Справа № 350/815/19
Провадження № 22-ц/4808/68/21
Головуючий у 1 інстанції Бейко А. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Горейко М.Д.

за участю секретаря Петрів Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бегана Романа Петровича на рішення Рожнятівського районного суду, ухвалене суддею Бейком А.М. 30 вересня 2020 року в селищі Рожнятів, повний текст якого виготовлено 12 жовтня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 27.07.1997 року позивач перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 . Від спільного проживання у сторін народилися діти ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спільне життя у сторін не склалося, і рішенням Рожнятівського районного суду від 16.06.2015 року шлюб між ними було розірвано, а неповнолітніх на той час дітей залишено на проживання з матір`ю.

У період шлюбу в 2007 році сторони отримали план для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських споруд, який був оформлений на відповідача ОСОБА_1 . Протягом року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 побудували житловий будинок і в 2008 році перейшли туди проживати.

Новозбудований житловий будинок з господарськими спорудами розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,2002 га., кадастровий номер 010010009, та є спільною сумісною власністю сторін.

Однак у добровільному порядку сторони не можуть досягнути згоди про поділ спільного майна, а тому позивач змушений звертатись за захистом своїх законних прав та інтересів до суду.

Просив ухвалити рішення, яким поділити спільне з відповідачем майно, виділивши йому 1/2 частину вищевказаного будинковолодіння.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 30 вересня 2020 року позов задоволено. Виділено ОСОБА_2 згідно Варіанту 4 до висновку експерта №115 (а.с. 66-67) як першій стороні 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме: приміщення літ. 1-1 пл. 7,9 кв.м.; приміщення літ. 1-2 пл. 4,1 кв.м.; частину приміщення літ. 1-3(1) пл. 9,9 кв.м.; частину приміщення літ. 1-3(2) пл. 6,0 кв.м.; приміщення літ. 1-4 пл. 11,4 кв.м.; приміщення літ. 1-7 пл. 13,3 кв.м. Всього загальною площею 49,6 кв.м і вартістю 320092 грн. З господарських будівель і споруд ОСОБА_2 , згідно Варіанту 8 до висновку експерта №115 (а.с. 70) як першій стороні виділено 1/2 частини колодязю по АДРЕСА_1 під літ. «№1», вартістю 2107 грн. Загальна вартість реальної частини житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_2 становить 322199 грн., а реальна частка становить 51,23%. Виділено ОСОБА_1 згідно Варіанту 4 до висновку експерта №115 (а.с. 66-67) як другій стороні 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме: частину приміщення літ. 1-3(3) пл. 3,1 кв.м.; приміщення літ. 1-5 пл. 36,2 кв.м.; приміщення літ. 1-6 пл. 7,9 кв.м.; приміщення літ. 1-7 пл. 13,3 кв.м. Всього загальною площею 47,2 кв.м і вартістю 304604 грн. З господарських будівель і споруд ОСОБА_1 згідно Варіанту 8 до висновку експерта №115 (а.с. 70) як другій стороні виділено 1/2 частини колодязю по АДРЕСА_1 під літ. «№1», вартістю 2107 грн. Загальна вартість реальної частини житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_1 становить 306711 грн., а реальна частка становить 48,77%. Для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які виділено сторонам у житловому будинку, ОСОБА_2 необхідно провести такі ремонтно-будівельні роботи: у приміщенні під літ. 1-3, площею 16,0 кв.м. розділити перегородкою на приміщення під літ. 1-3(1) площею 6,9 кв.м.; приміщення під літ. 1-3(2), площею 6,0 кв.м. та приміщення під літ. 1-3(3) площею 3,1 кв.м. Крім цього ОСОБА_2 необхідно влаштувати дверний отвір між приміщеннями під літ. 1-3(2) площею 6,0 кв.м. та приміщеннями під літ. 1-4 площею 11,4 кв.м. Позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_1 після розподілу житлового будинку, по АДРЕСА_1 згідно визначених варіантів, необхідно: обладнати автономні мережі електропостачання (оформити та погодити в установленому порядку з спеціалізованими організаціями); встановити індивідуальну систему опалення (електричне, газове, альтернативне); влаштувати вентиляцію в приміщенні кухні; забезпечити водопостачання; розмістити септик (фільтруючий колодязь), згідно чинних норм та правил; кожен із співвласників повинен користуватися приміщенням горища, яке розташоване над приміщеннями поверхом нижче, що виділяються відповідно у їх користування. Для цього кожній із сторін необхідно влаштувати окремий вхід на горище. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за відхилення від частки в сумі 7744 грн.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 30.10.2020 року виправлено описку в рішенні Рожнятівського районного суду від 30 вересня 2020 року та вилучено із резолютивної частини рішення абзацу 6 «Виділити ОСОБА_1 згідно Варіанту 4 до висновку експерта №115 (а.с. 66-67) як другій стороні 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме: частину приміщення літ. 1-3(3) пл. 3,1 кв.м.; приміщення літ. 1-5 пл. 36,2 кв.м.; приміщення літ. 1-6 пл. 7,9 кв.м.; приміщення літ. 1-7 пл. 13,3 кв.м.» пункт «приміщення літ. 1-7 пл. 13,3 кв.м.» як такий, що не відповідає Варіанту 4 до висновку експерта №115 (а.с. 66-67).

Представник ОСОБА_1 адвокат Беган Р.П. подав апеляційну скаргу. Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, постановленим за неповного з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи.

На його думку суд першої інстанції не взяв до уваги, що рішенням Рожнятівського районного суду від 16.06.2015 року, яким шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дітей, ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 . Рішенням суду було вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, однак він в добровільному порядку аліменти не сплачував, а оплатив заборгованість тільки 02.09.2020 року. Даних коштів недостатньо для фізичного та духовного розвитку дитини. Тому вважає, що суд мав би відступити від засад рівності часток подружжя, про що клопотала відповідач.

Також зазначає, що відповідно до ст. 47 ЖК УРСР норма жилої площі становить 13,65 кв.м. на одну особу, а згідно ч. 2 ст. 50 ЖК УРСР не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за 9 років, крім подружжя. Проте у випадку визначеного рішенням суду варіанту поділу будинку дані норми не будуть дотримані.

Вказує, що судом також не було взято до уваги, що відповідач самостійно за власні кошти здійснювала роботи по облаштуванню спірного будинку та прилеглої території, що підтверджується рахунками, які містяться в матеріалах справи.

Крім того, визначивши кожній із сторін влаштувати окремий вхід на горище, судом не враховано, що на території будинку, яка виділена позивачу, такий вхід вже облаштовано, що ставить сторін в нерівні можливості користування горищем та покладає додаткові витрати на відповідача.

Також незрозумілим є виділення другій стороні 1/2 частини колодязю.

Зазначає, що відповідач заперечувала проти обрання судом 4 варіанту поділу будинку по висновку експерта, а висновки суду про те, що саме такий порядок користування приміщенням фактично склався між сторонами, не відповідає обставинам справи.

Також покладення на сторін необхідності проведення ремонтно-будівельних робіт для забезпечення ізольованого користування приміщеннями вважає таким, що суперечить ч. 6 ст. 265 ЦПК України та виходить за межі позовних вимог.

Зазначає, що суд мав би відмовити в задоволенні позову у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Вважає, що наведені обставини дають підстави відступити від рівності часток подружжя, а найбільш обґрунтованим варіантом розподілу спірного житлового будинку є перший варіант по висновку експерта, додатково залишивши ОСОБА_1 також приміщення літ. 1-4 площею 11,4 кв.м.

В такому випадку за відповідачем залишаються приміщення вартістю 416894,00 грн., що становить 66,7%, а за позивачем вартістю 207802,00 грн., що становить 33,3%.

З огляду на викладене просить скасувати рішення Рожнятівського районного суду від 30 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким виділити ОСОБА_1 2/3, а ОСОБА_2 1/3 частини домоволодіння, а саме: виділити ОСОБА_2 приміщення літ. 1.1 пл. 7,9 кв.м.; приміщення літ. 1.2 пл. 4,1 кв.м.; частину приміщення літ. 1.3 (1) пл. 6,9 кв.м.; приміщення літ. 1.7 пл. 13,3 кв.м.; всього загальною площею 32,2 кв.м. і вартістю 207802,00 грн.; ОСОБА_1 частину приміщення літ. 1.3 (2) пл. 9,1 кв.м.; приміщення літ. 1.5 пл. 36,2 кв.м.; приміщення літ. 1.6 пл. 7,9 кв.м.; приміщення літ. 1.4 пл. 11,4 кв.м.; всього - загальною площею 64,6 кв.м. і вартістю 416894,00 грн. Колодязь залишити у спільній частковій власності у співвідношенні 1/2 власність ОСОБА_2 , 1/2 власність ОСОБА_1 та в спільному користуванні власників.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15.03.2007 року ОСОБА_1 видано будівельний паспорт, реєстраційний №1/26, на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а.с. 8-13).

20.09.2014 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 96,8 кв.м., житловою площею 49.5 кв.м., з господарською спорудою (колодязем) по АДРЕСА_1 , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №165432057 від 03.05.2019 року (а.с. 16).

Заочним рішенням Рожнятівського районного суду від 16.06.2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Неповнолітніх дітей сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 14-15).

Відповідно до Висновку експерта ОСОБА_9 №115 від 22.05.2020 року, складеного за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи на підставі ухвали Рожнятівського районного суду від 26.06.2019 року, ринкова вартість будинковолодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , без врахування вартості земельної ділянки станом на час проведення дослідження становить 628910 грн. 00 коп. Вказане будинковолодіння згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за індексним номером 165432057 від 03.05.2019 року та даних технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, складеного ПП «ОЛВІ Р» 01.11.2013 року, складається із: житлового будинку загальною площею 96,8 кв.м. та колодязю з бетонних кілець. Проведення реального розподілу будинковолодіння в натурі між сторонами у співвідношенні 1/2 та 1/2 частини здійснити технічно можливо за чотирма визначеними експертом варіантами (а.с. 37-78).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти презюмується як спільна сумісна власність подружжя, строк позовної давності позивачем не пропущено. А при поділі майна подружжя варіант 4 Висновку експерта №115 від 22.05.2020 року є найбільш прийнятним для сторін у зв`язку з тим, що вони фактично самостійно провели розподіл спірного будинковолодіння таким чином.

Однак апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 15 ЦК України порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, положення даної статті свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування цієї презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначено в правовому висновку Верховного Суду в постанові від 28.12.2020 року у справі №664/2522/16-ц, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

З огляду на зазначене спірний житловий будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки його збудовано у шлюбі.

Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.

Що стосується посилань сторони відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з даними вимогами, то слід зазначити, що відповідно до статті 261 ЦК України, в редакції чинній на час оформлення відповідачем на своє ім`я права власності на спірний житловий будинок, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила.

Частиною 2 ст. 72 СК України передбачено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Отже, вирішуючи питання перебігу позовної давності за вимогами про поділ спільного майна подружжя, суди мають врахувати, що при визначенні початку перебігу позовної давності необхідно виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки сам по собі факт припинення шлюбу не свідчить про порушення права власності одного із подружжя. Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28.12.2020 року у справі №345/2962/14-ц (провадження №61-2361св20)).

Таким чином, зважаючи на те, що після розлучення з відповідачем позивач продовжував проживати у спірному будинку, чого не заперечила відповідач, підстав вважати, що його право порушене, у нього не було. А тому суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що строк позовної давності ним не пропущено.

Що стосується посилань апелянта на те, що суд мав би відступити від засад рівності часток подружжя та виділити відповідачу 2/3 частини спірного житлового будинку, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Разом з тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції та її перегляду в апеляційному порядку судом не встановлено підстав для необхідності відступлення від рівності часток подружжя при поділі майна на користь ОСОБА_1 з урахуванням інтересів дитини ОСОБА_5 , оскільки відповідачем не надано доказів того, що позивач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Навпаки, відповідно до рішення Рожнятівського районного суду 21.02.2018 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_5 , яка проживає з матір`ю. При цьому нерегулярна сплата аліментів на її утримання не є тією обставиною, яка має істотне значення для застосування частини третьої статті 70 СК України, а ОСОБА_1 не позбавлена права звертатися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Інші діти сторін станом на час вирішення спору про поділ майна є повнолітніми.

Наведене узгоджується також з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 18.11.2020 року у справі №344/3574/17 та від 23.05.2018 року у справі №350/1697/14-ц.

Крім того відповідач під час призначення судової експертизи не ставила перед експертом питання про визначення можливості поділу спірного житлового будинку шляхом визначення його 2/3 та 1/3 частин.

Доказів того, що позивач приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї відповідачем також не надано.

Посилання ОСОБА_1 та її представника на рахунки та видаткові накладні за липень-серпень 2017 року також не може бути підставою для збільшення її частки в спільному майні подружжя в розумінні вказаної норми права. Також такі стосуються облаштування території подвір`я в 2017 році, що не було предметом поділу.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання права власності на спірне майно по 1/2 частині за кожним з колишнього подружжя. Підстав, що мають істотне значення для відступлення від засад рівності часток подружжя з огляду на положення частини другої статті 70 СК України при вирішенні цього спору судом не встановлено.

Разом з тим, твердження місцевого суду про те, що саме варіант 4 Висновку експерта №115 від 22.05.2020 року є найбільш прийнятним для сторін, оскільки вони фактично самостійно провели розподіл спірного будинковолодіння таким чином, не відповідає матеріалам справи.

Так, суду не було надано доказів того, що сторони розділили майно за взаємною згодою, а в поданих письмових заявах і клопотаннях стороною відповідача заперечувалась можливість поділу будинку по 1/2.

Частиною 3 ст. 370 ЦК України передбачено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту норм статей 183, 364, 379, 380 ЦК України, виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Вирішуючи питання про поділ між співвласниками будинку в натурі суду слід було врахувати можливість виділення співвласникам найбільш ізольованих житлових та підсобних приміщень із найменшим відхиленням від ідеальних часток співвласників із незначною виплатою різниці вартості часток.

Відповідно до Висновку експерта №115 від 22.05.2020 року, проведеного на підставі ухвали Рожнятівського районного суду від 26.06.2019 року щодо технічної можливості поділу вказаного об`єкта нерухомого майна, можливі чотири варіанти поділу житлового будинку на окремі об`єкти нерухомості з урахуванням рівності часток його співвласників.

При цьому апеляційним судом встановлено, що саме варіант 1 наближений до ідеальних часток кожного із співвласників, відповідає інтересам обох сторін, оскільки не передбачає здійснення демонтажу внутрішніх перегородок, перепланування внутрішнього простору будинку або його перебудови, а ремонтно-будівельні роботи, які пропонується виконати сторонам для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, є мінімальними.

Також проти такого варіанту поділу житлового будинку сторони не заперечували.

Крім того у власності позивача залишається саме та частина будинку, в якій він фактично проживає.

За даним варіантом поділу позивачу виділяється загальна площа житлового будинку 43,6 кв.м. вартістю 281372,00 грн., реальна частка становить 45,04%, а відповідачу - загальна площа житлового будинку 53,2 кв.м. вартістю 343324,00 грн., реальна частка становить 54,96%.

Оскільки внаслідок виділу майна у натурі при вказаному варіанті має місце незначне відхилення від розміру ідеальних часток співвласників, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про стягнення з відповідача компенсації за зменшення частки позивача в сумі 30976,00 грн., на що останній погоджувався, а ОСОБА_1 про відсутність у неї можливості сплатити цю компенсацію не вказувала і таких аргументів не наводила.

При цьому суд враховує, що залишення колодязю одному із власників створило би додаткові незручності іншому, який позбавляється можливості користування ним, а дана господарська споруда не може бути реально поділена між сторонами відповідно до їх часток. Таким чином суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності та в спільному користуванні власників.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції слід змінити. Визнати житловий будинок з господарською спорудою по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 та за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарською спорудою по 1/2 частині за кожним. Виділити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку кожному згідно варіанту 1 Висновку експерта №115 від 22.05.2020 року, з проведенням необхідних ремонтно-будівельних робіт та стягненням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за відхилення від частки в сумі 30976,00 грн. Колодязь залишити у спільній частковій власності у співвідношенні 1/2 власність ОСОБА_2 , 1/2 власність ОСОБА_1 та в спільному користуванні власників.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 2 ст. 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Таким чином, враховуючи вартість житлового будинку, який є предметом спору, визначену в Висновку експерта №115 від 22.05.2020 року, з ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави недоплачений судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 2045,32 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бегана Романа Петровича задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 30 вересня 2020 року змінити.

Визнати житловий будинок з господарською спорудою по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючим за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарською спорудою по АДРЕСА_1 .

В порядку розподілу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарською спорудою по АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_2 згідно Варіанту 1 Висновку експерта №115 від 22.05.2020 року (а.с. 64-65) як першій стороні 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме:

- приміщення літ. 1-1 пл. 7,9 кв.м.;

- приміщення літ. 1-2 пл. 4,1 кв.м.;

- частину приміщення літ. 1-3 (1) пл. 6,9 кв.м.;

- приміщення літ. 1-4 пл. 11,4 кв.м.;

- приміщення літ. 1-7 пл. 13,3 кв.м.

Всього житлового будинку загальною площею 43,6 кв.м.

Загальна вартість реальної частини житлового будинку ОСОБА_2 становить 281372,00 грн., а реальна частка становить 45,04%.

Виділити ОСОБА_1 згідно Варіанту 1 Висновку експерта №115 від 22.05.2020 року (а.с. 64-65) як другій стороні 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме:

- частину приміщення літ. 1-3 (2) пл. 9,1 кв.м.;

- приміщення літ. 1-5 пл. 36,2 кв.м.;

- приміщення літ. 1-6 пл. 7,9 кв.м.;

Всього житлового будинку загальною площею 53,2 кв.м.

Загальна вартість реальної частини житлового будинку ОСОБА_1 становить 343324,00 грн., а реальна частка становить 54,96%.

Для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які виділено сторонам у житловому будинку, ОСОБА_2 необхідно провести такі ремонтно-будівельні роботи: у приміщенні під літ. 1-3, площею 16,0 кв.м. розділити перегородкою на приміщення під літ. 1-3(1) площею 6,9 кв.м. та приміщення під літ. 1-3(2), площею 9,1 кв.м.

Позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_1 під час розподілу житлового будинку по АДРЕСА_1 згідно визначених варіантів, необхідно:

- обладнати автономні мережі електропостачання (оформити та погодити в установленому порядку з спеціалізованими організаціями);

- встановити індивідуальну систему опалення (електричне, газове, альтернативне);

- влаштувати вентиляцію в приміщенні кухні;

- забезпечити водопостачання;

- розмістити септик (фільтруючий колодязь) згідно чинних норм та правил;

- кожен із співвласників повинен користуватися приміщенням горища, яке розташоване над приміщеннями поверхом нижче, що виділяються відповідно у їх користування. Для цього кожній із сторін необхідно влаштувати окремий вхід на горище.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за відхилення від частки в сумі 30976,00 грн.

Колодязь залишити у спільній частковій власності у співвідношенні 1/2 власність ОСОБА_2 , 1/2 власність ОСОБА_1 та в спільному користуванні власників.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави недоплачений судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 2045,32 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

М.Д. Горейко

Повний текст постанови складено 20 січня 2021 року.