Провадження №2/760/4179/21
Справа №756/4069/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омелько Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Оболонської в м. Києві районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 та просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову вказала, що не перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання з відповідачем однією сім`єю народився ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.11.2016 №128.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України відповідач визнав себе батьком ОСОБА_3 .

Позивач наголошує, що з грудня 2016 року відповідач не проживає разом з нею та дитиною. Через це ОСОБА_1 13 липня 2017 року звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року позов задоволено, стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивач стверджує, що станом на 20 березня 2018 року відповідач жодного разу не здійснив виплату аліментів.

Служба у справах дітей Оболонської в м. Києві РДА у відповіді від 15 лютого 2018 року № 10413-306 на запит позивача вказала, що у неї відсутня інформація щодо звернень ОСОБА_2 про місцеперебування ОСОБА_3 , обстеження умов його проживання, а також будь-яких інших звернень, що стосуються його сина.

Позивач наголошує, що відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні сина. Не цікавиться ним, його розвитком та навчанням. З огляду на викладене просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження та надано відповідачу строк - 15 днів для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Оболонська в м. Києві районна державна адміністрація надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

26 липня 2018 року Оболонським районним судом міста Києва закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

14 листопада 2018 року до Оболонського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з причин його необґрунтованості, а також вказав, що відповідач на момент подачі позову був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 . З урахуванням цих обставин позивач мав би звернутися до Апеляційного суду міста Києва з метою визначення підсудності цього спору.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року справу направлено до Київського апеляційного суду для визначення підсудності.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року підсудність справи визначено за Солом`янським районним судом міста Києва.

28 вересня 2020 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 27 січня 2021 року.

27 січня 2021 року до суду надійшло клопотання третьої особи про розгляд справи без її представника.

Згідно зі зворотнім поштовим повідомлення поштове відправлення на ім`я представника відповідача повернуто за закінченням строку зберігання.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в позові доводи, суд дійшов таког висновку.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Частиною четвертою статті 155 встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 КАС України. Зокрема, пунктом 2 частини першої даної статті визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позивач, посилаючись на невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, просить суд позбавити його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на що суд зазначає таке.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 09.11.2016 Каланчацьким районним відділом державної реєстрації актів Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 128, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 . Його батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Оболонська в м. Києві районна державна адміністрація подала до суду висновок від 25 липня 2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

У провадженні Оболонського РВ ДВС у м. Києві перебуває виконавче провадження № 60956560 по стягненню з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Оболонського РВ ДВС у м. Києві від 25 січня 2021 року заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 січня 2021 року становить 929,50 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача підтверджує, що ОСОБА_2 постійно проживає у м. Сімферополь, постійного місця проживання на території континентальної України не має.

Відповідно до висновку Оболонської в м. Києві районної державної адміністрації від 25 липня 2018 року ОСОБА_2 , керуючись статтею 164 Сімейного кодексу України та діючи в інтересах дитини, Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування рекомендує позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проявляє заінтересованості в подальшій долі сина, не цікавиться його станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

З досліджених судом доказів встановлено, що відповідач не займається вихованням сина, повністю усунувся та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до дитини будь-якої батьківської уваги та турботи, не забезпечує належних умов для виховання дитини.

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з ч. 1 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи досліджені судом докази та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 Європейський суд з прав людини вказав, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Згідно викладеного, враховуючи найкращі інтереси малолітнього ОСОБА_3 , беручи до уваги встановлені обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не зацікавлений у здійсненні своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Керуючись статтями 150, 164-167, 196 Сімейного Кодексу України, статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 273, 354, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Оболонської в м. Києві районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: