Справа № 489/1853/20
Провадження №2-з/489/12/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

19 січня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі: судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа № 489/1853/20 (провадження № 2/489/229/21) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя.

18 січня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони користування транспортним засобом марки NISSAN NOTE державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, легковий хечбек-В, номер шасі НОМЕР_2 ОСОБА_3 та будь-яким третім особам, оголосити в розшук та примусово вилучити вказаний автомобіль у відповідача та/або будь-яких третіх осіб, у яких воно знаходиться та передати зазначений автомобіль на відповідальне зберігання фізичній особі підприємцю ОСОБА_4 на автомобільну стоянку за адресою: м. Миколаїв, пр-т Героїв України, 24-А до набрання законної сили рішенням по даній справі. Посилаючись на те, що ОСОБА_3 постійно експлуатує спірний автомобіль, що призводить до його прискореного зносу, негативно впливає на його вартість, за умови експлуатації існує ймовірність і реальна загроза потрапляння зазначеного автомобіля в ДТП, його розукомплектування, тощо, що може призвести в кінцевому результаті як до пошкодження так і до повного знищення зазначеного автомобіля, а як наслідок до неможливості виконання рішення суду у разі його задоволення.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

За змістом частини 3 статті 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями частини 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, в тому числі, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, тощо.

Частина 8 статті 153 ЦПК України передбачає, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову.

Пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зобов`язує суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, тільки пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Тобто, вирішуючи дане питання суд повинен враховувати інтереси всіх учасників процесу, в тому числі позивача і відповідача.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення позивача, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Слід також зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач просить, визнати за нею право власності на транспортний засіб марки NISSAN NOTE державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску та стягнути з неї на користь відповідача грошову компенсацію, що становить ј частки вартості вказаного автомобіля в розмірі, згідно ринкової вартості, встановленої авто товарознавчою експертизою.

ОСОБА_3 належить на праві власності автомобіль марки NISSAN NOTE державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, легковий хечбек-В, номер шасі НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Європейський суд з прав людини нагадує, що стаття 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, визначених у Конвенції, у якій би формі вони не забезпечувались у національному правовому полі.

Сфера зобов`язань Договірних держав за статтею 13 Конвенції коливається в залежності від природи скарги заявника; проте засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ефективним, як на практиці, так і за законом (Кудла проти Польщі, N 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI). Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності (див., крім іншого, Міфсуд проти Франції [GC], N 57220/00, ECHR 2002-VIII) (Рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України», заява N 11901/02 Страсбург).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі (Дорани проти Ірландії) Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Судом встановлено наявність спору щодо визнання права власності на автомобіль марки NISSAN NOTE державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, легковий хечбек-В, номер шасі НОМЕР_2 .

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що заявлений вид забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві користуватися транспортним засобом NISSAN NOTE державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, до вирішення спору та ухвалення рішенням судом є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами.

Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття даного виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього можливого рішення суду у разі відчуження відповідачем вказаного майна на користь третіх осіб.

В той же час суд не вбачає підстав для забезпечення позову шляхом оголошення розшуку вищевказаного транспортного засобу і передання його на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору, а саме фізичній особі підприємцю ОСОБА_4 на автомобільну стоянку за адресою: м. Миколаїв, пр-т Героїв України, 24-а, до вирішення спору та ухвалення рішенням судом, оскільки до рішення суду по суті справи такі заходи забезпечення позову будуть не співмірними, такими, що істотно обмежують складові права власності особи на майно. Доводи позивача про необхідність застосування розглядуваного заходу забезпечення позову для цілей проведення експертизи є передчасними і не узгоджуються із підставами для забезпечення позову, визначеними нормою ст.149 ч.2 ЦПК України. Тому, в цій частині заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам користуватися транспортним засобом NISSAN NOTE державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, легковий хечбек-В, номер шасі НОМЕР_2 , до вирішення спору та ухвалення рішенням судом.

В решті вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити сторонам у справі для відома.

Копію ухвали направити до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ( м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 61).

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «19» січня 2021 року.