Справа № 174/640/20
п/с № 2/174/12/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Волинець Т.М.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернулася до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області до відповідачки ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в 2002 році вона стала проживати без реєстрації шлюбу з громадянином ОСОБА_5 , і за його офіційною згодою 21.04.2015 р. була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , де був офіційно зареєстрований і фактично проживав ОСОБА_5 . Їхнє сумісне проживання було тісно пов`язано з тим, що між нами склалися і продовжувалися стійкі стосунки, властиві подружжю, а також з тим, що вони вели сумісне господарство, допомагали один одному при вирішенні інших побутових питань. За декілька років до смерті ОСОБА_5 , в зв`язку з його похилим віком, періодичними проявами хвороби (фіброз печінки з склерозом), вона опікувалася, матеріально допомагала, надавала іншу допомогу ОСОБА_5 .

За період їхнього сумісного проживання однією сім`єю вони в будь-якому іншому шлюбі не перебували.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в віці 55 років ОСОБА_5 помер. До своєї смерті він ніякого заповіту не залишив. Як їй було відомо зі слів ОСОБА_5 , ще до його смерті у нього дітей не було, його батьки вже давно померли.

У ОСОБА_5 після його смерті залишилася його рідна сестра - ОСОБА_3 , відповідачка по справі. Позивачка вказує, що на момент відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_5 , вона проживала з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в тому числі за місцем реєстрації спадкодавця, більше п`яти років, а тому, має право на спадкування за законом, як спадкоємець першої черги (фактична дружина спадкодавця).

Ухвалою від 02.10.2020 року позовна заява була залишена без руху.

09.10.2020 року позивачкою подана уточнена позовна заява.

Ухвалою від 02.11.2020 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачці за вказаною позивачкою адресою.

У визначений в ухвалі строк відповідачкою відзив не подано.

Позивач надала заяву про виклик свідків, яка судом задоволена. Від допита свідка ОСОБА_6 позивачка та її представник відмовились і ця відмова прийнята судом.

В судовому засіданні у вступній промові позивачка та її представник позовну заяву підтримали, просили задовольнити.

Пояснили, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , вона проживала протягом 5 останніх років однією сім`єю з ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 . Позивачка купувала продукти, доглядала за ним, у них був спільний бюджет, спільні витрати та вони вели спільне господарство. Свідки, які проживають поруч, можуть це підтвердити. Тому, вона має право на спадкування і факт їй потрібно встановити для отримання спадщини.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову в повному обсязі. Повідомили, що показання свідків самі по собі не можуть підтверджувати факт проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавцем та ведення спільного господарства. Навіть у разі встановлення факту сумісного проживання у позивачки не виникне права на спадкування, оскільки відповідачка є спадкоємцем другої черги, як сестра спадкодавця, а спадкоємців першої черги немає.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши всі надані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з огляду на наступне.

Судом установлено, що місце проживання позивачки ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до довідки № 1590 від 07.07.2020 р. з відділу реєстрації фізичних осіб та акту депутата Буряка І.І. від 13.07.2020р. В акті вказано, що ОСОБА_1 мешкала і мешкає з 2008 року по цей час за вищевказаною адресою, та спільно з ОСОБА_5 вели своє господарство до 2020 року, що можуть підтвердити сусіди (а.с. 12, 14).

Згідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по П`ятихатському району та місту Вільногірську Південно Східного міжрегіонального управління юстиції (місто Дніпро), ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

У матеріалах справи наявні копії документів, про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 та розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (а.с. 9,10).

Відповідно до довідки наданої з Вільногірської центральної міської лікарні від 13.07.2020 року, ОСОБА_5 знаходився в тяжкому стані та потребував сторонньої допомоги, і таку допомогу надавала ОСОБА_1 (а.с.13).

У судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що знайома із позивачкою близько 50 років. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом близько 18 років. Спочатку жили в квартирі, яка належала позивачці, а потім продали її і переїхали у будинок, який належав ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 . Вона є їх сусідкою і проживає по АДРЕСА_3 усе своє життя. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 жили разом, конкретно як вони жили вона не знає, але усе, що потрібно по господарству робила ОСОБА_1 і вони не приховували, що живуть разом. ОСОБА_1 ходила до ОСОБА_5 в лікарню, коли він там знаходився. Свідок також його навідувала. З якого часу ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_2 свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він добре знає, як ОСОБА_1 так і померлого ОСОБА_5 . Спочатку вони жили в квартирі, яка належала позивачці, а потім продали її і переїхали у будинок, який належав ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 . Свідок є сусідом і мешкає неподалік. ОСОБА_5 вважав ОСОБА_1 своєю дружиною. Свідок зазначає, що всі думали, що вони живуть, як сім`я, додому він до них не заходив, а часто зустрічав їх на вулиці, зокрема ОСОБА_5 , коли виносив сміття.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що позивачка є її колишньою сусідкою по квартирі. Спочатку ОСОБА_1 та ОСОБА_5 жили в квартирі, яка належала позивачці, а потім продали її у 2008 році і переїхали у будинок, який належав ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , де позивачка зареєстрована. Шлюб між ними не було укладено, а взагалі разом вони проживали багато років. Зі слів позивачки їй відомо, що вони там робили ремонт, купили опалювальний котел. При зустрічах ОСОБА_1 розповідала свідку, що вони вели спільне господарство. Сама ОСОБА_11 із ОСОБА_5 не спілкувалася.

За змістом ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Необхідною умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Щодо застосування ст.ст. 1261-1264 ЦК України, то слід зазначити, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них права на спадкування в першу чергу спадкоємців за законом.

При вирішенні даного спору суд ураховує, що самі по собі показання свідків, надані у ході розгляду даної справи, хоч і свідчать про факт спільного проживання по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у певний період, але не можуть підтвердити факт проживання однією сім`єю, зокрема, ведення спільного господарства позивачкою і спадкодавцем, наявності у них спільного бюджету, купівлі майна для спільного користування, витрат, у тому числі на утримання житла, його ремонту, піклування і підтримки один одного. Покази свідків не є логічними та послідовними і не підтверджують викладені у акті депутата від 13.07.2020 року обставини. Надана лікарнею довідка, виходячи з її змісту, містить відомості лише про надання допомоги ОСОБА_1 під час хвороби ОСОБА_5 і безпосередньо перебування його у лікарні за період з 24.04.2020 року по 20.05.2020 року.

Оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, суд дійшов висновку, що є неможливим встановлення факту проживання позивачки зі спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю по день його смерті.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 СК України, ст. 29, 1216, 1217, 1264, 1268, ЦК ст.ст. 10, 11, 76-80, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду буде виготовлено 20.01.2021 року.

Суддя Вільногірського міського суду

Дніпропетровської області І.А.Ілюшик