Провадження 2/235/2367/21
Справа 235/7577/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Філь О.Є.

за участю секретаря судового засідання Придворової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в залі суду в м. Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 21 жовтня 2021 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі в період з 07 листопада 2018 року по 30 листопада 2020 року, був звільнений на підставі ст. 40 п. 2 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я, що підтверджується трудовою книжкою.

Під час роботи в шахті він отримав професійні захворювання. Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18 серпня 2021 року йому були встановлені діагнози: хронічний бронхіт ІІ ст., у фазі загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість 1 ст. (початкові явища) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , були також встановлені обставини та причини професійного захворювання.

Згідно довідці МСЕК від 08 вересня 2021 року позивачу встановлено 45% втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності безстроково.

Його моральні страждання полягають у наступному:

Він тривалий час вимушений був лікуватися як амбулаторно, так і стаціонарно, що підтверджується виписками з медичної карти.

Лікування за наслідками виробничої травми та професійного захворювання продовжує і зараз. Стан його здоров`я залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Вважає, що внаслідок професійного захворювання була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму.

Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина.

Його заробітна плата була основним засобом для існування, зараз він позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов`язки, може розраховувати лише на щомісячні виплати втраченого заробітку, що додає йому багато неприємних відчуттів.

Він зобов`язаний піклуватись про свою родину, але стан здоров`я, фізичний стан, необхідність постійного лікування обмежують його можливості, бо під час загострення хвороб він сам потребує піклування з боку своїх близьких.

На його утриманні знаходиться дружина та неповнолітні діти ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які бачать його хворобу та фізичні страждання.

Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 100000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходить з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійних захворювань, а також незворотності значного погіршення стану здоров`я.

21 жовтня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є.

22 жовтня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

09 листопада 2021 року представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» надав суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що відповідно до ч. 5 ст. 153 КЗпП України працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або людей, які його оточують, і навколишнього середовища. За весь час роботи позивач жодного разу не заявляв про порушення з боку відповідача умов його праці. Відповідач не приховував тяжкість і шкідливість технологічного процесу. Позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я. Позивачем не доведена неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена моральна шкода, наявність вини відповідача у виникненні профзахворювання, а також не наведено розрахунку суми шкоди, яку він зазначає у позові. Тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, Крім того, у відзиві зазначено, що вимога позивача про стягнення з відповідача 100000 грн моральної шкоди не відповідає вимогам розумності і справедливості, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен приводити до його збагачення. (а.с. 28-36).

З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Шахтобудівельна компанія» в період з 07 листопада 2018 року по 30 листопада 2020 року, був звільнений на підставі ст. 40 п. 2 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я, що підтверджується трудовою книжкою (а.с. 9-11)

Під час роботи на підприємстві позивач отримав професійні захворювання. Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18 серпня 2021 року йому були встановлені діагнози: хронічний бронхіт ІІ ст., у фазі загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість 1 ст. (початкові явища) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , були також встановлені обставини та причини професійного захворювання (а.с. 2-3).

Згідно довідці МСЕК від 08 вересня 2021 року позивачу (а.с. 4-6).

Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування.

Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійного захворювання позивача. Висновком МСЕК від 08.09.2020 року позивачу було встановлено 45% втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань, він визнаний інвалідом 3 групи, інвалідність встановлена довічно (а.с. 5-6).

В зв`язку цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що в зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 45% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи безстроково.

Моральні страждання позивача полягають у наступному:

Позивач тривалий час вимушений був лікуватися як амбулаторно, так і стаціонарно, що підтверджується виписками з медичної карти (а.с. 11-16).

Лікування за наслідками виробничої травми та професійного захворювання продовжує і зараз. Стан його здоров`я залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Вважає, що внаслідок професійного захворювання була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму.

Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина.

Його заробітна плата була основним засобом для існування, зараз він позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов`язки, може розраховувати лише на щомісячні виплати втраченого заробітку, що додає йому багато неприємних відчуттів.

Він зобов`язаний піклуватись про свою родину, але стан здоров`я, фізичний стан, необхідність постійного лікування обмежують його можливості, бо під час загострення хвороб він сам потребує піклування з боку своїх близьких.

Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з професійним захворюванням згідно висновку МСЕК втрачена на 4%, позивач визнаний інвалідом третьої групи безстроково, на його утриманні знаходять неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18-19).

Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 22000 грн. з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 199,76 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 237-1 КЗпП України, ст. 268 ЦК України, ст. ст. 13, 19, 81, 263-265ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 22000,00 (двадцять дві тисячі) грн. з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» на користь держави судовий збір в розмірі 199,76 грн.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення складено 18 листопада 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», , місцезнаходження: пров. Мостовий, 30, м. Покровськ, Донецька область, 85300.

Третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, , місце знаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5, 84122.

Суддя: О.Є.Філь