвоката.

Системний аналіз статті 18 СК України, статті 47 ЦПК України, статей 5 і 9 Європейської конвенції про здійснення прав дітей дозволяє дійти таких висновків.

Кожен учасник сімейних відносин, який досяг 14 років, має право на особисте звернення до суду з відповідною заявою в порядку цивільного судочинства за захистом свого права чи інтересу, а також може особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких він (вона) особисто бере участь.

Оскільки така особа одночасно підпадає під категорію дитини у розумінні статті 6 СК України та ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства", то вона може звернутись до суду також через представників. Залучення представника є субсидіарною можливістю, яка спрямована на додатковий захист інтересів дитини.

Провадження у справі за участю малолітньої чи неповнолітньої дитини здійснюється з урахуванням особливостей, визначених частиною 2 статті 13, статті 45, частини 2 статті 47, частин 2 і 4 статті 63, частини 4 статті 147 ЦПК України.

З паспорта громадянина України ОСОБА_1 вбачається, що на час звернення до суду з даним позовом їй виповнилось 15 років.

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_1 вбачається, що батьками позивача є відповідач ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2011 року ОСОБА_6 позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_1 .

Предметом позову у цій справі є стягнення аліментів на користь неповнолітньої ОСОБА_1 з її матері ОСОБА_2 та позбавлення її батьківських прав.

До участі у справі залучено третю особу Орган опіки та піклування виконавчого комітету Молочанської міської ради Пологівського району Запорізької області.

Згідно з ч. 3 ст. 179 СК України неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Враховуючи предмет позову та зміст заявлених позовних вимог, справа безпосередньо стосується особистих майнових прав і законних інтересів неповнолітньої ОСОБА_1 , яка має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи і зміст оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів вважає, що оскільки заявлені позовні вимоги стосуються безпосередньо майнових прав неповнолітньої ОСОБА_1 , яка станом на день подання позову досягла 14 років, то відповідно до статті 147 ЦПК України і статті 18 СК України вона мала право особисто звернутися до суду за захистом своїх прав.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Наслідки подання позовної заяви особою, яка не має процесуальної дієздатності, передбачені пунктом 1 частини 4 статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви.

В той же час, судом першої інстанції спочатку ухвалою суду від 19 серпня 2021 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору, що у відповідності до частини 1 статті 185 ЦПК України є наслідком подання позовної заяви без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, після чого ухвалою суду від 13 вересня 2021 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, тобто прийнято її усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду від 19 серпня 2021 року, та одночасно визнано неподаною та повернуто позовну заяву, що відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України є наслідком саме невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, судом першої інстанції допущено неправильне застосування статті 185 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на підставі ч. 4 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 13 вересня 2021 року у цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 листопада 2021 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова