УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/2540/13-ц

Провадження № 6/638/674/21

19.11.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретаря Запорожець Д. Д.

з участю судового розпорядника Календіної А. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі №638/2540/13-ц,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року адвокат Крижановський Микола Валентинович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі №638/2540/13-ц. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.12.2013 року по справі №638/2540/13-ц заяву кредитної спілки «Слобода-кредит» про видачу виконавчого документу на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Ліга-Парітет» по справі №26/2012 за позовом Кредитної Спілки «Слобода-Кредит» до ОСОБА_2 задоволено та видано виконавчий лист, після чого кредитна спілка «Слобода-Кредит» отримала виконавчий лист та звернулася до виконавчої служби із заявами про відкриття виконавчих проваджень. 15.10.2015 року державним виконавцем були повернуті виконавчі листи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». У подальшому стягувач повторно звернувся із заявами про відкриття виконавчого провадження до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. 03.08.2021 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) по виконавчому провадженню №49423558 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». В той же час кредитна спілка «Слобода-Кредит» звертаючись до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Ліга-Парітет» з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 312 708,94 грн. порушила законодавство про захист прав споживачів, що призвело до помилкової видачі виконавчих листів, адже укладений між сторонами кредитний договір є договором споживчого кредиту, отже на данні правовідносини поширюється законодавство про захист прав споживачів. Постійно діючий Третейський суд при Асоціації «Ліга-Парітет» не мав права розглядати справу №26/2012 за позовом кредитної спілки «Слобода-Кредит» до ОСОБА_2 , адже вона непідвідомча даному суду, а тому Дзержинський районний суд м. Харкова розглядаючи справу №638/2540/13-ц за заявою кредитної спілки «Слобода-Кредит» про видачу виконавчого документа на виконання рішення третейського суду повинен був відмовити у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду на підставі ч.1 ст.389-10 ЦПК України (у редакції кодексу 2004 року). Таким чином виконавчі листи видані 04.02.2014 по справі №638/2540/13-ц були видані помилково та на підставі ч.2 ст.432 ЦПК України, їх слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.12.2013 по справі №638/2540/13-ц не підлягає оскарженню, а відтак ефективним засобом юридичного захисту порушених прав та інтересів ОСОБА_1 є звернення до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Представник заявника - ОСОБА_1 адвокат Мирошниченко М. П. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд за його відсутністю, вимоги заяви підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Представник стягувача - Кредитної Спілки «Слобода-Кредит» в судове засідання не з`явився, про час дату та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за відсутністю чи відкладення розгляду справи суду не надано.

Відповідно до частини 3 статті 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви., у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників, що не з`явилися.

Суд, дослідивши матеріали заяви та додані в її обґрунтування докази, приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.02.2008 року між Кредитна спілка «Слобода-Кредит» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №12-02/08-П4, відповідно до пунктів 1.1., 1.2., 2.1., 2.3 якого Кредитна спілка «Слобода-Кредит»надала ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 118000,00 грн. на умовах строковості, платності, забезпеченості, повернення, цільового характеру використання, а боржник зобов`язувався повернути грошові кошти не пізніше 12.08.2008 року (а. с. 6).

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Ліга-Парітет» від 26.10.2012 року по справі №26/2012 позовну заяву Кредитної спілки «Слобода-Кредит» до ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі: стягнуто з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Слобода-Кредит» 118000,00 грн. несплаченого основного зобов`язання за договором кредиту №12-02/08-П4 від 12.02.2008 року, заборгованість за відсоткамм за користування кредитом в розмірі 194708,94 грн., всього: 312708,94 грн.. а також 8000,00 грн. сплаченого третейського збору (а. с. 3-5).

27.02.2013 року Кредитна спілка «Слобода-Кредит» в особі уповноваженого представника звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про видачу виконавчого документу на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Ліга-Парітет» по справі №26/2012 за позовом Кредитна спілка «Слобода-Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, та ухвалою суду від 28.02.2013 року відкрито провадження за даною заявою.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.12.2013 року заяву Кредитної спілки «Слобода-кредит» про видачу виконавчого документу на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Ліга-Парітет» по справі №262012 за позовом Кредитної Спілки «Слобода-Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено, видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Ліга-Парітет» по справі №262012 за позовом Кредитної Спілки «Слобода-Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на користь Кредитної спілки «Слобода кредит» у розмірі 312708, 94 грн. та третейського збору у розмірі 8000 гривень (справа №638/250/13, головуючий суддя Задорожний М. І.)

Звертаючись до суду з даною заявою, представник ОСОБА_3 адвокат Крижановський М. В. вказував на те, що справа, у якій було прийнято рішення Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків, не була підвідомча даному суду, відповідно до п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», а тому Дзержинський районний суд м. Харкова повинен був відмовити у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду на підставі ч. 1 ст. 389-10 ЦПК України (у редакції кодексу 2004 року), також представник вказав, що виконавчий лист №638/2540/13-ц від 04.02.2014 року був виданий помилково, отже на підставі частини 2 статті 432 ЦПК України його слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Також сторона заявника зазначила, що ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.12.2013 року не підлягає оскарженню, а відтак ефективним засобом юридичного захисту своїх порушених прав та інтересів, ОСОБА_1 вважає звернення до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

В указаних нормах цивільного процесуального законодавства оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду не передбачене.

Проте, відсутність такої можливості не призводить до порушення конституційної засади судочинства - рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та не має наслідком порушення права особи на судовий захист, так як у такому випадку оскарженню підлягає рішення третейського суду або виконавчий лист.

Нормами ЦПК України стороні третейського спору надано право оскаржити рішення третейського суду (стаття 454 ЦПК України) та/або подати заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (стаття 432 ЦПК України).

Висновок щодо неможливості оскарження ухвали суду про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 17 лютого 2016 року в справі №6-2743цс15 та неодноразово підтвердженою Верховним Судом, зокрема в ухвалах від 16 квітня 2018 року у справі №910/8253/17, від 17 січня 2019 року у справі №796/186/2018, від 25 січня 2019 року у справі №755/6330/16-ц, від 13 травня 2019 року у справі №6-258/11.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ефективним засобом юридичного захисту порушених прав та інтересів ОСОБА_1 в аспекті положень статті 13 «Право на ефективний засіб юридичного захисту» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» є звернення до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) (частину 1 статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом №2983-VI«Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди»).

За змістом частини 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки Законом України від 03 лютого 2011 року №2983-VI «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Незалежно від предмета та підстав позову і незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі №6-856цс15, від 11 листопада 2015 року у справі №6-171цс15, від 18 листопада 2015 року у справі №6-187цс15, від 27 січня 2016 року №6-2712цс15 та постанові Великої Палати Верховного суду від 12 грудня 2018 року у справі №755/11648/15-ц.

Таким чином, рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за споживчим кредитом було прийняте третейським судом поза межами його компетенції.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 56 Закону України «Про третейські суди» компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, якщо справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 389-10 ЦПК України (в редакції, яка була чинна на час постановлення ухвали про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Ліга-Парітет» суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду .

Аналогічні норми містяться в статті 486 ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року.

Отже, суд постановляючи ухвалу від 03.12.2013 року про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Ліга-Парітет» не звернув увагу на те, що спір про стягнення коштів за невиконання умов споживчого договору не підвідомчий третейському суду, а тому повинен був відмовити у видачі виконавчого листа на вказане рішення третейського суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі №1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

У рішеннях по справах «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia) від 07 травня 2002 р., заява № 59498/00, п.40; «Ясіуньєне проти Литви» (Jasiыnienл v. Lithuania) від 06 березня 2003 р., заява № 41510/98, п. 45. Суд звертає увагу на свою практику, де неможливість для заявника домогтися виконання рішення на його чи її користь становить втручання у право на мирне володінням майном, як вказано у першому реченні пункту першого статті 1 Першого протоколу.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини від 17.05.2005р. «Чижов проти України» вказано, що на державі лежить зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини 2 статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Оскільки Дзержинський районний суд м. Харкова помилково видав виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Ліга-Парітет» від 03.12.2013 року, яке було ухвалено у не підвідомчій третейському суду, відповідно до закону, справі, суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчих листів №638/2540/13, виданого 04.02.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Ліга-Парітет» по справі №26/2012 за позовом Кредитної Спілки «Слобода-Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на користь Кредитної спілки «Слободакредит» у розмірі 312708, 94 грн. та третейського збору у розмірі 8000 грн. такими, що не підлягать виконанню.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі №638/2540/13-ц задовольнити.

Визнати виконавчі листи №638/2540/13-ц, видані 04.02.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Ліга-Парітет» по справі №26/2012 про стягнення зОСОБА_1 на користь Кредитної Спілки «Слобода-Кредит» заборгованості у розмірі 312708, 94 грн. та третейського збору у розмірі 8000 грн. такими, що не підлягають виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Головуючий: