Справа № 588/917/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2021 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань Семенішина С.С., з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Суми), про зупинення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, який згодом уточнив та який мотивував тим, що він перебував із ОСОБА_2 у шлюбі, у якому народилась їх дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між сторонами був розірваний та за усною домовленістю між сторонами після розірвання шлюбу син постійно проживав із матір`ю.

За рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 19.07.2018 із позивача на користь ОСОБА_2 на утримання дитини призначено аліменти у розмірі 1/4 частини доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення із 05.05.2018.

Починаючи із 02.03.2020 дитина проживає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Із 03.03.2020 відповідач ОСОБА_2 самоусунулася від утримання дитини, не бере участі у вихованні та забезпечення спільної дитини. За весь час проживання дитини і батьком відповідач жодного разу не приїздила до сина, ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків.

ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, тривалий час безробітна, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток дитини та забезпечення його належними та достатніми продуктами харчування. У родині постійно відбувається фізичне та психологічне насильство над дитиною. Зі слів ОСОБА_4 , основний його раціон складав вермішель «Мівіна» та пельмені, у квартирі відповідача постійний безлад, стійкий запах сигаретного диму, пусті пляшки із-під спиртних напоїв, гора немитого посуду та повне відро сміття. У квартирі є хатні тварини, коти, за яким не прибиралося, через що стояв стійкий сморід. Дитина не отримує подарунків на свята та не має дозвілля.

Складні життєві обставини та зловживання алкоголем матір`ю негативно впливає на процес виховання, навчання, фізичного та психологічного розвитку малолітньої дитини. На даний час малолітня дитина проживає разом із батьком, який приймає безпосередню участь в утриманні дитини, забезпеченні дозвіллям та відпочинком.

За указаних обставин позивач просив виконавче провадження за виконавчим листом відповідно до рішення Тростянецького районного суду Сумської області у справі №588/757/18 від 19.07.2018 зупинити з 03.03.2020.

Провадження за даним позовом було відкрите 30.06.2020 за ухвалою судді та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом сторін) (а.с.17).

Своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, на подання відзиву на позов відповідачка скористалася та 07.08.2020 подала відзив на позов про те, що із вимогами позивача не погоджується, так як доводи позивача не ґрунтуються на законі, не відповідають дійсності та є необґрунтованими. Відзив мотивований, що рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 19.07.2018, за яким із позивача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина, підтверджується те, що на момент розлучення і у подальшому дитина проживає і буде проживати із матір`ю. Розпорядженням голови Тростянецької РДА від 22.06.2018 відповідачу було призначено дні побачення із сином ОСОБА_4 , а саме три доби на тиждень за місцем проживання батька, за попередньою домовленістю із матір`ю. Визначена кількість побачень позивача повністю задовольняла, але брав він дитину не частіше 2 разів на місяць. Із дня народження і до незаконного переміщення позивачем у березні місяці 2020 року їх син проживав виключно із нею і окремо ніколи не проживав. І психологічно і фізично син прив`язаний до неї, дідуся та бабусі, мав коло своїх друзів, відвідував секцію «Панкратіон», мав безліч інтересів. Із моменту незаконного переміщення дитини усі зазначені зв`язки були припинені, син припинив відвідувати спортивну секцію, батько забороняє спілкуватися та відвідувати бабусю і дідуся, забороняє спілкуватися із матір`ю, чим порушує її права, яка матері, а головне порушує права дитини.

Згоди на переміщення дитини у іншу сім`ю вона не давала. Без її згоди, обманним шляхом позивач забрав дитину, штучно ізолював від неї, забороняє спілкуватися із сином, із приводу чого вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів і на теперішній час звернулася до суду із вимогою про визначення місця проживання неповнолітньої дитини.

Посилання позивача на висновок Тростянецької РДА є недоцільним. Правові наслідки для батьків виникають виключно у результаті прийняття рішення судом, під час якого і відбувається оцінка усіх доказів у сукупності, у т.ч. і висновку та рішення органу опіки та піклування, який немає наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

Посилання позивача на те, що вона зловживає спиртними напоями, самоусунулася від утримання дитини, не бере участі у її вихованні та забезпеченні не відповідає дійсності та не підтверджується доказами, а є маніпуляцією колишнього чоловіка для виправдання свого вчинку по незаконному переміщенню сина та небажанню сплачувати аліменти, бо з`явилася нова сім`я і народилася друга дитина. На протязі 3 років після розірвання шлюбу позивач систематично вчиняє психологічне насилля по відношенню до неї та дитини, вчиняє сварки й висловлюється брутальною лайкою у присутності сина. На даний час у неї із колишнім чоловіком триває конфліктна ситуація, доступу до сина вона не має, повністю відсторонена від спілкування та виховання дитини. Звернення до правоохоронних органів не дали результату (а.с.23-24).

09.09.2020 р. позивача надав до суду клопотання про уточнення позовних вимог, у якому виклав прохальну частину позову, тобто змінив предмет позову та остаточно просив суд виконавче провадження за виконавчим листом відповідно до рішення Тростянецького районного суду Сумської області у справі №588/757/18 від 19.07.2018 зупинити з 03.03.2020.

У судовому засіданні позивач заявлений позов разом із зміненим предметом позову підтримав за викладених у ньому обставин, просив задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, причина її неявки суду не відома, поштове повідомлення повернулося на адресу суду без вручення адресату із відміткою поштаря «адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.151). У той час судове повідомлення про виклик на судове засідання 03.12.2020, яке було надіслано на адресу місця проживання відповідачки по АДРЕСА_2 відповідачка отримала за даною адресою (а.с.137). Крім того, на попередні засідання відповідачка подавала клопотання про відкладення розгляду справи через карантин, заяву про зупинення провадження у справі, у яких зазначала адресу місця проживання АДРЕСА_2 (а.с.100, 119, 132).

Також, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідачка неодноразово повідомлялася про її виклик до суду шляхом опублікування відповідного повідомлення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с.19,67,96,116,118,131,140,152), а отже, вважається належним чином повідомленою.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.39,68).

Ураховуючи клопотання представника третьої особи, неявку відповідачки без поважних причин, суд визнав за можливе розглянути справу у їх відсутність, на підставі наявних доказів у справі.

Заслухавши позицію позивача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню із огляду на наступне.

Так, судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період із 04.02.2012 по 05.12.2017 (а.с.7), мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

За рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 19.07.2018 із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із 15.05.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9).

На підставі повідомлення Ковпаківського відділу ДВС у м.Суми північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) та довідки-розрахунку установлено, що із 14.09.2018 на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист щодо примусового виконання вищевказаного рішення суду про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на виклик держаного виконавця боржник не з`явився. Виконавчий лист був направлений на виконання за місцем роботи боржника у регіональному центрі з надання безплатної вторинної правової допомоги у Сумській області. У період із 15.06.2018 по 09.12.2019 заборгованість по аліментам була відсутня. За період із 10.12.2019 по 31.08.2020 боржником аліменти не сплачувалися, заборгованість становить 22300,27 грн. (а.с.68-72).

У обґрунтування заявленого позову щодо зупинення виконання указаного рішення суду про стягнення аліментів із мотивів того, що дитина проживає разом із платником аліментів (батьком дитини) позивачем надано висновок органу опіки та піклування Тростянецької РДА від 21.05.2020, за яким орган опіки та піклування вважає можливим визначити місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 разом із батьком, ОСОБА_1 , за місцем його проживання. Таке рішення було прийняте на підставі того, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до соціальних служб щодо неналежного виконання матір`ю ОСОБА_2 батьківських прав, а зокрема, зловживання нею спиртних напоїв. Питання встановлення місця проживання дитини розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Тростянецької РДА. ОСОБА_1 надав пакет документів, а саме матеріали, які характеризують його як порядку людину та турботливого батька. Мати хлопчика на засідання комісії не з`явилася, хоча була завчасно повідомлена. Напередодні засідання надіслала на електронну адресу служби у справах дітей пакет документів, зокрема, заяву, у якій заперечувала проти того, щоб син проживав разом із батьком. (а.с.10).

Також позивачем надано акт обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 від 14.05.2020. Обстеження матеріально-побутових умов було проведення на підставі заяви ОСОБА_1 . Актом установлено, що оселя, у якій проживає родина складається із трьох кімнат та коридору загальною площею 64 кв.м. ОСОБА_1 проживає у оселі разом із дружиною та малолітньою донькою. У окремій будівлі розташована літня кухня. Будинок та літня кухня газифіковані, проведено водопостачання та водовідведення, боргів за сплату комунальних послуг немає. У кімнатах прибрано та затишно. Родина забезпечена продуктами харчування, є свій сад, обробляється присадибна ділянка площею 0,10 га. Під час бесіди із ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_4 проживає разом із батьком близько 2-х місяців, мати сина не відвідує, не телефонує, тому ОСОБА_1 має бажання аби дитина залишилася проживати разом із ним та його новою дружиною. Для дитини упорядковане спальне місце, стіл для занять, комп`ютер, шафа для особистих речей. Хлопчик забезпечений одягом, взуттям, шкільним приладдям, отримує повноцінне калорійне харчування. Із мачухою, ОСОБА_7 , у ОСОБА_4 склалися дружні стосунки, вони між собою товаришують, разом виконують домашні завдання. Комісія дійшла висновку, що у родині створені належні умови для виховання та розвитку (а.с.11).

На підтвердження знаходження дитини на утриманні позивача, останнім надано товарні чеки про придбання канцелярський товарів, одягу та взуття (а.с.85-88).

На противагу доказів позивача, відповідачкою разом із відзивом на позов, на підтвердження указаних нею у відзиві обставин було наступні докази:

-копію ухвали про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження у справі судді Ковпаківського районного суду м.Суми ОСОБА_8 від 02.06.2020, згідно якої ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 із вимогою про визначення місця проживання дитини (а.с.25);

-талон-повідомлення єдиного обліку №25 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, подане Краснянською Ю.В. 05.03.2020 про те, що 05.03.3020 о 21.52 колишній чоловік ОСОБА_1 повинен був повернути спільну дитинку 05.03.2020 о 16 год. 00 хв., але до теперішнього часу не повернув (а.с.26);

-заяву ОСОБА_2 на ім`я начальника служби у справах дітей Тростянецької РДА, у якій відповідачка повідомила про те, що кошти на утримання сина вона змогла отримати тільки у примусовому порядку через рішення суду, на протязі трьох років після розлучення ОСОБА_1 систематично вчиняє психологічне насилля по відношенню до неї та дитини, вчиняє сварки, висловлюється брутальною лайкою у присутності сина, без повідомлення забрав малолітнього сина та утримує його, чинить перешкоди у спілкуванні із дитиною, ізолював його він матері. Також у даній заяві ОСОБА_2 указала, що надсилала заяву про відкладення засідання щодо визначення місця проживання дитини через карантин (а.с.26 на звороті аркушу);

-довідки із КНП «Тростянецька міська лікарня» ТМР про те, що ОСОБА_2 не перебуває на диспансерному обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах (а.с.27);

-розпорядження голови Тростянецької РДА за №299-ОД від 22.06.2018 про призначення позивачу днів побачення із малолітнім сином ОСОБА_4 : три доби на тиждень за місцем проживання батька по АДРЕСА_1 , за попередньою домовленістю із матір`ю дитини ОСОБА_2 (а.с.27 на звороті аркушу).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтвердили факт того, що починаючи із ІНФОРМАЦІЯ_2 дитина ОСОБА_3 проживає разом із батьком ОСОБА_1 . Батьком створені належні умови для проживання дитини та його виховання, у дитини є своя кімната, ліжко, комп`ютерна техніка. Вчителі позитивно характеризують дитину. Зі слів дитини, він відмовляється проживати із матір`ю, говорив, що матір вживає алкогольні напої, не приділяла йому уваги, залишала самого вдома.

Свідок ОСОБА_12 показала, що вона із чоловіком ОСОБА_1 забезпечують усім належним дитину, купляють необхідні речі. За увесь час проживання хлопчика у їхній родині, матір приходила один раз приносила спортивний одяг (не новий).

Отже, судом установлено, що після розлучення між сторонами склалася конфліктна ситуація (спір) із приводу виховання, утримання та місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дитина проживає із батьком, ОСОБА_1 , знаходиться на його утриманні. Рішення про визначення місця проживання дитини із батьком на даний час відсутнє, хоча в судах перебувають два позови сторін про визначення місця проживання дитини за кожним із батьків.

Право кожної особи на захист свого порушеного права, його невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Якщо буде встановлено, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права суд приймає рішення про відмову у позові.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Як установлено судом, позивач, звернувшись до суду обрав невірний спосіб захисту прав, оскільки подавши заяву про уточнення позову, а фактично про зміну предмета позову, він просить суд зупинити виконавче провадження, однак такий спосіб захисту прав позивача у аліментних зобов`язаннях суперечить процесуальному законодавству.

Пунктом 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

До компетенції суду ЦПК України відносить можливість зупинення виконання рішення суду на стадії касаційного провадження, як то передбачено частиною 8 статті 394 ЦПК України, а саме за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Так, статтею 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала. Суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Норми статті 243 ЦПК України, на яку посилається позивач у позові, зокрема частина 4 передбачає, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Отже, до компетенції суду першої інстанції не віднесено право зупиняти виконання рішення суду про стягнення аліментів або зупинення його дії.

Порядок стягнення, сплати, припинення, звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітній дітей передбачено нормами Сімейного Кодексу України, однак такий спосіб захисту прав платника аліментів як зупинення виконання рішення про сплату аліментів СК України також не передбачає.

У зв`язку із цим, суд відмовляє у задоволенні заявленого позову.

У той же час суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений права пред`явити вимоги про припинення стягнення із нього аліментів, звільнення від сплати аліментів чи їх заборгованості у разі визначення місця проживання дитини із ним.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10-13,259,264,265,279,354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Суми), про зупинення виконавчого провадження - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Третя особа: Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Суми) (вул. Герасима Кондратьєва, 28).

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 18.01.2021.

Суддя О.С.Линник