ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1461/21 Справа № 182/4589/20 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа 182/4589/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони

позивач: Акціонерне товариство «УКРСИББАНК»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК», на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2020 року, яка постановлена суддею Рунчевою О.В. у місті Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 30 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» звернулось до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку пред?явлення їх до виконання.

Заява мотивовано тим, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.12.2009 року у цивільній справі № 2-4047/09 позовні вимоги Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат задоволені. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 301 274,89 грн., судові витрати в розмірі 1950 грн.

На виконання судового рішення 16.06.2010 року було видано виконавчі листи по вказаній справі.

Виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 було пред`явлено 28.01.2011 року до Нікопольського ВДВС, виконавче провадження було відкрито 28.01.2011 року. Згідно відповіді з ДВС виконавче провадження завершено 16.06.2011 року на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»

На даний час архів знищено, повторно виконавчий лист на виконання не надходив.

18.02.2020 року стягувачем було направлено на адресу Нікопольського ДВС заяву про хід виконавчого провадження, однак встановлено, що виконавче провадження завершено та виконавчий лист повторно не пред`являвся. Жодного документу на адресу стягувача не надходило.

Виконавчий лист відносно ОСОБА_2 було в останнє пред`явлено до виконання 24.10.2013 року до Нікопольського ВДВС, виконавче провадження було відкрито 28.10.2013 року. Згідно відповіді з ДВС, виконавче провадження закінчено 16.01.2015 року на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» на направлено до Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ.

12.06.2020 року стягувачем було направлено на адресу Шевченківського ВДВС у місті Запоріжжі заяву про хід виконавчого провадження, однак встановлено, що виконавче провадження завершено 14.12.2015 року та повторно виконавчий лист не пред`являвся. Архів знищено. Жодного документу на адресу стягувача не надходило

Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», яке є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк», зазначає, що вказані виконавчі листи слід вважати втраченими, на сьогоднішній день стягувач більше не звертався до Жодного ВДВС з заявами про відкриття виконавчого провадження, виконавчі документи протягом тривалого часу так і не надійшли на адресу стягувача.

Вказані вище обставини призвели до пропуску стягувачем строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання. Ці обставини не залежали від стягувача та не були обумовлені його діями.

Просить видати дублікати виконавчих листів: виконавчий лист № 2-4047/09 від 16.06.2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 користь ПАТ «УКРСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором 301247,89 грн. та судовий збір 1950,00 грн.; виконавчий лист № 2-4047/09 від 16.06.2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УКРСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 301 247,89 грн. та судовий збір у розмірі 1950,00 грн. Визнати поважною причину пропуску строку для пред?явлення виконавчого документу до виконання та поновити пропущений строк.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «УКРСИББАНК,» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву повністю.

Оскільки, виконавчі листи повторно не пред`являлись, до іншого відділу державної служби на примусове виконання не направлялись, відомості в Автоматизованій системі виконавчого провадження щодо них відсутні, на адресу Банку від відділу ДВС не надійшли, вважає їх було втрачено при пересилці від відділу ДВС до Банку або знищено, та не з причини які б залежали від стягувача.

Зазначає, що виконавче провадження з виконавчого листа № 2-4047/09 не завершено, виконавчі листи не повернуто стягувачу, то відсутні підстави вважати що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання на момент звернення до суду стягувача із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів сплив, оскільки такий строк не розпочав свій перебіг спочатку, пред?явлення виконавчих листів стягувачем у 2013 році відбулося у межах строку.

Вказує, що Банк не отримував будь-якими засобами поштових відправлень постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та, відповідно, не отримував оригінали виконавчих листів. Згідно ст.ст. 31,47 ЗУ «Про виконавче провадження», належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого документу стягувачу разом з направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

АТ «УКРСИББАНК» позбавлене права на примусове виконання даного судового рішення, ухваленого на його користь, необґрунтованою відмовою у видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення строків на їх пред`явлення. Крім того, відмовляючи у задоволенні заяви Банку, судом першої інстанції не враховано правові висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, в якій зазначено, що факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органах державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідачем ОСОБА_2 та його представником адвокатом Шавровою Н.М., в порушення норм ч.4 ст. 360 ЦПК України, не додано до відзиву доказів надсилання його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи, в зв`язку з чим, колегія суддів не бере його до уваги.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УКРСИББАНК», про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення, суд першої інстанції виходив з того, що в заяві не зазначено обставини, які свідчать про поважність пропуску вказаного строку з поважних причин, оскільки у заяві про це не зазначено та на підтвердження не надано жодного доказу, що цей строк дійсно було пропущено саме з поважних причин і є передбачені законом підстави для його поновлення. Щодо видачі дублікатів виконавчих листів, суд першої інстанції відмовив з тих підстав, що така видача дублікатів можлива лише в межах строку, встановленого для пред`явлення виконавчими листами до виконання (Постанова ВП ВС від 21.08.2019р. № 2-836/11 (14-308цс19)), а оскільки даною ухвалою відмовлено в поновленні строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, то відсутні підстави і для видачі дублікатів виконавчих листів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.12.2009 року у цивільній справі № 2-4047/09 позовні вимоги Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат задоволені. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним в сумі 301 274,89 грн., судові витрати в розмірі 1950 грн.

16.06.2010 року на виконання рішення видано виконавчі листи.

Згідно повідомлення Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 20.03.2020 року за № 39722, виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 було пред`явлено 28.01.2011 року до Нікопольського ВДВС, виконавче провадження було відкрито 28.01.2011 року, 16.06.2011 року винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». На даний час архів знищено, повторно виконавчий лист на виконання не надходив (а.с. 7).

Відповідно повідомлення Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), від 23.03.2020 року за № 40693, на виконанні ВДВС перебувало виконавче провадження № 40465638 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4047/09 відносно ОСОБА_2 державним виконавцем відповідно до п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» 16.01.2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження: стягнення має бути проведене за рахунок належного боржнику на праві власності майна, яке передано на зберігання іншій особі. Зазначене майно знаходиться на території не підвідомчій відділу ДВС Нікопольського МРУЮ. Постанову та виконавчий документ направлені до Шевченківського відділу ДВС Запорізького МУЮ. Станом на 23.03.2020 року виконавчий документ до Нікопольського міськрайонного відділу ДВС повторно не надходив (а.с. 8).

Згідно повідомлення Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 16.02.2015 року до відділу надійшла заява про виконавче провадження та виконавчий лист № 2-4047/09 від 16.06.2010 року, 21.02.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 14.12.2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС) Станом на 24.06.2020 року до відділу виконавчий лист не надходив. Повідомити щодо відправлення виконавчого листа за належністю від 14.12.2015 року неможливо у зв`язку зі знищенням реєстру відправленої кореспонденції (а.с. 9).

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Згідно частини 1 статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

На час відкриття виконавчого провадження (2011 рік, 2015 рік) та повернення виконавчого документа стягувачу (2011 рік, 2015 рік), був чинний Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (далі - Закон № 606-XIV). На час звернення заявника до суду зі заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, був чинний Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Суд першої інстанції встановив, що заявник не надав доказів на підтвердження втрати виконавчих листів, та дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, що підстав для видачі дублікату виконавчих листів немає.

Кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», як правонаступник ПАТ «УкрСиббанк», звернулося до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих документів після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, не надавши належних та допустимих доказів поважності причин пропуску цього строку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що звернення банку до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчих документів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів, більш ніж через десять років після їх видачі, свідчить про те, що стягувач не цікавився рухом виконання судового рішення, що стало причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зважаючи на вказане, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги, які не спростовують висновки суду першої інстанції, спрямовані на незгоду із судовим рішенням у справі та власним тлумачення норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга заявника не містить.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375,381,382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 січня 2021 року.

Головуючий:

Судді: