Номер провадження 2/754/453/21
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Таран Н.Г.

секретаря судового засідання: Моторенко К.О.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: адвоката Коновал Н.В.

представника відповідача ОСОБА_2 : адвоката Кирян Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.01.2013 року між позивачем та відповідачем 1 ( ОСОБА_3 ) було укладено договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., за реєстровим № 22 (надалі - Договір).

Згідно умов договору відповідач 1 отримала у позику грошові кошти в сумі 1 793 000,00 грн, що на день укладення договору за комерційним курсом ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» становило 220 000,00 доларів США на строк до 15 травня 2013 р. На укладення даного договору відповідачем 2 було надано згоду, справжність підпису на якій посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. 15.01.2013 р. за реєстровим № 21.

Договором було встановлено графік повернення позики узгоджений сторанами, а саме:

до 15 лютого 2013 р. - 20 000,00 доларів США;

до 15 березня 2013 р. 20 000,00 доларів США;

до 15 квітня 2013 р. - 80 000,00 доларів США;

до 15 травня 2013 р. - 100 000,00 доларів США.

Позивач свої зобов`язання позикодавця виконав у повному обсязі, надавши відповідачу 1 у позику кошти в сумі 220 000,00 доларів США, в той час як відповідач 1 порушила та продовжує порушувати взяті на себе зобов`язання.

06.08.2014 р. між сторонами було укладено Договір про внесення змін та доповнень до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., за реєстровим № 1601, до п. 2 Сторони домовились, що позика надається без нарахування відсотків до 15 травня 2015 р.

26.08.2015 р. між сторонами було укладено Договір про внесення змін та доповнень до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., за реєстровим № 1502, до п. 2 Сторони домовились, що позика надається без нарахування відсотків до 15 листопада 2016 р.

Термін виконання зобов`язань за договором позики настав 16 листопада 2016 р., проте відповідач 1 до теперішнього часу кошти не повернула.

Враховуючи ту обставину, що відповідачі на час підписання договору позики, так і на даний час перебувають в зареєстрованому шлюбі, кошти отриманні у позику вони набули у спільну сумісну власність та в інтересах сім`ї, отже є солідарними боржниками.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України сторони визначили в Договорі позики п. 3, що сума коштів, яка підлягає поверненню повинна становити еквівалент 220 000,00 доларів США за комерційним курсом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на день повернення.

Станом на 06.11.2019 р. (день подачі позовної заяви) курс продажу долара США, встановлений ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» становив 24,85 грн за 1 долар США, сума заборгованості становить 5 467 000,00 грн..

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідачі повинні сплатити 3% річних за період затримки сплати боргу з 16.11.2016 р. по 06.11.2019 р. в розмірі 488 435,19 грн.

Отже враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно суму боргу та 3% річних в розмірі 5 955 435,19 грн.

Ухвалою суду від 18.11.2019 року відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 21.01.2020 р.

Ухвалою суду від 14.02.2020 р. було зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення боргу за договором позики до набрання законної сили рішення суду у справі № 755/13795/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про визнання договору позики та іпотечного договору недійсними, що перебувають у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва.

Ухвалою суду від 26.02.2021 року було поновлено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення боргу за договором позики та призначено підготовче судове засідання на 14 год. 00 хв. 15.04.2021 р.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Позивач пояснив, що з відповідачем познайомилися в 2010 р. На придбання квартири позивач давав кошти відповідачам, які були повернуті в повному обсязі та вчасно. В 2012 році відповідач 2 попросив позичити 300 000,00 доларів США, позивач погодився на суму 200 000,00 доларів США. 15 січня 2013 року між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. Відповідачі повертали кошти з порушенням строків і відповідач 2 запропонував, що будуть сплачувати штраф за несвоєчасне сплачення боргу. Договором відсотки та штрафи не передбачалися, вони з відповідачем домовились в усній формі про сплату штрафів за порушення термінів виконання умов договору. Штрафи відповідач сплачував, а позивач вказував про залишок боргу в розписці. Усі долучені розписки до відзиву на позовну заяву стосуються договору позики від 15.01.2013 р. (що є предметом спору).

Представник відповідача адвокат Кир`ян Д.І. позовні вимоги визнає частково та пояснила, що на протязі дії договору позики відповідачами були повернуті кошти передбачені умовами договору в розмірі 133 200,00 доларів США, що підтверджуються відповідними розписками позивача, які надані до суду. Дані твердження також підтверджуються наданим до суду відзивом на позовну заяву.

Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

15.01.2013 року між позивачем та відповідачем 1 ( ОСОБА_3 ) було укладено договір позик, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., за реєстровим № 22 (надалі - Договір).

Згідно умов договору відповідач 1 отримала у позику грошові кошти в сумі 1 793 000,00 грн, що на день укладення договору за комерційним курсом ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» становило 220 000,00 доларів США на строк до 15 травня 2013 р. На укладення даного договору відповідачем 2 було надано згоду, справжність підпису на якій посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. 15.01.2013 р. за реєстровим № 21.

Договором було встановлено графік повернення позики узгоджений сторанами, а саме:

до 15 лютого 2013 р. - 20 000,00 доларів США;

до 15 березня 2013 р. 20 000,00 доларів США;

до 15 квітня 2013 р. - 80 000,00 доларів США;

до 15 травня 2013 р. - 100 000,00 доларів США.

Суд вважає доведеною обставину, що позивач свої зобов`язання позикодавця виконав у повному обсязі, надавши відповідачу 1 у позику кошти в сумі 220 000,00 доларів США, в той час як відповідач 1 порушила та продовжує порушувати взяті на себе зобов`язання в частині строків повернення позики.

06.08.2014 р. між сторонами було укладено Договір про внесення змін та доповнень до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., за реєстровим № 1601, до п. 2 Сторони домовились, що позика надається без нарахування відсотків до 15 травня 2015 р.

26.08.2015 р. між сторонами було укладено Договір про внесення змін та доповнень до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., за реєстровим № 1502, до п. 2 Сторони домовились, що позика надається без нарахування відсотків до 15 листопада 2016 р.

Термін виконання зобов`язань за договором позики настав 16 листопада 2016 р., проте відповідач 1 до теперішнього часу кошти в повному обсязі не повернула не повернула.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі повернули позивачу частину коштів в розмірі 133 200,00 доларів США.

Факт отримання даних коштів позивачем не оспорюється, однак він наголошує на тому, що дані кошти він отримав як компенсацію штрафних санкцій за порушення умов договору щодо строків повернення коштів.

Твердження позивача, що дані кошти він отримав як компенсацію за невчасно повернуті кошти суд вважає неогрунтованими та не підтвердженими належними доказами на підставі наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, договір позики, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів, а також інші істотні умови.

Відповідно до ст. 654 ЦПК України зміни до договору вносяться в тій самій формі, що і вчинявся договір

З наявних в матеріалах справи договорів вбачається, що між сторонами укладено договір позики в нотаріальному порядку, отже усі зміни до договору мали посвідчуватись в нотаріальному порядку.

Так, твердження позивача про те, що сторони додатково досягли згоди про зарахування повернутих коштів в якості компенсації за порушення строків повернення коштів, безпідставними, оскільки жодних додаткових договорів зі сплати відсотків та штрафних санкцій між сторонами не укладалось та в нотаріальному порядку не посвідчувалось.

Також, слід звернути увагу, що вищезазначений договір позики та укладені до нього додаткові договори містять в собі відомості щодо суми позики та відомості щодо строку погашення боргу, скріплені підписом відповідача, що в повній мірі спростовує твердження відповідачки 1 про іншу суму коштів отриманих в борг.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку визначеними договором і одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа.

За твердженням позивача та представника позивача станом на теперішній час заборгованість відповідачів перед позивачем складає 220 000,00 дол. США, представник відповідача у свою чергу стверджував, що відповідачі повернули частину боргу в розмірі 133 200,00 доларів США., що підтверджується розписками власноручно написаними та підписаними позивачем.

За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Строк виконання договору встановлений сторонами настав 16.11.2016 року.

До цього часу позивачу відповідачка не повернула суму позики в розмірі 86800,00 доларів США, отже позивач має прав на відшкодування трьох відсотків річних від простроченої суми, оскільки позивачем не надано доказів що договір був укладений із визначенням іншої суми відсотків.

Встановивши наявність договорів про отримання у борг у позивача коштів, факт часткового повернення цих коштів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення частково позовних вимог та стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 2 265 653,60 грн., що еквівалентно 86 800,00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ та 3% річних від простроченої суми за період з 16.11.2016 року по 08.11.2021 року у розмірі 338 730,73 грн. в іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст.ст. 207, 525, 526, 545, 640, 1046, 1049 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 2265653,60 грн., що еквівалентно 86800 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ та 3% річних від простроченої суми за період з 16.11.2016 року по 08.11.2021 року у розмірі 338730,73 грн. та понесені по справі судові витрати пропорційно задоволеній частині позовних вимог в розмірі 4200,27 грн. В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.11.2021 року.

Суддя: Н.Г.Таран