10 листопада 2021 року м. Київ
Постановою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Приймаючи постанову про часткове задоволення касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходив із того, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність порушеного права, оскільки звертаючись до суду з цими позовними вимогами, ОСОБА_1 як на порушення свого права вказував на те, що відносно нього до ЄДРСР внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 177 КК України, повідомлення про підозру від 15 квітня 2013 року вручене позивачу, що свідчить про наявність порушеного права позивача спірним патентом.
Однак з висновками колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду не погоджуюся з огляду на таке.
У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої та другої статті 459 ЦК України винахід вважається придатним для набуття права інтелектуальної власності на нього, якщо він, відповідно до закону, є новим, має винахідницький рівень і придатний для промислового використання. Об`єктом винаходу може бути продукт (пристрій, речовина тощо) або процес у будь-якій сфері технології.
Згідно частини першої статті 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: а) невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону; б) наявності у формулі винаходу (корисної моделі) ознак, яких не було у поданій заявці; в) порушення вимог частини другої статті 37 цього Закону; г) видачі патенту внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.
Тлумачення статті 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» свідчить, що суб`єктом, який може звертатися із позовом про визнання недійсним патенту може бути будь-яка заінтересована особа. Оскільки у статті 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» не передбачено певних кваліфікуючих вимог до особи, що звертається з відповідною вимогою.
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Встановивши, що позивачем не доведено підстав для визнання недійсним оспорюваного патенту з огляду на порушення його прав, само по собі кримінальне провадження, зареєстроване відносно позивача, не свідчить про порушення прав позивача саме видачею патенту відповідачу, а інших обставин не встановлено, апеляційний суд зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову.
Суддя М. Є. Червинська