Справа № 746/427/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2021 р.

смт Срібне

Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ходіч В.М.,

при секретарі Близнюк О.І.,

за участю представника позивача адвоката Дуденок О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Срібне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Срібнянської селищної ради Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Срібнянської селищної ради Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з березня 2009 року вона постійно проживає та зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , користується всім житловим будинком одноосібно, здійснює оплату за комунальні послуги, які оформлені на її ім`я, утримує приміщення будинку в належному стані, постійно проводила поточні роботи. Даний житловий будинок зареєстрований за ОСОБА_3 , який на час її реєстрації вже був померлим. Позивач відкрито та безперервно проживає у вказаному будинку, постійно та безперервно ним володіючи. В позасудовому порядку позивач не має можливості вирішити дане питання, тому виникла необхідність звернутися до суду з вимогою про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Дуденок О.О. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені у позові та просять позов задовольнити. Зазначили, що до житлового будинку позивач вселилася у 2006 році з дозволу Калюжинської сільської ради, як у вільне житло.

Представник відповідача - Срібнянської селищної ради Чернігівської області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує.

Співвідповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, просить справу розглянути за її відсутності.

Заслухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно Свідоцтва №7 про право особистої власності на житловий будинок від 22 вересня 1989 року та довідки КП «Прилуцьке МБТІ» №1842 від 26.08.2020р. житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (до зміни нумерації -1), зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с.5-6).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 99 років в с.Калюжинці Срібнянського району Чернігівської області, що підтверджується записом акта про смерть №03 від 30.01.2002р. (а.с.39), після його смерті спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) 22 листопада 2004 року отримала ОСОБА_2 (а.с.60).

Як вбачається з довідки виконкому Калюжинської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області померлий ОСОБА_4 був зареєстрований по паспорту та в погосподарській книзі сільської ради і проживав до дня смерті в АДРЕСА_1 , проживав сам. Інших спадкоємців, передбачених законом України, не має (а.с.57).

З довідки виданої Калюжинським старостинським округом Срібнянської селищної ради Срібнянського району Чернігівської області № 118 від 20 серпня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 12.03.2009 року. Більше в будинку за цією адресою ніхто не зареєстрований (а.с.12).

ОСОБА_1 користується комунальними послугами за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рахунками за спожиті комунальні послуги (а.с.13 17).

Крім цього, допитані у судовому засіданні як свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що після смерті ОСОБА_3 , який на день смерті проживав одиноко, житловий будинок в АДРЕСА_1 перебував у занедбаному стані, а тому з дозволу Калюжинської сільської ради Срібнянського району до будинку у 2006 році була вселена позивач, яка і до сьогодні постійно проживає у ньому, здійснює ремонти та відкрито користується господарством. Спадкоємці у померлого відсутні.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено висновок, що умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю.

Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом.

Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном.

Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Для встановлення наявності передбачених законом підстав для набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю необхідно, щоб особа, яка посилається як на підставу набуття такого майна за набувальною давністю, згідно з положеннями частини першої статті 81 ЦПК України довела, що заволоділа майном добросовісно і при цьому її володіння є відкритим та безперервним протягом десяти років.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 2006 року відкрито та безперервно користується житловим будинком АДРЕСА_1 , власник якого помер у 2002 році, спадщину на частину майна померлого за заповітом прийняла ОСОБА_2 ; на житловий будинок після померлого ОСОБА_3 не виявилося спадкоємців ні згідно із законом, ні по заповіту; спадщина відумерлою не визнавалася.

Положеннями ст.5 ЦПК України, ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

В ході розгляду справи знайшло своє підтвердження, що позивач без належних правових підстав володіє вказаним вище житловим будинок з надвірними будівлями та спорудами, але таке заволодіння, на думку суду, є добросовісним, так як воно відбулось не шляхом викрадення чи шахрайства, а за згодою Калюжинської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області, зважаючи на те, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами довела, що вона продовжує відкрито, тобто очевидно для всіх та безперервно користуватись цим будинком з 2006 року і по даний час, тобто понад 10 років та відноситись до вказаного об`єкта, як до свого, сплачує комунальні платежі, проводить поточні ремонти, суд вважає за необхідне захистити права ОСОБА_1 у спосіб, який відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, а саме шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 83, 89, 133, 141, 258, 259, 265 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 16, 328, 344 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Срібнянської селищної ради Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) право власності на будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Срібнянський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Ходіч