Справа № 685/837/21
Провадження № 2/685/233/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року смт Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

прокурора Радчишина В.О.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теофіполь справу за позовом керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу

встановив:

керівник Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся в суд із позовом до відповідачів про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, мотивуючи його тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28.03.2016 №22-6914-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 1,9012 га (кадастровий номер :02:004:0112) та безоплатно передано йому у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Михнівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області (тепер Теофіпольської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області). На підставі зазначеного наказу, 01.07.2016 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку. Зазначає, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28.03.2016 № 22-6914-СГ підлягає визнанню недійсним, оскільки ОСОБА_2 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.10.2014 №22-5955/14-14-СГ отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :04:019:0024) для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів колишньої Чернявської сільської ради Волочиського району Хмельницької області (право зареєстровано 03.04.2016). У подальшому, відповідно до договору дарування земельної ділянки від 14.06.2016 року вказану земельну ділянку ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 . Тобто, ОСОБА_2 на час отримання спірної земельної ділянки площею 1,9012 га (кадастровий номер :02:004:0112) вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. При цьому, всупереч вимог ст.116, 118, 121 Земельного кодексу України, ОСОБА_2 при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території колишньої Михнівської сільської ради Теофіпольського району (тепер Теофіпольської ОТГ Хмельницької області) не повідомив, що своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства він вже використав. Таким чином, земельна ділянка площею 1,9012 га (кадастровий номер :02:004:0112) вибула із земель державної власності внаслідок незаконного повторного використання ОСОБА_2 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання. Крім того, позивач зазначає, що днем виявлення прокурором порушення слід вважати день отримання прокуратурою інформації про реєстрацію земельних ділянок за ОСОБА_2 від 02.06.2020, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 211034718 від 02.06.2020, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №211036100 від 02.06.2020, рапортом заступника Старокостянтинівською місцевої прокуратури від 02.06.2020, витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження № 0000021 від 02.06.2020 за ч.1 ст.190 КК України. Таким чином, Волочиській окружній прокуратурі до отримання вище вказаної інформації та моменту реєстрації відомостей в ЄРДР не було відомо про порушення законодавства при видачі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області оспорюваного наказу та передачі ОСОБА_2 земельної ділянки у власність, що свідчить про поважність причин пропуску позивачем строку позовної давності. На підставі викладеного, з метою забезпечення повернення у власність держави незаконно набутої ОСОБА_2 земельної ділянки, просить визнати причини пропуску прокурором строку позовної давності для звернення до суду з позовом поважними, поновити даний строк та визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28.03.2016 №22-6914-СГ та стягнути з відповідачів на користь Хмельницької обласної прокуратури судові витрати.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити з тих підстав, що прокурор заявив позов в інтересах держави, а мав би заявити позов в інтересах органу місцевого самоврядування, крім того, шкоди від того, що ОСОБА_2 надана земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства не заподіяно, оскільки він мав право отримати цю земельну ділянку для обслуговування будівель, які придбав за договором купівлі-продажу у ФГ «Михнівка» у 2013 році, крім того, просить застосувати строк позовної давності, так як прокурор мав можливість виявити отримання відповідачем земельної ділянки ще у 2016 році, а не у 2020, як на це посилається прокурор.

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в суд не з`явився, подав відзив в якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що за договорами купівлі-продажу від 06.06.2013 та 13.12.2013 він купив у Фермерського господарства «Михнівка» 13/100 та 87/100 часток комплексу, який розташований в АДРЕСА_1 . На підставі зазначених договорів він набув право власності на нежитлові, складські приміщення, площадки. Належний йому майновий комплекс розташований на спірній земельній ділянці площею 1,9012 га (кадастровий номер :02:004:0112), а тому він як власник нерухомого майна має право на земельну ділянку на якій розташоване це майно. Вважає, що його дії щодо отримання права на земельну ділянку площею 1,9012 га (кадастровий номер :02:004:0112) не порушують права і інтереси інших осіб. Зазначає, що ГУ Держгеокадасту у Хмельницькій області були перевірені подані ним документи, необхідні для отримання спірної земельної ділянки у власність, тому вважає, що наказ від 28.03.2016 №22-6914-СГ є законним. Просив у позові відмовити у повному обсязі, у зв`язку із тим, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідач ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в суд не з`явився, подав відзив в якому заперечує проти задоволення позову, а доводи зазначені у позовній заяві, вважає необґрунтованими оскільки ОСОБА_2 звертався до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявами, в яких повідомляв, що правом на безоплатну приватизацію земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства він не скористався. Згідно із ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Зазначив, що оскільки ОСОБА_2 поданими заявами фактично ввів в оману Головне управління, що стало наслідком прийняття оскаржуваного наказу, тому вважає, що відсутні підстави для стягнення судового збору з Головного управління і всі витрати необхідно покласти на ОСОБА_2 . Крім того, посилаючись на практику ВС зазначив, що власник з дотриманням вимог ст.388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача і для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію (постанова ВПВС від 22.01.2020 справа №910/1809/18). Просить у позові відмовити у повному обсязі.

Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності відповідачів.

Вислухавши пояснення прокурора та представника відповідача ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, 13,14 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст.116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Ст. 118 ЗК України передбачено, що громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (ч.6 ст.186-1 ЗК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара.

Таким чином, чинне законодавство України не передбачає можливості безоплатно отримувати у власність земельну ділянку із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства два або більше рази.

Згідно зі статтею 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Земельного кодексу України до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відноситься передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання про безоплатну передачу земельної ділянки у приватну власність. Законність представництва прокурором інтересів держави обґрунтована в позові та є законною, що підтверджується правовою позицією викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №587/430/16-ц.

В судовому засіданні встановлено, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28.03.2016 №22-6914-СГ отримав у приватну власність (право зареєстровано 01.07.2016) земельну ділянку площею 1,9012 га (кадастровий номер :02:004:0112) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Михнівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області. Разом з тим, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.10.2014 №22-5955/14-14-СГ отримав у приватну власність (право зареєстровано 14.06.2016) земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :04:019:0024) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Чернявської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, яку в подальшому відповідно до договору дарування від 14.06.2016 року подарував ОСОБА_3 .

Таким чином, судом встановлено, що на час видачі 28.03.2016 року ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області наказу № 22-6914-СГ про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність з кадастровим номером :02:004:0112 площею 1,9012 га, що розташована за межами населених пунктів Михнівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області (тепер Теофіпольської ОТГ), та надання даної ділянки ОСОБА_2 у власність, останній уже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 реалізував право на безоплатне одержання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства більше одного разу за цим видом використання, суд дійшов висновку, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28.03.2016 №22-6914-СГ про затвердження проекту землеустрою та передання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 1,9012 га (кадастровий номер номером :02:004:0112), що розташована за межами населених пунктів Михнівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області (тепер Теофіпольської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області), прийнятий із порушенням вимог ст.116,121 ЗК України, у зв`язку з чим такий наказ необхідно визнати недійсним.

Суд критично оцінює твердження ОСОБА_2 про те, що вказана земельна ділянка має йому належати для обслуговування придбаного в 2013 році нерухомого майна за договором купівлі-продажу, оскільки оспорюваним наказом передано відповідачу земельну ділянку у власність із цільовим призначенням саме для ведення особистого селянського господарства, а не для обслуговування майнового комплексу - нежитлових будівель.

П. (г) ч.3ст.152 ЗК України визначено спосіб захисту прав на земельні ділянки у спосіб визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Щодо вирішення питання поновлення строку позовної давності, про що заявлено прокурором у позові, суд виходить із наступного.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як передбачено частиною першою статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Згідно з вимогами ч.5 ст.267ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган.

Прокурор, обґрунтовуючи поважність пропуску строку позовної давності вказав, що днем виявлення прокурором порушень слід вважати день отримання прокуратурою інформації про реєстрацію земельних ділянок за ОСОБА_2 від 02.06.2020, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 211034718 від 02.06.2020, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 211036100 від 02.06.2020, рапортом заступника Старокостянтинівської місцевої прокуратури від 02.06.2020 та подальшої реєстрації прокуратурою в ЄРДР кримінального провадження № 0000021 від 02.06.2020 за ч.1 ст.190 КК України. Оскільки ЗУ «Про прокуратуру» не передбачено обов?язку прокурора здійснювати тотальну перевірку дотримання законодавства при передачі земельних ділянок громадянам, то суд прийшов до висновку, що Волочиській окружній прокуратурі до отримання вищевказаного витягу з Державного реєстру не було відомо про порушення законодавства при видачі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області оспорюваного наказу та передачі ОСОБА_2 земельної ділянки у власність, що свідчить про те, що прокурор не звернувся з позовом до суду в межах трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) з поважних причин, тому строк позовної давності підлягає поновленню .

Твердження представника відповідача про те, що позов мав би бути заявлений не в інтересах держави, а в інтересах органу місцевого самоврядування суд оцінює критично, оскільки в позовній заяві не ставиться вимога повернення земельної ділянки власнику.

За таких обставин,позовні вимоги підлягають задоволенню, а судові витрати підлягають пропорційному розподілу відповідно до частини задоволених позовних вимог в порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. 116,118,121,155,186,186-1 ЗК України в редакції, яка діяла станом на 28.03.2016, ст.9,30,38 ЗУ «Про державний земельний кадастр», ст. 32 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 50 Закону України "Про землеустрій", ст. 56, 89, 127, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив :

позов керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу задовольнити.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28.03.2016 №22-6914-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 1,9012 га (кадастровий номер :02:004:0112) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Михнівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області (тепер Теофіпольська ОТГ Хмельницького району Хмельницької області).

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_2 на користь Хмельницької обласної прокуратури (, ДКСУ, м. Київ, МФО 820172, р/р UA0002814, код класифікації видатків бюджету 2800) по 1135 грн з кожного судового збору, сплаченого при поданні позову.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуюча