Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2021 Справа №607/14849/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого: Братасюка В.М.

з участі секретаря с.з. Івашків О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заподіяної матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, а саме 29814,33 грн. матеріальної шкоди, та 3000грн. моральної шкоди. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.08.2018 року в м.Тернополі на перехресті вул.Злуки-Тарнавського, сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача ОСОБА_2 , було пошкоджено належний йому автомобіль «Пежо Експерт» н.з. НОМЕР_1 . Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Глобус», у якому була застрахована відповідальність відповідача, виплачено страхове відшкодування в розмірі 25640грн.52коп. (11 920грн.43коп. вартості деталей з урахуванням фізичного зносу + 15720,09грн. роботи та матеріали - 2000грн. франшизи) з 55 454грн.85коп. розрахованої суми страхового відшкодування. Ним було проведено ремонт автомобіля та здійснено витрати на ремонт на суму 53 020грн.71коп. з них: 29 770грн.71коп. вартість нових деталей та 23250грн.00коп. вартість робіт, послуг, що підтверджується актом надання послуг №В000002914 від 19.02.2019року, тому просить стягнути із відповідача матеріальні збитки завдані ДТП в розмірі 27 814 грн.33 коп. різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні та 2000грн. франшизи, а разом 29 814грн.33коп., які страховиком не покриваються.Крім того, внаслідок ДТП йому заподіяно і моральну шкоду, яка оцінюється в 3000грн. і полягає у вимушених змінах у його житті, які викликані пошкодженням автомобіля, порушенні спланованого ритму життя, незручностях, пов`язаних з відсутністю транспорту, погіршенні настрою, порушенні стосунків з оточуючими людьми, вказані фактори спричинили негативні емоції і переживання. Просить суд позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача заподіяну моральну та матеріальну шкоду, а також судовий збір.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з`явився, подано заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву не надіслано, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних обставин.

ОСОБА_2 06.08.2018 року о 19 год.10 хв. в м.Тернополі на перехресті вул. Злуки- Тарнавського м.Тернополя, керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ Део», номерний знак НОМЕР_2 , порушив вимоги дорожньої розмітки (п.1.1 ПДР України «Вузька суцільна лінія»), перетнув її та під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Пежо Експерт» номерний знак НОМЕР_1 , який рухався крайньою правою смугою, під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що завдало матеріальних збитків.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 21.08.2018року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Приписами ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Цивільна відповідальність винної у ДТП особи, ОСОБА_2 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Глобус» (поліс страхування №АМ-2714167 від 23.03.2018).Згідно п.9.1 та п.9.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно вимог ст. 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Поряд з цим, обов`язок страховика по виплаті страхового відшкодування не є безмежним, і згаданий вище Закон, покладаючи цей обов`язок на відповідача, одночасно наділяє його правом переконатись та перевірити, чи подія відноситься до страхового випадку, і такому праву страховика, виходячи з вимог ст. 33-1 Закону, кореспондується обов`язок учасників ДТП сприяти в проведенні розслідування.

Кваліфікуючою ознакою страхового випадку, як події, яка породжує обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування, виходячи зі змісту ст. 6 Закону, є цивільно-правова відповідальність застрахованої особи, яка може виникати виключно за наявності вини такої особи у настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 33.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам.

У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Факт вчинення ДТП, з вини ОСОБА_2 та виникнення цивільно-правових наслідків підтверджується Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 21.08.2018року.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

25.10.2018року Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Глобус» здійснено розрахунок суми страхового відшкодування з якого слідує, що загальна вартість завданої ОСОБА_1 шкоди становить 55 454грн.85коп. з них: 39 734,76 грн. деталі + 15 720,09грн. роботи та матеріали. Разом з тим, страховиком у цьому розрахунку зменшено вартість деталей на 70 % фізичного зносу, а тому виплачено було лише 11 920грн.43коп. з 39734,76грн. Також було зменшено розмір страхового відшкодування на 2000грн. франшизи.

Всього було виплачено 25640грн.52коп. (11 920грн.43коп. вартості деталей з урахуванням фізичного зносу + 15720,09грн. роботи та матеріали - 2000грн. франшизи) з 55 454грн.85коп. (розрахунку міститься в матеріалах справи).

Позивачем ОСОБА_1 було проведено ремонт автомобіля та здійснено витрати на ремонт на суму 53 020грн.71коп. з них 29 770грн.71коп. вартість нових деталей та 23250грн.00коп. вартість робіт, послуг, що підтверджується актом надання послуг №В000002914 від 19.02.2019року.

З вказаного вище акту слідує, що майже таку ж суму як в розрахунку страховика 29770грн.71коп. (з урахуванням виплаченого страхового відшкодування за деталі 11920грн.43коп.), врахованого страховиком фізичного зносу деталей, витрачено позивачем на ремонт пошкодженого автомобіля, при цьому, були використані нові деталі.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути із відповідача матеріальні збитки завдані ДТП в розмірі 27 814 грн.33 коп. різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні та 2000грн. франшизи, а разом 29 814грн.33коп.

Враховуючи, що вартість матеріального збитку перевищує розмір виплаченого страхового відшкодування, решта суми підлягає стягненню із ОСОБА_2 , тобто особи яка внаслідок ДТП завдала шкоди належному позивачеві автомобілю.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п.4 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього буди неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Можливість відшкодування потерпілому різниці між фактичним збитком та страховим відшкодуванням також додатково описана і у вказаній вище постанові Верховного Суду України де роз`яснено, що деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові №686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6- 691цс15 де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Верховний Суд також і у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 вказавши, що системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 закону №1961-ІУ, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, стст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й уразі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі така майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

В силу вимог ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Жодних достатніх доказів на спростування визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Пежо Експерт» н.з. НОМЕР_1 , стороною відповідача суду не надано, а тому підлягає стягненню 29 814грн.33коп.-різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні та суми франшизи.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає: а) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; б) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; в) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; г) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК).

З наведених положень можна зробити висновок, що моральна шкода - це фізичні або душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю (ч. 1 ст. 1167 ЦК), якими порушуються її особисті немайнові права або які посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Крім цього, відповідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Проте в будь-якому випадку при встановленні факту моральної шкоди потрібно керуватись критеріями загальнолюдських цінностей.

Враховуючи наведене суд вважає, що позивачу завдано моральної шкоди, яку він зазнав через душевні страждання, у зв`язку із пошкодженням його автомобіля, яка підлягає стягненню з відповідача. Оцінюючи розмір компенсації завданої позивачу моральної шкоди суд враховує характер завданої шкоди, їх тривалість та надані докази в обґрунтування посилань позивача на ті наслідки, що виникли після завданої шкоди. Так, з урахуванням встановлених судом порушень законних прав позивача з вини відповідача, що призвели до моральних страждань у вигляді душевного хвилювання з цього приводу, незручностях завданих пошкодженням автомобіля, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача компенсація за спричинену моральну шкоду, яку суд визначає в розмірі 3000 грн.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З огляду на зазначене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 908грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, 263, 265, 284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 23, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 29 814,33грн. завданої шкоди, 3000 гривень моральної шкоди, а також 908 грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий суддяВ. М. Братасюк