Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2021 р. Справа153/1887/20

Провадження2/153/430/20-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування, в якому просить стягнути із відповідача на її користь відшкодування у розмірі 48245 гривень та стягнути з відповідача судові витрати. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.10.2019 мала місце ДТП, де водій ОСОБА_2 керуючи мотоциклом «ІЖ Юпітер» без д.н.з., рухаючись польовою дорогою від с.Михайлівка до автодороги сполученням м.Ямпіль - м.Могилів-Подільський, здійснив наїзд на купу піску, що призвело до перекидання мотоцикла. Внаслідок ДТП водій мотоцикла та пасажир ОСОБА_3 від отриманих травм загинули на місці пригоди. 06.12.2019 ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» в інтересах дружини загиблого, тобто позивачки, звернулося до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 48245,00 грн. витрат понесених на поховання. Витрати на поховання підтверджується товарним чеком від 15.10.2019 на суму 48245,00 грн. 20.05.2020 ТОВ «ЮК «Відшкодування» отримала лист від відповідача, в якому зазначено, що МТСБУ немає правових підстав для виплати страхового відшкодування. Відмова мотивована тим, що товарний чек не підтверджує понесення позивачем витрат на поховання, оскільки товарний чек не належить до розрахункових документів. Відмову відповідача вважає безпідставною та необґрунтованою, що стало підставою для звернення до суду.

24 грудня 2020 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 19 січня 2021 року.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Представник позивача надав суду письмове клопотання (вхід.№51 від 06.01.2021) про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач Моторно (транспортне) страхове бюро України відзив на позовну заяву не подало.

Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Заяви, клопотання: клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача від 06.01.2021 вхід.№51.

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.22-25), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.5) судом встановлено, що позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у АДРЕСА_1 .

Із копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 12.10.1997 (а.с.6) судом встановлено, що позивачка 3 12 жовтня 1997 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 16.10.2019 (а.с.7) судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Михайлівка Ямпільського району Вінницької області.

Із копії постанови про закриття кримінального провадження від 24.02.2020 (а.с.8-10) судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 на місці дорожньо-транспортної пригоди. Також, внаслідок ДТП водій мотоцикла ОСОБА_2 також загинув на місці події. У ситуації, яка склалася, у діях водія мотоцикла «ИЖ Ю4К» ОСОБА_2 вбачається невідповідність дій вимогам п.12.3 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п.2.9 (а), 12.3 ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із смертю пасажира ОСОБА_3 .

Із заяви про виплату страхового відшкодування (а.с.16) та копії листа МТСБУ №3.1-02/15020 від 20.05.2020 (а.с.11-12) на звернення ТОВ «ЮК «Відшкодування» №1196/9578 від 06.12.2019 (а.с.16-17) судом встановлено, що позивачці відмовлено у виплаті відшкодування з фонду захисту потерпілих, у зв`язку із тим, що позивачкою не надано підтвердження витрат на поховання, що відповідає вимогам чинного законодавства України.

Із копії товарного чека від 15.10.2019 (а.с.13-14) судом встановлено, що позивачка здійснила витрати на поховання у розмірі 48245,00 грн. у приватного підприємця ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва платника єдиного податку серія А №270045 від 31.05.2012.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків:

Відповідно до положень ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України).

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004 року.

Пунктом 27.4 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 витрати на поховання свого чоловіка у сумі 48245 гривень підтвердила товарним чеком від 15.10.2019 (а.с.13-14).

Відповідно до частин 1 та 3 статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

У пункті 7 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу (абзац 2 частини одинадцятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Так, Порядок оформлення розрахункових документів при проведенні розрахункових операцій за готівку в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України від 06.07.2995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». При цьому законодавчо визначено випадки звільнення продавця від обов`язкового надання покупцю оформлених за встановленою формою касових чеків, надрукованих реєстратором розрахункових операцій, або розрахункових квитанцій, заповнених вручну.

Водночас, пунктом 15 статті 3 цього Закону передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому, під розрахунковим документом слід розуміти документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (стаття 2 цього Закону).

Таким чином, оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків у випадках, передбачених Законом України від 06.07.2995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є правомірним.

Разом із тим, якщо форма та зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, визначена законодавством (наказ ДПА України від 01.12.2000 №614 «Про затвердження нормативно-правових актів до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (втратив чинність 11.03.2016); наказ Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів» (чинний)), то форма та зміст товарного чека законодавчо не визначена.

Поряд з цим, ДПА України від 27.04.2011 у своєму листі №7966/6/23-7015/515 зазначила про те, що виходячи із змісту терміна «розрахункові документи», до яких належать товарні чеки відповідно до Закону України від 06.07.2995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» товарний чек для визначення його як розрахункового документа має відповідати вимогам підпункту 3.2 пункту 3 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 №614 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2001 за № 105/5296), в частині зазначення в такому чеку: назви господарської одиниці, адреси господарської одиниці, загальної суми податку на додану вартість за усіма зазначеними в чеку товарами (для суб`єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку на додану вартість), кількості, вартості придбаних товарів, вартості одиниці виміру товарів, найменування товарів, загальної вартості придбаних товарів, дати (день, місяць, рік) проведення розрахункової операції, підпису особи, що здійснює розрахунки.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.2 ст.9 Закону №996-XIV).

Таким чином, з наведеного можна зробити висновок, що в цілях підтвердження витрат, які враховуються при об`єкті оподаткування, особа має надати документи, які підтверджують господарську операцію, зокрема ідентифікують зміст та обсяг такої, в т.ч. із зазначенням у них одиниці виміру, найменування товару, кількості, ціни, тощо.

Тому, суд приходить до висновку, що товарний чек є розрахунковим документом, який підтверджує факт понесення позивачем витрат на поховання свого чоловіка на суму 48245 грн. Тобто, судом встановлено, що відповідач Моторно (транспортне) страхового бюро України безпідставно та необґрунтовано відмовив позивачеві у виплаті відшкодування з фонду захисту потерпілих.

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог і має підстави для задоволення позову.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України і на підставі ст.ст.15, 16, 698 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ст.129 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути із Моторно (транспортного) страхового бюро України (02154, місто Київ Русанівський бульвар,8) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , проживаючої АДРЕСА_1 , страхове відшкодування у сумі 48245 (сорок вісім тисяч двісті сорок п`ять) гривень.

Стягнути із Моторно (транспортного) страхового бюро України (02154, місто Київ Русанівський бульвар,8) на користь держави судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Головуючий Т. В. Гаврилюк