Справа № 201/6367/21
Провадження № 2/201/2746/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Ткаченко Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», ОСОБА_2 про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, а також про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 29.06.2021р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», ОСОБА_2 про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, а також про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02.07.2021р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (а.с.№70).

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки - адвокат Негробов О.В. (діє за ордером від 09.03.2021р. - а.с. № 68) зазначав, що 08.03.2021р. на перехресті пр. Дмитра Яворницького та вул. Володимира Вернадського в м. Дніпрі, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Audi A4, р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , власником якого ОСОБА_1 та Audi Q5 р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , відповідальність якого була забезпечена полісом ОСЦПВ АР4256793, виданим - ПрАТ СК «Альфа Страхування». В результаті даної ДТП автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2021р. у справі № 201/2733/21 водія ОСОБА_2 було визнано винним у спричиненні ДТП та було притягнуто до адміністративної відповідальності в порядку ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала чинності та не була оскаржена у встановленому законом порядку. З метою отримання компенсації спричинених в результаті настання ДТП збитків, позивачка ОСОБА_1 в порядку визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулася до відповідача ПрАТ «СК «Альфа Страхування», надавши письмове повідомлення про настання ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування. З метою визначення розміру спричинених збитків, позивачка звернулася до судового експерта Дроздова Ю.В. Відповідно до висновку експерта № 0604/21/21 від 02.04.2021р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Audi A4, р.н. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням ПДВ складає 88 782грн.43коп.

02.04.2021р. ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування позивачці у розмірі 47 517грн. 40коп., а 02.06.2021р. страховиком була здійснена доплата страхового відшкодування у розмірі 6 724грн.26коп.

ОСОБА_1 не погодилась із загальним розміром сплаченого ПрАТ «СК «Альфа Страхування», тому з метою захисту своїх порушених прав звернулася із відповідними вимогами до суду.

Посилаючись на ст.ст. 22, 610, 625, 1166 ЦК України та ст.ст. 6, 29, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просила задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на її користь недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 34 540грн. 77коп., а також з відповідача ОСОБА_2 на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди -500 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав. 17.08.2021р. представником відповідача - адвокатом Лук,янчуком А.В. (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 12.11.2018р. та ордеру від 12.08.2021р. - а.с. № 84, 85) у відповідності до положень ст. 178 ЦПК України подано відзив на позов (а.с. № 78-83 ), в якому представник відповідача зазначав, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не визнає пред`явлених позовних вимог, оскільки страхова компанія виконала свої зобов`язання до полісу АР/4256793 перед ОСОБА_1 , сплативши їй страхове відшкодування в загальному розмірі 54 241грн.66коп. Розрахунок суми сплаченого страхового відшкодування, було здійснена на підставі висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 11700, складеного ТОВ «СЗУ «Консалтінг Україна», в особі судового експерта Рябчука А.В. Також, представник відповідача просив суд врахувати, що 17.03.2021р. представником ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було проведено детальний огляд пошкодженого транспортного засобу Audi A4, р.н. НОМЕР_1 , за результатами якого було складено акт огляду пошкодженого майна, який не було підписано представником позивача. Будь-яких претензій чи зауважень до проведеного огляду пошкодженого автомобіля представником позивача не заявлялось, що підтверджує правильність та повноту проведеного огляду та належну фіксацію його результатів. Окрім цього, на думку представника ПрАТ «СК «Альфа Страхування», у висновку № 0604/21/21 від 02.04.2021р., експерт Дроздов Ю.В. використовує завищену вартість запасних частин.

За вищезазначеного просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Одночасно з відзивом на позов представником відповідача також подано клопотання про призначення судової авто-товарознавчої експертизи (а.с. № 89), на вирішення якої адвокат просив поставити питання про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Audi Q5», з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та з урахуванням податку на додану вартість та без урахування податку на додану вартість. В обґрунтування цього клопотання представник відповідача посилався на те, що в матеріалах справи наявні два висновки експерта, які мають суттєві розбіжності, що ускладнює можливість встановити дійсний обсяг зобов`язань щодо відшкодування такої шкоди страховою компанією.

Представником позивачки 18.10.2021р. у відповідності до положень ст. 179 ЦПК України подана відповідь на відзив (а.с. № 169-179), де зверталася увага суду на те, що акт огляду пошкодженого транспортного засобу належного позивачці, не був складений представником страхової компанії безпосередньо на місці огляду та його не надавали для ознайомлення позивачці чи особі, яка була присутня на огляді пошкодженого автомобіля. Окрім цього, представник позивачки просив суд врахувати, що розрахунок суми сплаченого страхового відшкодування було здійснено ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з порушенням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а Звіт № 10172 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, за підписом оцінювача Рябчука А.В. від 22.03.2021р. та висновок експертного дослідження № 11381 від 14.05.2021р. за підписом експерта Рябчука А.В. складено із грубими порушеннями вимог спеціальних Методик, що дає підстави вважати його висновки необ`єктивними та необґрунтованими.

Стосовно поданого представником відповідача клопотання про призначення судової авто-товарознавчої експертизи, представник позивачки просив відмовити у задоволенні даного клопотання з підстав, наведених у відповіді на відзив.

Правом подачі заперечень на відповідь на відзив (ст. 180 ЦПК України) представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» не скористався.

Відповідач ОСОБА_2 , отримавши 01.08.2021р. поштою копію позовної заяви з додатками (а.с № 72, 77), правом подачі відзиву на позов (ст. 178 ЦПК України) не скористався.

Суд, вивчивши матеріали справи, зміст заперечень стосовно позовних вимог, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення стосовно них, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

08.03.2021р. на перехресті нерівнозначних доріг пр. Дмитра Яворницького та вул. Володимира Вернадського у м. Дніпрі, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Audi A4 р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , власником якого ОСОБА_1 та Audi Q5 р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті даної ДТП автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2021р. у справі № 201/2733/21 водія ОСОБА_2 було визнано винним у спричиненні ДТП та було притягнуто до адміністративної відповідальності в порядку ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала чинності 26.04.2021р. та не була оскаржена у встановленому законом порядку (а.с. № 13).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ СК «Альфа Страхування» згідно полісу ОСЦПВ АР4256793, згідно якого ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну, становив 130 000 грн., франшиза - нуль грн.(а.с. № 14).

11.03.2021р. засобами електронного зв`язку та 15.03.2021р. «Новою поштою» позивачка направила до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» письмове повідомлення про настання ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. № 16-18).

02.04.2021р. ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування позивачці у розмірі 47 517грн. 40коп., а 02.06.2021р. страховиком була здійснена доплата страхового відшкодування у розмірі 6 724грн.26коп. (а.с. № 44, 50, 60).

Розрахунок сплаченого страхового відшкодування було здійснено ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на підставі Звіту № 10172 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, за підписом оцінювача Рябчука А.В. від 22.03.2021р. та висновку експертного дослідження № 11700 від 27.05.2021р. за підписом експерта Рябчука А.В. (а.с.№ 51-55).

В свою чергу, для визначення розміру заподіяних збитків, позивачка звернулась до експерта авто-товарознавця Дроздова Ю.В. , яким 02.04.2021р. було складено висновок експерта № 0604/21/21, згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Audi A4, р.н. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням ПДВ, складає 88 782грн.43коп. (а.с. № 19-30).

21.05.2021р. представник позивачки звернувся до страховика із письмовою заявою про перегляд розміру сплаченого страхового відшкодування, в якій просив прийняти до уваги висновок експерта № 0604/21/21 від 02.04.2021р. (а.с. № 45-46), копія якого була долучена до заяви, та здійснити доплату суми страхового відшкодування. Проте дана вимога не була задоволена в повному обсязі.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 2.1. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон України N 1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України N 1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України Закону України N 1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, п. 12.1 ст. 12 зазначеного вище Закону встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно п. 34.2,34.4 ст. 34 Закону України N 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України N 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Статтею 36 Закону України N 1961-IV встановлено, що страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (п. 36.1 ст. 36).

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або ст. 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення (п. 36.2 ст. 36).

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п. 36.6 ст. 36).

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та відповідачем ПрАТ «СК «Альфа Страхування» фактично виник спір щодо розміру страхового відшкодування.

Так, страховик вважає, що розмір страхового відшкодування було визначено та виплачено в повному обсязі, у відповідності до вимог Закону України N 1961-IV та згідно висновку експертного дослідження № 11700 від 27.05.2021р., складеного експертом Рябчуком А.В. (а.с. № 51-55). В свою чергу, позивачка просила доплатити страхове відшкодування, виходячи із результатів висновку експерта № 0604/21/21 від 02.04.2021р., складеного експертом Дроздовим Ю.В. (а.с. № 45-46).

Суд оцінює критично заперечення представника відповідача ПрАТ «СК «Альфа Страхування» стосовно того, що розмір страхового відшкодування було визначено та виплачено ОСОБА_1 в повному обсязі, у відповідності до вимог Закону України N 1961-IV, з огляду на те, що позивачка відповідно до вимог ст. 35 Закону України N 1961-IV 11.03.2019р. звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

Після чого, страховик у відповідності до приписів п. 22.1 ст. 22 Закону України N 1961-IV був зобов`язаній у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодувати у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, а відповідно до ст. 29 зазначеного Закону відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідач ПрАТ «СК «Альфа Страхування» у листах № 0388.609.21.01 від 02.06.2021р. та № 0388.609.21.01 від 21.06.2021р. зазначає, що на виконання вимог ст. 34 Закону України N 1961-IV, огляд пошкодженого транспортного засобу Audi A4, р.н. НОМЕР_1 , власником якого є позивачка, було доручено ОСОБА_6 , який 17.03.2021р. здійснив його огляд, саме ОСОБА_6 було складено і акт огляду колісного транспортного засобу. В подальшому, на підставі даного акту огляду ПрАТ «СК «Альфа Страхування» замовило у ТОВ «СЗУ «Консалтінг Україна» складання Звіту № 10172 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 22.03.2021р. за підписом оцінювача Рябчука А.В. та Висновку експертного дослідження № 11700 від 27.05.2021р. за підписом експерта Рябчука А.В. На підставі даних документів ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснила розрахунок страхових відшкодувань, які були сплачені позивачці 02.04.2021р. у розмірі 47 517грн.40коп. та 02.06.2021р. у розмірі 6 724грн.26коп.

Перш за все, суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей та відповідачем ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не доведено, що позивачка була ознайомлений з документами, що стали підставою для розрахунку страхового відшкодування, яке було їй сплачено 02.04.2021р. у розмірі 47 517 грн. 40коп.: актом огляду колісного транспортного засобу та Звітом ТОВ «СЗУ «Консалтінг Україна» № 10172 від 22.03.2021р. про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу за підписом оцінювача Рябчука А.В .

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів регулюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Національним стандартом № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003р. N 1440.

Згідно ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону;

Згідно ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Так, згідно ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Статтею 11 цього ж закону, встановлено, що договір на проведення оцінки майна укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім. Під час укладання багатостороннього договору крім замовника оцінки стороною договору може виступати особа-платник, якщо оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності здійснює інша особа, а не замовник. У цьому випадку а платника як сторону договору поширюються обмеження, зазначені в статті 8 цього Закону.

Замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Сторони договору на проведення оцінки майна (замовник, платник) мають право вільного вибору суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання за умови виконання вимог, встановлених статтями 8 та 9 цього Закону.

Істотними умовами договору на проведення оцінки майна є: зазначення майна, що підлягає оцінці; мета, з якою проводиться оцінка; вид вартості майна, що підлягає визначенню; дата оцінки; строк виконання робіт з оцінки майна; розмір і порядок оплати робіт; права та обов`язки сторін договору; умови забезпечення конфіденційності результатів оцінки, інформації, використаної під час її виконання; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; порядок вирішення спорів, які можуть виникнути під час проведення оцінки та прийняття замовником її результатів.

Законодавством або за згодою сторін договору в ньому можуть бути передбачені інші істотні умови.

Таким чином, ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено вичерпний перелік осіб, які мають право звернутись до суб`єкта оціночної діяльності (оцінювача), з метою проведення оцінки майна: власник чи особа що володіє майном на відповідній правовій підставі, або будь-яка інша особа, уповноважена власником.

Оцінка майна проводиться виключно на підставі письмового договору, укладеного у відповідності до ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Матеріали справи не містять відомостей та відповідачем ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не доведено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «СЗУ «Консалтінг Україна» було укладено відповідний договір на проведення оцінки, або безпосередньо позивачка уповноважила страхову компанію на укладання договору на проведення оцінки.

Тобто, Звіт № 10172 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 22.03.2021р. за підписом оцінювача Рябчука А.В. , складений на замовлення ПрАТ «СК «Альфа Страхування», було підготовлено без належної правової підстави, а саме всупереч вимогам ст. 10 та 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Окрім цього, суд враховує, що висновок експертного дослідження № 11700 від 27.05.2021р., який було складено експертом Рябчуком А.В., на підставі якого відповідачем ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було здійснено 02.06.2021р. доплату частки страхового відшкодування у розмірі 6 724 грн.26 коп., було складено із порушеннями вимог чинного законодавства України про проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997р. «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати:

- чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи;

- чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі;

- компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень;

- достатність поданих експертові об`єктів дослідження;

- повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним;

- узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи;

- обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Згідно п. п. 1.3, 1.4 "Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів", затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України N 14252092 від 24.11.2003р., остання застосовується, зокрема, для визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ та вимоги цією Методики є обов`язковими під час проведення авто-товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто-товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно п. 4.1 Методики, оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень.

Виходячи з мети оцінки здійснюються всі процедури в межах методів оцінки, визначених цією Методикою (п. 4.2 Методики).

Відповідно до п. 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив (ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Пунктом 5.5. Методики встановлено, що під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Суд враховує, що матеріали справи не містять та відповідачем ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не доведено, що експертом Рябчуком А.В. особисто оглядався пошкоджений транспортний засіб Audi A4, р.н. НОМЕР_1 та встановлювався характер і обсяг пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування, як це передбачено п. п. 5.1, 5.5 Методики. Також, зі змісту вступної та дослідницької частини висновку експертного дослідження № 11700 від 27.05.2021р., вбачається, що відповідне клопотання, про надання для проведення особистого огляду пошкодженого транспортного засобу Audi A4, р.н. НОМЕР_1 , експертом Рябчуком А.В. не заявлялось.

Окрім цього, висновок експертного дослідження № 11700 від 27.05.2021р. не містить інформації щодо: переліку джерел, з яких була отримана інформація про усі дані, наведені у висновку експерта; характер та обсяги пошкоджень транспортного засобу Audi A4, р.н. НОМЕР_1 , які приймались експертом Рябчуком А.В. під час проведення дослідження та посилання на відповідне інформаційне джерело, яке їх підтверджує/фіксує (протокол огляду, фототаблиця тощо); обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з усунення пошкоджень; висновок № 11700 не містить додатків, які є його невід`ємною частиною, зокрема, фото таблицю та ремонтну калькуляцію. Також, суд враховує, що під час проведення відповідного дослідження та складання висновку експертного дослідження № 11700 від 27.05.2021р., експертом Рябчуком В.А. не було застосовано Методику визначення обсягу ремонтних дій при встановлені розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, що зареєстрована в Реєстрі методик проведення судових експертиз 12.09.2014р., яка розроблена згідно із ЦК України, Законами України "Про судову експертизу", "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи, визначення матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ.

За вказаних обставин, висновок експертного дослідження № 11700 від 27.05.2021р., який підготовлено з порушенням відповідних вимог Методики, судом не визнається належним та допустим доказом дійсного розміру матеріальних збитків, завданих позивачці, як власнику пошкодженого транспортного засобу та, відповідно, доказом виплати страховиком страхового відшкодування в повному обсязі, в порядку, передбаченому Законом України N 1961-IV.

В свою чергу, наданий суду позивачкою оригінал висновку експерта Дроздова Ю.В. № 0604/21/21 від 02.04.2021р., було складено експертом за наслідками безпосереднього огляду пошкодженого транспортного засобу Audi A4, р.н. НОМЕР_1 , зі складанням відповідного протоколу огляду та фотофіксацією, з посиланням на відповідні вихідні дані та із повним дотриманням відповідних методик.

Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Частиною 3 ст. 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника. Згідно ч. 7 ст. 102 ЦПК України, у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Частиною 2 ст. 106 ЦПК України передбачено, що порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2019р. у справі № 522/1029/18, зазначає що: «висновок експертного дослідження не може бути визнаний належним та допустимий доказом з огляду на наступне. Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Разом з тим, у наявному висновку експертного дослідження не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду».

Проаналізувавши зміст заяв по суті справи (ст.ст.178-179 ЦПК України) та надавши оцінку доказам, які були надані сторонами, судом не знайдено достатніх правових підстав (тобто сукупності умов, передбачених статтею 103 ЦПК України) для задоволення клопотання ПрАТ «СК «Альфа Страхування» про призначення по справі судової авто-товарознавчої експертизи.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Судом встановлено, що висновок експерта Дроздова Ю.В. № 0604/21/21 від 02.04.2021р. було складено у цілковитій відповідності до чинного законодавства України щодо проведення судових експертиз, а експерт був обізнаний (попереджений) про відповідальність за надання свідомо неправдивого висновку. Також, даний висновок цілковито відповідає вимогам ст.ст. 102, 106 ЦПК України.

Разом з тим, у наданому відповідачем ПрАТ «СК «Альфа Страхування» висновку експертного дослідження № 11700 від 27.05.2021р., не зазначено, що експерт Рябчук А.В. обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для пред`явлення до суду та даний висновок експертного дослідження був складений із грубими порушеннями вимог відповідних Методик.

Окрім цього, суд враховує, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не було позбавлено можливості надати суду висновок експерта, складений відповідно до вимог ст.ст. 102, 106 ЦПК України.

Отже, наведені у відповідному клопотанні (а.с. №89) підстави для призначення судової авто-товарознавчої експертизи, не знаходять свого підтвердження у наявних матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення недоплаченого страхового відшкодування слід задовольнити, стягнувши на її користь саме з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» недоплачене страхове відшкодування у розмірі 34 540грн.77коп. (88 782грн. 43коп. - 47 517 грн. 40коп. - 6 724 грн.26коп. = 34 540 грн.77коп.).

Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог в залежності від характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб .

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд погоджується із тим, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, яка полягає у пережитому в результаті ДТП нервовому стресі, а також через пошкодження її власного майна, передчасного погіршення його технічного і естетичного стану та побутових незручностях, що виникли внаслідок цього. Розмір заявленої моральної шкоди у розмірі 500 грн. суд вважає цілком обґрунтованим та об`єктивним, а також таким, що відповідає критеріям розумності та справедливості.

Підводячи підсумок вищевикладеному, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди обґрунтовані, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги до кожного з відповідачів задоволено в повному обсязі, суд вважає, що з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 895грн.05коп. (пропорційно задоволеній частині позовних вимог до цього відповідача, виходячи з такого розрахунку: 34 540грн. 77коп. + 500 грн. = 35 040 грн. 77коп. (загальний розмір заявлених позовних вимог), при тому що з цього відповідача стягнута з загальної суми - сума 34 540 грн. 77 коп., то на користь позивачки слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 895грн. 05коп.) (34 540грн.77коп. х 908грн. : 35 040грн. 77коп. = 895грн. 05коп.).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги до кожного з відповідачів задоволено в повному обсязі, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 12грн. 95коп. (пропорційно задоволеній частині позовних вимог до цього відповідача, виходячи з такого розрахунку: 34 540грн. 77коп. + 500 грн. = 35 040 грн. 77коп. (загальний розмір заявлених позовних вимог), при тому що з цього відповідача стягнута з загальної суми - сума 500 грн., то на користь позивачки слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 12грн. 95коп.) (500грн. х 908грн. : 35 040грн. 77коп. = 12грн. 95коп.).

Стосовно судових витрат, які понесені позивачкою по оплаті послуг експерта Дроздова Ю.В. у розмірі 4 000грн. (а.с. № 43), то ці судові витрати суд вважає за необхідне стягнути саме з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», оскільки саме на ПрАТ «СК «Альфа Страхування» за законом покладена відповідальність за своєчасність та повноту виплати страхового відшкодування, і ці судові витрати позивачкою понесені тільки завдяки тому, що відповідачем зазначені вимоги закону не виконані.

Що стосується судових витрат ОСОБА_1 , які нею понесені по оплаті послуг професійної правничої допомоги адвокатом Негробовим О.В. у розмірі 14 000грн., суд зазначає наступне.

Із положень ст.137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018р. у справі №751/3840/15-ц суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020р., №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010р., №37246/04).

До позовної заяви та заяви від 18.10.2021р. про понесені судові витрати (а.с. № 198-200) долучені наступні документи: копія ордеру адвоката Негробова О.В. від 09.03.2021р., копії договору про надання правничої (правової) допомоги від 09.03.2021р. та додаткових угод № 1 та № 2 до цього договору, акт прийому послуг адвоката від 05.07.2021р. та 18.10.2021р., а також квитанції від 09.03.2021р. та 05.07.2021р. про внесення ОСОБА_1 в рахунок оплати правової допомоги 2 000 грн. та 12 000грн. (відповідно), отже на загальну суму 14 000 грн. (а.с.№64-66, 68, 201-207).

Ці підтвердження понесення позивачкою витрат по оплаті професійної правничої допомоги з боку адвоката Негробова О.В. судом приймаються, як належні докази понесення позивачкою цього виду судових витрат, а також ці судові витрати суд вважає співмірними обсягу та характеру виконаних робіт, а також сума, на стягненні якої наполягає позивачка, відповідає в повній мірі складності справи взагалі.

Цей від судових витрат, як і судових витрат по оплаті судового збору, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивачки з відповідачів пропорційно задоволеній частині позовних вимог до кожного.

Так, суд вважає, що з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 800грн. 23коп. (пропорційно задоволеній частині позовних вимог до цього відповідача, виходячи з такого розрахунку: 34 540грн. 77коп. + 500 грн. = 35 040 грн. 77коп. (загальний розмір заявлених позовних вимог), при тому що з цього відповідача стягнута з загальної суми - сума 34 540 грн. 77 коп., то на користь позивачки слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 800грн. 23коп. ) (34 540грн.77коп. х 14 000грн. : 35 040грн. 77коп. = 13 800грн. 23коп.).

З відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 199грн.77коп. (пропорційно задоволеній частині позовних вимог до цього відповідача, виходячи з такого розрахунку: 34 540грн. 77коп. + 500 грн. = 35 040 грн. 77коп. (загальний розмір заявлених позовних вимог), при тому що з цього відповідача стягнута з загальної суми - сума 500 грн., то на користь позивачки слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 199грн.77коп.) (500 грн. х 14 000грн. : 35 040грн. 77коп. = 199грн.77коп.).

Таким чином, з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати в загальному розмірі 18 695грн.28коп. (895грн.05коп. + 4 000грн. + 13 800грн. 23коп. = 18 695грн.28коп.), а з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати в загальному розмірі 212 грн.72коп. (12грн. 95коп. + 199грн.77коп. = 212 грн.72коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 22, 526, 530, 610, 612, 625, 1166, 1187, 1194 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Законом України «Про страхування», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди ", ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 274, 275 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», ОСОБА_2 про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, а також про відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 34 540грн. 77коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 500грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 18 695грн.28коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 212 грн.72коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.