УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., ознайомившись з матеріалами заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 за період з 01.12.2019 року по 01.12.2020 року в розмірі 2 218,08 грн.

Вивчивши подані матеріали, приходжу до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Разом із тим, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 164 ЦПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За ставкою, встановленою пп. 4-1 п. 1 ч. 2 цієї статті, розмір судового збору за подання заяви про видачу судового наказу складає 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2102 гривні. Отже, розмір судового збору за даною заявою становить 210,20 грн.

Частиною 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд, перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постановою Пленуму ВССУ (п. 26 постанови № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зі змінами, внесеним постановою Пленуму №10 від 25.09.2015 року), з розгляду цивільних і кримінальних справ також рекомендовано судам перевіряти зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, використовуючи способи, передбачені ЦПК України.

Проте, під час перевірки судом зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору, сплаченого за подання даної заяви, відповідного підтвердження з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування такого фонду отримано не було.

Матеріали заяви не містять даних, що відповідна сплачена заявником сума судового збору станом на 15.01.2021 року зарахована до спеціального фонду Державного бюджету, та таких даних не встановлено судом.

Відповідно до частини п`ятої статті 165 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

Так, в порядку частини п`ятої статті 165 ЦПК України судом витребувана інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника, яка надійшла до суду 12.01.2021 р. Відповідно до отриманої судом відповіді від Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, інформація про зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_1 , відсутня.

Частиною дев`ятою статті 165 ЦПК України передбачено, що у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

За таких обставин, доходжу висновку про відмову у видачі судового наказу, із роз`ясненням заявникові, що заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Керуючись ст.ст. 161, 163166 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Калюжна