Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особи: Фурсівська громада про встановлення юридичного факту,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду з даною заявою, мотивуючи тим, що вона є власником частини житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, також є власником земельної ділянки площею 0,5804 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Однак при зверненні до нотаріуса з метою відчужити дане майно, - отримала відмову, через розбіжності в написанні по-батькові заявника в правовстановлюючих документах. В свідоцтві про право на спадщину за законом на частину будинку та державному акті на право власності на земельну ділянку її по-батькові значиться « ОСОБА_1 », що не збігається із записом її по-батькові в паспорті громадянина України « ОСОБА_1 ». Дані розбіжності ставлять під сумнів належність правоустановчих документів на майно, а тому заявник просила суд встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про право на спадщину за законом №2-635 від 05.03.2004 року, виданого державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори на частину будинку АДРЕСА_1 та державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯД №983278, виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією 02.02.2009 року.

Ухвалою судді від 18.10.2021 року дану справу було прийнято до провадження судді, призначено до розгляду в порядку окремого провадження.

Заявник в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі та представника заявника, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Заінтересована особа - Фурсівська громада, в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, жодних клопотань чи заперечень суду не подала.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що власником частини житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №2-653 від 05.03.2004 року, виданого державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори та власником земельної ділянки площею 0,5804 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ЯД № 983278, виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією 02.02.2009 року є ОСОБА_1 (а.с.5,6).

Зі змісту заяви вбачається, що в даний час заявник бажає відчужувати вказане майно, однак нотаріус відмовив оформляти договір через розбіжності в написанні по батькові заявника в правовстановлюючих документах. В свідоцтві про право на спадщину за законом на частину будинку та державному акті на право власності на земельну ділянку її по-батькові значиться « ОСОБА_1 », що не збігається із записом її по-батькові в паспорті громадянина України « ОСОБА_1 ». Заявник зазначає, що її справжнє по-батькові « ОСОБА_1 », а не, як помилково зазначено у правовстановлюючих документах, та є результатом невірного перекладу з російської на українську мову. Інші документи заявника, що були складені російською мовою, оформлені вірно та її по-батькові вказано « ОСОБА_1 ».

На підтвердження даного факту, що справжнє по-батькові заявниці вказано « ОСОБА_1 », а не як помилково зазначено в свідоцтві про право на спадщину за законом на частину будинку та державному акті на право власності на земельну ділянку « ОСОБА_1 », заявник надала свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , свідоцтво про шлюб укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , суду надано копію паспорта ОСОБА_1 , також трудову книжку від 16.07.1973 року, пенсійне посвідчення, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , ощадну книжку, атестат про середню освіту, в яких її по-батькові вказано « ОСОБА_1 ».

Зокрема, в свідоцтві про народження заявника зазначено, що батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_9 , в свідоцтві заявника про укладення шлюбу зазначено її по-батькові " ОСОБА_1 " (а.с.7.10).

Встановлено, що в зв`язку з розбіжністю написання прізвища в правовстановлюючих документах та в інших документах, заявник не може вільно володіти та розпоряджатися своїм майном. Спору щодо цього майна не має.

Зазначене підтверджуються зібраними матеріалами справи. Інших розбіжностей в написанні прізвища, ім`я, по- батькові заявника - судом не виявлено.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим встановити факт належності заявнику правовстановлюючих документів: свідоцтва про право на спадщину за законом №2-635 від 05.03.2004 року, виданого державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Руденко Н.Л. на частину будинку АДРЕСА_2 та державного акту на право власності на земельну ділянку за цією ж адресою, /серія ЯД №983278/, виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією 02.02.2009 року.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. ст. ст. 12, 13, 76-81, 263-265,315, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.2004 року, виданого державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Руденко Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2-653, на частину будинку АДРЕСА_1 та державного акту на право власності на земельну ділянку, площею 0,5804 га /серія ЯД №983278/, виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією 02.02.2009 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення складено 16.11.2021 року .

СуддяО. Я. Ярмола