Ухвала

14 січня 2021 року

м. Київ

справа № 402/495/20

провадження № 61-19704cк20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства « Ідея Банк» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») про захист прав споживачів, у якому просив: визнати недійсним кредитний договір № Z06.00611.004528778 від 13 листопада 2018 року, укладений між ним та АТ «Ідея Банк» про надання коштів у розмірі 44 800,00 грн з застосуванням наслідків недійсності правочину; здійснити зарахування грошових коштів, сплачених як плату за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором № Z06.00611.004528778 від 13 листопада 2018 року у рахунок погашення суми тіла кредиту за кредитним договором № 06.00611.004528778 від 13 листопада 2018 року.

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2020 року змінено та викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

30 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права та просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 01 липня 2020 року справу № 402/495/20 визнано малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства « Ідея Банк» про захист прав споживачів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук