Справа № 509/4553/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряки Г.М.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

1 вересня 2021 року позивач звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області, із вищевказаною позовною заявою, в якій просив суд визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею, 36,8 кв.м., житловою площею 12,9 кв.м., реєстраційний номер 237 та поділити спільне майно: визнавши за ним право власності на 1/2 частину вказаної квартири, припинити право власності відповідачки на цілу частку квартири та визнати за відповідачкою право власності на 1/2 частину вказаної квартири, усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом вселення позивача до вказаної квартири, стягнути з відповідачки та його користь судові витрати.

Представниця позивача в судове засідання не з`явилась про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином однак надіслала на адресу суду заяву в якій не заперечувала проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак повторно надіслала на адресу суду заяву в якій посилаюсь на запровадження в Україні карантину та віднесення Одеської області до червоної зони просила суд розгляд підготовчого провадження відкласти на іншу дату.

Судом не приймаються до уваги обставини викладені як на поважність причин повторної неявки відповідачки ОСОБА_2 , та суд вважає вказані дії відповідачки такими, що направлені на затягування розгляду справи, та зловживання своїми процесуальними правами, так як відповідачка у визначений в ухвалі суду про відкриття провадження строк ОСОБА_2 не було надано відзиву на позовну заяву та заперечень на позовну заяву у визначений строк відповідачкою не пред`явлено зустрічного позову, хочу ухвалу про відкриття провадження нею було отримано 18.09.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення вказаної ухвали суду разом із позовною заявою.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною другою статті 48 Закону 1402-VIII встановлено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Пунктом 1 частини сьомої статті 56 вказаного Закону визначено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

У пункті 16 розділу II доповіді Європейської комісії «За демократію через право» (Венеціанська комісія) від 4 квітня 2011 року № 512/2009, схваленої Комісією на 86-му пленарному засіданні 2526 березня 2011 року «Верховенство права» (CDL-AD (2011) 003rev), вказано, що Rule of Law (верховенство права) є невід`ємною частиною будь-якого демократичного суспільства. У рамках цього поняття вимагається, щоб усі, хто наділений повноваженнями ухвалювати рішення, ставилися до кожного з виявом поваги, на основі рівності та розумності й відповідно до закону, і щоб кожен мав можливість оскаржити незаконність рішень у незалежному та безсторонньому суді, де кожен має бути забезпечений справедливими процедурами. Отже, предметом верховенства права є здійснення влади і стосунки між особою та державою. Пунктом 41 розділу IV визначено, що обов`язковими елементами верховенства права є, зокрема: законність, заборона свавілля та доступ до правосуддя, де законність це принцип, який означає дотримання законів (пункт 42). Заборона свавілля полягає в тому, що дискреційні повноваження органами державної влади мають здійснюватися відповідно до принципу верховенства права, з яким є несумісне ухвалення несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень (пункт 52). Відзначено, що доступ до правосуддя полягає, зокрема, в тому, що роль судівництва є істотно важливою в державі, заснованій на верховенстві права. Судівництво є гарантом справедливості основоположної цінності у державі, керованій правом. Справою першочергової ваги є те, щоб судівництво мало повноваження визначати, які закони є застосовними та ваговитими щодо конкретної справи, вирішувати питання факту і застосовувати закон до фактичних обставин згідно з відповідною тобто достатньо прозорою і передбачуваною методологією тлумачення (пункт 54).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Положення пункту 1 статті 6 вказаної Конвенції передбачають, що суд має бути безстороннім. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, пункт 26, рішення у справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року, пункт 53).

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є розумні строки розгляду справи судом.

Частиною 5 ст. 198 ЦПК України передбачено, що суд може оголосити перерву у підготовчому засіданні у разі необхідності, зокрема у випадках: 1) заміни відведеного експерта, перекладача, спеціаліста; 2) невиконання учасником справи вимог ухвали про відкриття провадження у справі у встановлений судом строк, якщо таке невиконання перешкоджає завершенню підготовчого провадження; 3) неподання витребуваних доказів особою, яка не є учасником судового процесу; 4) витребування нових (додаткових) доказів.

Таким чином судом 20.10.2021 року було надано відповідачці ОСОБА_3 , можливості виконати вимоги ухвали про відкриття провадження у справі, та відкладено підготовче провадження для надання останньою відзиву на позовну заяву, однак остання своїм правом до 17.11.2021 року не скористалась, що судом відноситься до зловживання своїми правами та затягування розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого судового засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Судом були виконані всі процесуальні дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 200 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

1.Закрити підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

2.Призначити справу до судового розгляду по суті у приміщенні Овідіопольського районного суду Одеської області (67801, смт. Овідіополь, вул. Берегова, 9) на 11.01.2022 року о 13:00 годині.

3.Про час і місце судового засідання повідомити учасників справи.

Ухвала оскарженню не піддягає.

Суддя Д.М. Гандзій