ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/2603/21
Провадження № 22-ц/4820/1725/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2021 року, суддя Гладій Л.М., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», (далі Банк), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № б/н від 21.09.2007 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг складає єдиний договір, укладений між Банком та ОСОБА_1 .

У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 30.11.2020 року заборгованість ОСОБА_1 становить 22963,45 грн., яка складається з 17017,13 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту та 5946,32 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.У зв`язку з наведеним Банк просив стягнути з ОСОБА_1 частину кредитної заборгованості, а саме суму простроченого тіла кредиту у розмірі 17017,13 грн.

Заочним рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що Банк в позовній заяві вказав, що заява про надання банківських послуг підписана ОСОБА_1 21.09.2007 року, на підтвердження чого наданий розрахунок заборгованості за договором від 21.09.2007 року. Разом з тим, до матеріалів справи надано заяву на отримання кредиту, яка датована 22.09.2007 року. Вказані розбіжності позивачем в суді не усунуто, тому суд відмовив у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що рішення суду є незаконним, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права. Судом першої інстанції належним чином не перевірено доводів позивача, які мають значення для правильного вирішення справи, не надано належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема долученій до матеріалів справи довідці про умови кредитування підписаної позичальником. Суд першої інстанції не врахував, що позичальник звертався до Банку з метою перевипуску платіжної картки, що підтверджується довідкою та банківською випискою, у якій також міститься інформація про рух коштів на балансі картки відповідача, що підтверджує факт користування ОСОБА_1 банківською карткою, відтак, свідчить про укладення кредитного договору.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 підписав анкету-заяву б/н від 22.09.2007 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ЗАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої отримав кошти на картковий рахунок.

В анкеті-заяві міститься підпис ОСОБА_1 із зазначенням про надання ним згоди на те, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

Зі змісту виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що він періодично користувався кредитними коштами.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 21.09.2007 року, станом на 30.11.2020 року заборгованість ОСОБА_1 становить 22963,45 грн., яка складається з 17017,13 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту та 5946,32 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін тощо.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19, яка підлягала застосуванню, однак на яку суд першої інстанції посилання не здійснив.

Також, колегія суддів вважає, що суд невірно встановивши обставини справи дійшов хибного висновку стосовно недоведеності Банком позовних вимог щодо наявності у відповідача кредитної заборгованості перед Банком.

Спростовуючи доводи Банку, суд першої інстанції не врахував, що у анкеті-заяві позичальника від 22.09.2007 року ОСОБА_1 висловив волю на укладення кредитного договору із Банком, в тому числі вказавши номер платіжної картки № НОМЕР_1 , на яку належить перерахувати кредитний ліміт. Вказаний номер кредитної картки відображено у довідці Банку про видачу кредитної картки відповідачу та у виписці по рахунку відповідача згідно якої останній почав користуватись кредитними коштами 22.09.2007 року (а.с. 35). Також, у вказаній заяві зазначена дата відкриття рахунку в Банку - 21.09.2007 року, що відповідає даті, зазначеній у позовній заяві Банку та розрахунку заборгованості. (а.с. 38 на звороті).

Крім того, у довідці від 22.09.2007 року про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зазначено базову відсоткову ставку за користування кредитом (1,9%), що відповідає умовам, визначеним в анкеті-заяві позичальника, розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні. Зазначена довідка підписана ОСОБА_1 , чому суд першої інстанції належної оцінки не надав (а.с. 39).

Підписавши заяву та довідку, які є складовими частинами кредитного договору, позичальник відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання (постанова Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 202/2530/20).

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову суд безпідставно вказав на те, що Банком не доведено за яким саме кредитним договором у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед Банком у розмірі тіла кредиту в розмірі 17017,13 грн, не врахувавши, що згідно з матеріалами справи рахунок у Банку було відкрито 21.09.2007 року, користування кредитними коштами Банку шляхом використання відповідачем кредитної картки № НОМЕР_1 , які відповідач отримав 22.09.2007 року, доведено належними та достатніми доказами. Також, як вбачається із довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки станом на 20.08.2007 року та до 25.09.2008 року кредитний ліміт відповідачу встановлено у розмірі 21 600 грн (а.с. 36).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Саме відповідач повинен був спростувати, що розрахунок заборгованості щодо кредитного договору б/н від 21.09.2007 року зазначеного Банком є невірним та не стосується кредитного договору у якому була підписана довідка від 22.09.2007 року про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та анкета-заява від 22.09.2007 року. ОСОБА_1 цю обставину не спростував, як і не спростував інші надані банком докази отримання та користування ним кредитними коштами, в тому числі отримання ним згідно із розрахунком заборгованості Банку тіла кредиту в розмірі 17017,13 грн., яке і підлягає стягненню із відповідача на користь Банку.

Вказане узгоджується із постановами Верховного Суду від 30.06.2021 року у справі № 690/328/20-ц та від 28.04.2021 року у справі № 345/2633/20, від 12.02.2020 року у справі № 365/159/19.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України враховуючи, що апеляційна скарга задоволена повністю з ОСОБА_1 на користь Банку підлягають стягненню судові витрати, понесені в суді першої інстанції в сумі 2270 грн. При зверненні до апеляційного суду позивач сплатив 3405 грн. судового збору, тому з урахуванням задоволення апеляційної скарги на користь Банку з ОСОБА_1 підлягає стягнення 3405 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 17017 грн. 13 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції врозмірі 2270 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції врозмірі 3405 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2021 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова