КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 753/17348/20

провадження № 22-ц/824/708/2021

14 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Гайворонському В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року у складі судді Мицик Ю. С.,

встановив:

13.10.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт її постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 , її батьком, за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилалась на ті підстави, що 04 липня 2001 року її батько ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів їй належну йому квартиру АДРЕСА_1 .

З 2005 року вона проживала у вказаній квартирі разом з батьком.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

15.11.2019 вона звернулась до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою №1678 по спадковій справі №685/2019.

24.09.2020 державний нотаріус повідомив про відсутність підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку на подання відповідної заяви.

30.09.2020 державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки факт прийняття спадщини ОСОБА_1 не доведено, так як вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , а померлий ОСОБА_2 за цією адресою зареєстрований не був.

Зазначила, що вона є єдиною спадкоємицею за заповітом та спадкоємицею першої черги за законом, інші спадкоємці за законом свої права на спадок не заявляли, єдиним спадкоємцем за законом є дружина спадкодавця - її мати, спір про право між ними відсутній.

Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 необхідно для одержання свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року у відкритті провадження за вказаною заявою відмовлено. Роз`яснено заявнику, що відмова у відкритті провадження по справі в порядку окремого провадження не перешкоджає звернутися до суду за захистом порушеного права у порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року та передати справу до суду першої інстанції для розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність спору про право, оскільки ніхто не оспорює її спадкові права, а встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини жодним чином не вплине на права та обов`язки інших осіб.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право. Спори про спадкування підлягають розгляду судами виключно у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в тому числі через відсутність підтвердження родинних відносин, пропуску строку звернення до нотаріуса, не підтвердження прийняття спадщини, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З поданої заяви вбачається, що вирішення вимог про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем до моменту відкриття спадщини необхідне заявнику для спростування твердження нотаріуса про різне місце проживання спадкодавця та спадкоємця. Вказане свідчить про наявність спору щодо прийняття спадщини, а не про необхідність встановлення факту виникнення майнових прав (права на спадкування), що за наявних у заявника документів не потребує підтвердження судовим рішенням про встановлення юридичного факту.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Постановляючи ухвалу про відмову в відкритті провадження у справі, суд першої інстанції викладеного не врахував, не з`ясував обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановив коло спадкоємців померлого ОСОБА_2 та не перевірив чи впливатиме на їх права та обов`язки рішення суду про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність спору щодо прийняття спадщини.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку з допущеним судом першої інстанції порушенням норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення питання про відмову у відкритті провадження у справі, оскаржуване судове рішення необхідно скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 369, 374, 379, 382, 384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з для її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 19 січня 2021 року.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: Т. А. Семенюк

І. М. Рейнарт