Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1141/20

15 січня 2021 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Остапишин І.Р.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить визначити місце проживання малолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 13 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 19 листопада 2020 року у справі підготовче засідання закрито та доручено органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради скласти висновок про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_4 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує на те, що вона є матір`ю малолітньої дочки ОСОБА_4 . З відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2014 року. Сімейні стосунки не склалися і нею, до суду, подано позов про розірвання шлюбу. 27 лютого 2020 року Богородчанським районним судом Івано-Франківської області винесено заочне рішення, яким шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_3 розірвано. З часу фактичного припинення шлюбних стосунків дочка проживає разом з нею у м. Івано-Франківськ. Відповідач дочку не навідує, не цікавиться її здоров`ям та духовним розвитком. Усі турботи по вихованні, утриманні дочки здійснює самостійно. Окрім того, визначення місця проживання дитини є необхідним, оскільки вона подала заяву про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини 21.08.2020 року, однаку у такій реєстраціє їй було відмовлено, оскільки необхідна згода обидвох законних представників, а тому змушена звернутися в суд із даним позовом.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Позивачка просить позов задовольнити, оскільки у неї виникла необхідність зареєструвати дочку по місцю свого проживання, а від відповідача згоди, як від іншого законного представника неповнолітньої, отримати не може.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування. Разом з тим, на адресу суду направлено висновок складений органом опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку про, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. В зв`язку з цим ухвалено проводити розгляд справи в порядку заочного провадження.

Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25 листопада 2015 року (а.с.7).

Заочним рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2020 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , розірвано (а.с.8).

Згідно акта про місце проживання від 01.10.2020 року позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за АДРЕСА_1 , також з нею без реєстрації проживає неповнолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Відповідно до акта перевірки житлових умов заявника від 30 вересня 2020 року за адресою, де мешкають позивачка та малолітня ОСОБА_4 , для останньої створені належні умови для проживання, наявне окреме місце для сну, навчання, іграшки, особисті речі, продукти харчування (а.с.10).

Згідно заяви ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини від 21.08.2020 року, у реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_4 відмовлено за відсутності згоди іншого законного представника (а.с.11).

Відповідно до ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Положеннями статті 8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 року, зазначено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки. За вимогами статті 9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно зі ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.8,11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради вбачається, що батько малолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , у вихованні та розвитку дитини участі не приймає, матеріально не утримує. Інтересу у вирішенні питання щодо місця проживання малолітньої дочки не проявляє. Прохання матері дитини, надати згоду щодо місця реєстрації, ігнорує. На листи та телефонні дзвінки представників органу опіки та піклування не реагує. Виходячи з наведених вище обставин 16.12.2020 року питання щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. За наслідками розгляду комісія рекомендувала виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради надати висновок щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . На підставі викладено виконавчим комітетом зроблено висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З урахуванням обставин справи та інтересів дитини щодо забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, діючи в якнайкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На підставі викладеного, ст.ст.150, 157, 161 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити. Визначити місце постійного проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30-ти днів.

Суддя Л.М. Битківський