КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року

справа № 759/11775/19

провадження № 22-ц/824/4438/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Заришняк Г.М.,

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

апелянти: ОСОБА_1 , який діє як законний представник ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , яка діє як законний представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , яка діє як законний представник ОСОБА_7

позивач - ОСОБА_8 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9

відповідачі - ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , який діє як законний представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє як законний представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діє як законний представник ОСОБА_7 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_8 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 , до ОСОБА_12 , ОСОБА_11 про вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та встановлення порядку користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2019 року ОСОБА_8 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом.

Вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_13 , батько ОСОБА_9 , був власником 7/18 часток житлового будинку АДРЕСА_1 . 31 серпня 2015 року ОСОБА_14 подарувала йому вказану частину житлового будинку відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Устименко В.Т., та зареєстрованого в реєстрі за №1154. Відповідно до Витягу № 43017856 від 31 серпня 2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_13 зареєстровано право власності та внесено відомості до державного реєстру. Іншими співвласниками житлового будинку є ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . В сукупності відповідачі володіють 11/18 частиною спірного житлового будинку, але право власності на цю частину житлового будинку у встановленому законодавством порядку в них не зареєстровано. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 помер, спадкоємцем майна, що є предметом спору після смерті ОСОБА_13 , стала його донька ОСОБА_9 . Її законним представником є матір - ОСОБА_8 . Як зазначила позивач на даний час відповідачі користуються всім житловим будинком, не надаючи позивачу, який також є співвласником будинку, можливості доступу до будинку. Позивач зареєстрована та має намір разом із матір`ю проживати в житловому будинку, оскільки вона є власником, однак, відповідачі їй в цьому перешкоджають, що і змусило позивача звернутися до суду за захистом порушеного права.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада

2019 року позов ОСОБА_8 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 , задоволено частково.

Вселено неповнолітню ОСОБА_9 , 2005 року народження, в особі законного представника - ОСОБА_8 , у будинок АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року залишено без змін.

Рішення місцевого суду переглядалося апеляційним судом лише в частині задоволених позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2021 року касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_6 , яка діє як законний представник ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , який діє як законний представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє як законний представник ОСОБА_4 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, закрито. Ухвала суду мотивована тим, що ст. 389 ЦПК України визначено порядок звернення особи яка не брала участь у справі, на рішення суду першої інстанції, яке може вплинути на її права та інтереси, має звернутись спочатку до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, а в подальшому, в разі необхідності, до суду касаційної інстанції.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 , який діє як законний представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє як законний представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діє як законний представник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В поданих скаргах апелянти просять постанову Київського апеляційного суду від 13.02.2020 року та рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07.11.2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилаються на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що судом прийнято рішення про права, свободи, інтереси та обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. Вказують, що до суду були подані відповідні заяви про залучення третіх осіб, однак судом до розгляду не прийняті. Крім того, до участі у справі не залучено орган опіки та піклування, незважаючи на те, що позивачем є неповнолітня особа.

В судовому засіданні ОСОБА_6 , яка діє як законний представник ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , який діє як законний представник ОСОБА_2 , , ОСОБА_11 апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , проти задоволення апеляційних скарг заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є співвласником будинку та має право користування житловим приміщенням в цьому домі та право проживання в ньому, однак, незважаючи на відсутність законних правових підстав, відповідачі не допускають до нього позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_14 подарувала ОСОБА_13 7/18 часток житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування, посвідченого Устименко В.Т. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №1154 (а.с. 5-6).

ОСОБА_13 є власником 7/18 часток житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 помер (а.с.12).

Спадкоємцем майна, що залишилось після смерті ОСОБА_13 , стала його донька - ОСОБА_9 (а.с. 13, 14).

Встановлено, що ОСОБА_8 є законним представником ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 82) і не оспорюється учасниками процесу.

Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.12.2008 р. у справі №2-1115/2008 р. за ОСОБА_12 визнано право власності на 7/18 частин будинку АДРЕСА_1 (а.с. 84-98).

В спірному будинку зареєстровані неповнолітня ОСОБА_9 та відповідач ОСОБА_11 (а.с. 18, 22 т.1).

Як вбачається із матеріалів справи позивач зверталася до органів поліції щодо захисту свого права власності. (а.с. 15, 16, 17 т.1).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачі не допускають до спірного будинку позивача.

Враховуючи той факт, що відповідачі перешкоджають позивачу проживати у спірній квартирі, відтак суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про необхідність відновити порушене право позивача шляхом вселення останньої у спірний будинок.

В ході розгляду справи апеляційним судом встановлено, що апелянти ( ОСОБА_1 , який діє як законний представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє як законний представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діє як законний представник ОСОБА_7 ) проживають у спірному будинку, що також не заперечується власниками будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 53 ЦПК України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки апелянти проживають у будинку, в який вселено позивача ОСОБА_9 в особі ОСОБА_8 , відтак рішення суду може вплинути на їх права та обов`язки.

Процесуальне право на участь у розгляді даної справи було відновлено апеляційним судом шляхом прийняття їх апеляційних скарг та призначення судового розгляду, під час якого останні мали можливість надати свої пояснення та відповідні докази у підтвердження своїх посилань.

Водночас, посилання в апеляційних скаргах не спростовують порушення права власника частини будинку ОСОБА_9 на проживання в цьому будинку та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Встановлено, що ОСОБА_9 є власником 7/18 частини будинку, а тому має право на проживання в ньому.

Як вбачається із експлікації з Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) жилий будинок, виготовлений 12 жовтня 2012 року, спірний будинок складається з одного поверху та мансарди, загальна площа становить 145, 9 кв.м., жила - 80,3 кв.м. Будинок містить 5 жилих кімнат, площею 12,1 кв.м., 23, 4 кв.м., 11,8 кв.м., 18,9 кв.м., 14,1 кв.м. (а.с.11).

Доводи апеляційних скарг про те, що оскаржуване рішення порушує право недоторканності житла, та будинок є непридатним для спільного проживання у зв`язку із неможливістю визначення порядку користування у ньому, із узгодженням між співвласниками та іншими особами, що проживають у ньому, а також те, що судом не визначена наявність житлової площі необхідною для проживання, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.Обставин, які б надавали можливість обмежити власника у здійсненні ним права власності судом не встановлено.

Колегія суддів враховує, що право позивача, як співвласника спірної кватири на користування нею, не може порушуватися іншими співвласниками, а також особами які також проживають.

Із вимогами про припинення права власності ОСОБА_9 на 7/18 частин будинку з виплатою їй компенсації апелянти не звертались, а тому доводи апеляційних скарг в цій частині судом не приймаються.

Колегія суддів вважає, що судом повно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи, тому підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційних скарг немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , який діє як законний представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє як законний представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діє як законний представник ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді