УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю.О., при секретарі судового засідання Ткачук Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Полонської Яніни Анатоліївни, заінтересовані особи Кальміуський відділ Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду із даною скарго, в обґрунтування якої зазначив, що в провадженні Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження ВП 52750836 від 27.10.2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 264/4366/16-ц, виданого 19.10.2016 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В рамках виконання вказаного виконавчого провадження державним виконавцем Полонською Я.А. 07.10.2020 року було накладено арешт на всі його відкриті рахунки, в тому числі на картку «ПриватБанк», картковий рахунок якої є соціальним, оскільки на нього надходять соціальні виплати у вигляді допомоги особам з інвалідністю з дитинства 2 групи. У зв`язку з тим, що він інших доходів не має, вказана соціальна виплата є єдиним основним джерелом існування, тому, з огляду на ст. 46 Конституції України, просить визнати незаконною та скасувати постанову про арешт його коштів, як боржника, від 07.10.2020 року, визнати направомірними дії державного виконавця та зобов`язати державного виконавця скасувати арешт коштів боржника.

Заявник та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, направили суду заяви про розгляд скарги без їх участі, на задоволенні скарги наполягають.

Заінтересована особа державний виконавець Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Полонська Я.А. в судове засідання не з`явилась, направила суду відзив на скаргу, в якому заперечує проти доводів заявника, оскільки банківський рахунок ОСОБА_1 не має спеціального режиму використання, заявник жодних документальних підтверджень виконання рішення суду по сплаті аліментів не надав, вважає, що державним виконавцем були дотримані вимоги ЗУ «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання рішення про стягнення аліментів.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд скарги в її відсутність на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.09.2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 28.07.2016 року.

На виконання рішення суду постановою державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 27.10.2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 52750836.

Постановою державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Полонською Я.А. від 07.10.2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в сумі 143533,31 грн.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією АВ № 0602024 від 18.07.2016 року ОСОБА_1 встановлена І «Б» група інвалідності дитинства по зору з 21.06.2016 року довічно. ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду.

Згідно довідки про отримання соціальної допомоги від 19.10.2020 року, виданої Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради Кальміуського району та йому відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю дитинства та дітям з інвалідністю» з 21.06.2016 року та довічно призначено державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 2 групи.

Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 06.11.2020 року повідомлено, що ОСОБА_1 має картковий рахунок НОМЕР_1 , на яку він отримує соціальні виплати.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами першою-третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до ст. 72 ЗУ «Про виконавче провадження» на допомогу з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 22, 46, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на соціальне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання соціальних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані. Соціальні виплати, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Таким чином суд доходить висновку, що доводи державного виконавця, що законодавством не заборонено державному виконавцю накладати арешт на рахунок боржника, на який надходять соціальні виплати є безпідставними, так як чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення таких відрахувань, а тому арешт соціальних коштів особи, після вирахування з неї сум аліментів за судовим рішенням, позбавляє її джерел до існування та порушує її право на соціальний захист.

До аналогічного висновку прийшов і Верховний Суд у своїй постанові № 642/6675/18 від 03.10.2019 року.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оскільки чинне цивільне процесуальне законодавство не передбачає право суду скасовувати постанови державних виконавців, скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити частково та визнати неправомірними дії старшого державного виконавця щодо накладення арешту на кошти ОСОБА_1 і зобов`язати державного виконавця скасувати накладений арешт.

Керуючись ст. ст. 447, 450, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Полонської Яніни Анатоліївни, заінтересовані особи Кальміуський відділ Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Полонської Яніни Анатоліївни щодо арешту коштів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 52750836.

Зобов`язати державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Полонську Яніну Анатоліївну скасувати арешт коштів боржника ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт коштів боржника від 07 жовтня 2020 року у виконавчому провадженні ВП № 52750836.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційної інстанції в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення його повного тексту.

Суддя: Ю. О. Матвєєва