КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 756/15524/18

провадження №22-ц/824/7869/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Нежури В.А.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
представник позивача ОСОБА_8,

представники відповідачів Перегудов І.В., Люта В.В.,

третя особа ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Укрсиббанк» - Лютої Віталіни Василівни на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року /суддя Яценко Н.О./

у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до акціонерного товариства «Укрсиббанк», державного реєстратора Коцюби Алли Євгеніївни, товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васьківська Вікторія Станіславівна про визнання іпотечного договору недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись з позовом в якому просили суд визнати договір іпотеки № 93170 укладений між Акціонерним Комерційним Інноваційним Банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 , 05.09.2008 року недійсним; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер : 43957269 від 09.11.2018 12:35:40, ОСОБА_5 , Київська філія комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», м. Київ.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року визнано договір Іпотеки № 93170 укладений між АКЦІОНЕРНИМ КОМЕРЦІЙНИМ ІНОВАЦІЙНИМ БАНКОМ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 05 вересня 2008 року недійсним. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 43957269 від 09.11.2018 року, державний реєстратор Коцюба Алла Євгеніївна, Київська філія комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» м. Київ. /т. 1 а.с. 89-95/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ «Укрсиббанк» - Люта В.В. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції задоволено позов, пред`явлений до неналежного відповідача, оскільки Банк є неналежним співвідповідачем за всіма заявленими вимогами і не є зобов`язаною за вимогами особою. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, що не врахував суд при ухваленні рішення. Крім того, вказувала, що судом першої інстанції задоволено вимогу про визнання недійсним договору іпотеки, яка пред`явлена до третьої особи як сторони договору. Таким чином, судове рішення про визнання недійсним договору іпотеки було ухвалено за відсутності належного суб`єктного складу сторін, що є підставою для його скасування.

Стосовно недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, вказувала, що суд послався на інформаційну довідку КП Київської міської ради Київського міського БТІ від 08.04.2019 року. Про наявність цього доказу Банк дізнався в момент ознайомлення судом з оригіналами правовстановлюючих документів на останньому судовому засіданні, доказ завчасно не надсилався Банку, а отже, суд не повинен був брати даний доказ до уваги. При оцінці доказів, наданих нотаріусом, відсутні мотиви їх відхилення. Нотаріус стверджувала, що посвідчила договір іпотеки, особисто ознайомившись з оригіналом правовстановлюючого документу та на підставі оригіналу довідки-характеристики БТІ. Копії документів, на які посилалась нотаріус, долучено до матеріалів судової справи.

Суд першої інстанції встановив, що оригінали документів, надані нотаріусу при укладенні договору не відповідають оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, який надав для огляду суду представник позивачів щодо власників спірного майна.

Проте, суд не володіє спеціальними знаннями, які б дозволили тільки при порівнянні двох свідоцтв про право власності на житло визначити, який з оригіналів правовстановлюючого документу містить ознаки підроблення. В матеріалах судової справи відсутній вирок суду, яким би підтверджувався факт підробки ОСОБА_4 документа, подача його до Банку та нотаріусу з метою отримання кредиту, експертний висновок тощо.

Банк звертався до суду із клопотанням про винесення окремої ухвали стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, з тієї підстави, що існують одночасно два оригінали правовстановлюючого документа, яку просив надіслати до правоохоронного органу. В задоволенні клопотання було відмовлено при ухваленні судового рішення. Водночас, обидва оригінали правовстановлюючих документа в різний час подавались членами однієї сім`ї, які проживають за однією адресою.

Таким чином, наголошувала, що є всі підстави для скасування судового рішення.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказували, що стороною правочину є банк, а тому у справі банк є належним відповідачем. Друга вимога про скасування державної реєстрації є похідною від першої щодо визнання договору іпотеки недійсним, а тому посилання на висновки Верховного Суду не стосуються правовідносин, що виникли у даній справі. Наголошували, що твердження банку про те, що ОСОБА_4 , укладаючи договір іпотеки надав нотаріусу правовстановлюючі документи, що підтверджували його одноособове право власності на спірну квартиру, не підтверджені жодними доказами, зокрема і в апеляційній скарзі. Судом прийнято законне та обґрунтоване рішення, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що зі свідоцтва про право власності на житло від 30.06.1998 р., Державне комунальне управління житлового господарства Мінського району м. Києва посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам його сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (в рівних долях). (а.с.14 т.1)

Як убачається з вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 31.07.2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.190, ч.4 ст.190 КК України. (а.с.122-143 т.1) Вказаним вироком суду встановлено, що ОСОБА_6 продовжуючи свої дії, спрямовані на повторне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 в особливо великих розмірах, зловживаючи довірою останнього, 05.09.2008 року у невстановлений досудовим слідством час, зустрівся з ОСОБА_4 в приміщенні ПАТ «УкрСиббанк», що по вул. Дружби народів, 13 у м. Києві, де ОСОБА_4 , будучи впевненим в правомірності переконань ОСОБА_6 , передав останньому гроші в сумі 100 000 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 485 030 грн. Після чого, ОСОБА_6 з метою приховування своїх протиправних дій, направлених на заволодіння вищевказаними грошовими коштами, оформив договір позики грошей, згідно якого отримав від ОСОБА_4 гроші строком на шість місяців з щомісячною платою 7 % суми позики (а.с.130 т.1) Цивільний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 766 760,35 грн. (а.с.143 т.1).

Відповідно до інформаційної довідки КП Київської міської ради Київського міського БТІ від 08.04.2019 року вбачається, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 ( в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району 30.06.1998 р. ( Розпорядження № 1171) (а.с.162 т.1)

Як убачається з матеріалів справи, що надані за ухвалою суду приватним нотаріусом Васьківською В.С. власником квартири АДРЕСА_1 є лише ОСОБА_4 (а.с.199-200 т.1). Отже документи, що надані нотаріусу при укладенні договору іпотеки не відповідають оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру щодо власників спірного майна. Отже, нотаріусу були подані документи, зміст яких не відповідав дійсності, оскільки квартира АДРЕСА_1 була приватизована на ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та перебувала у їх спільній сумісній власності. (а.с.14 т.1)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України про те, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), відсутність нотаріально посвідченої згоди іншого зі співвласників на укладення договору іпотеки позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном.

Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до ч. 4 ст. 369, ст. 215 ЦК України надає іншому зі співвласників право оспорити договір з підстав його недійсності.

Також, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 червня 2020 року у справі № 430/1281/14-ц (провадження № 61-43510сво18), якщо об`єкт належить на праві спільної сумісної власності кільком особам, то право власності кожного із співвласників у спільній сумісній власності поширюється на весь об`єкт, відтак передати у власність можна лише об`єкт в цілому.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і апеляційний суд, дійшов обґрунтованих висновків, що у ОСОБА_4 були відсутні повноваження на укладення оспорюваного договору іпотеки в цілому.

Відтак, договір іпотеки №93170, укладений 05.09.2008 між ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк», який змінив назву на АТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кей-Колект» є недійсним в цілому, оскільки укладений з порушенням вимог закону, без отримання згоди інших співвласників.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що нотаріус ознайомлювалась з оригіналами правовстановлюючого документу на житло, посвідчуючи договір іпотеки, колегією апеляційного суду відхиляються з огляду на те, що не підтверджуються матеріалами справи.

Апеляційним судом, додатково, здійснено запити щодо спірної квартири.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.06.1998 р., нотаріальну копію якого апеляційним судом долучено до справи, Державне комунальне управління житлового господарства Мінського району Києва посвідчує, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам його сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в рівних долях).

З відповіді на запит, КП Київської міської ради Київського міського БТІ від 20.10.2021 р. №062/14-13630 знайшли підтвердження даних про співвласників квартири, які зазначені в Свідоцтві про право власності на житло.

Управління Житлово-комунального господарства Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації листом №307 від 20.10.2021 р. також підтверджує, що квартира АДРЕСА_1 , приватизована згідно з розпорядженням органу приватизації від 30.06.1998 р. на ОСОБА_2 та членів його сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що договір іпотеки укладений ОСОБА_4 , укладений правомірно, спростовані документально, і в даному випадку обставини справи не потребують призначення експертизи, як наголошував апелянт.

Крім того, суд першої інстанції також вірно керувався ч. 1 ст. 216 ЦК України якою передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.11.2018 року 17:21:49 вбачається, що 07.11.2018 20:06:28 Державний реєстратор: Коцюба А.Є., Київська філія комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», м. Київ прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 43957269 від 09.11.2018 12:35:40, власником квартири визнано: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», , країна реєстрації : Україна.

Підстава виникнення права вимоги за договором іпотеки, серія та номер: 649-650, виданий 13.02.2012, видавник: ПАТ «УкрСиббанк»/ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», свідоцтво, серія та номер: 1559, виданий 25.03.2016, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юніна А.А.; Повідомлення про відступлення прав вимог за кредитним договором, серія та номер: 12-22/7002, виданий 29.02.2012, видавник: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», Договір факторингу, серія та номер: 2, виданий 13.02.2012, видавник : ПАТ «УкрСиббанк»/ ТОВ «Кей-Колект», Договір іпотеки, серія та номер : 93170, виданий 05.09.2008, видавник: Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк»/Прохоров Р.В.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежних відповідачів, апеляційним судом відхиляються, оскільки коло відповідачів в даному випадку позивачем визначено вірно, договір укладався з банком і уступка вимоги за іпотечним договором, не змінює в даному випадку сторін первісного іпотечного договору.

Враховуючи те, що суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання недійсним договору іпотеки, відповідно підлягає задоволенню і похідна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію спірної квартири за ТОВ «Кей Колект».

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відносно клопотання представника Банку про постановлення окремої ухвали, суд першої інстанції вже зазначав, що Банк не позбавлений можливості самостійно звернутись із заявою про вчинення злочину до правоохоронних органів стосовно підробки документів на квартиру, що передана в іпотеку, про що також наголошує і суд апеляційної інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Укрсиббанк» - Лютої Віталіни Василівни на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: