Справа № 482/1302/21
Номер провадження 4-с/482/7/2021
У Х В А Л А

Іменем України

19 листопада 2021 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Сергієнка С.А., за участю секретаря Мазанової Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса Миколаївської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №49818884, у якому він є боржником.

У своїй скарзі ОСОБА_1 вказує, що у провадженні Центрального ВДВС міста Миколаїв ГТУЮ В Миколаївській області ВП № 49818884 знаходиться виконавчий лист №2-737/2011 виданий Новоодеським районним судом Миколаївської області 16.05.2011 року. Виконавче провадження відкрито 19.01.2016 року проте постанову про відкриття виконавчого провадження ним отримано не було, копію вказаної постанови боржнику було надіслано державним виконавцем 11.04.2019 року.

07.03.2019 року за адресою реєстрації боржника , його батьком було отримано постанови про внесення його до реєстру боржників та постанови про накладання обмежень у виїзді за кордон та інші обмеження, виклик до виконавчої служби.

25 серпня 2021 року на адресу виконавчої служби боржником було направлено заяву про видачу розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

08.09.2021 року поштою боржник отримав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, як додаток 15 до Інструкції з організації примусового виконання рішень. У даному розрахунку з січня 2011 року по вересень 2021 року сукупний розмір заборгованості визначений в сумі 82 122 грн. 00 коп., виходячи з розміру аліментів визначених в виконавчому документі як 1/4 частка.

Боржник із даним розміром заборгованості зі сплати аліментів не погоджується з наступних підстав: він не ухиляється від сплати аліментів, навпаки дізнавшись про існування виконавчого провадження оплатив добровільно всю заборгованість з моменту відкриття виконавчого провадження №49818884, тобто з січня 2016 року по березень 2019 року включно в розмірі 20463 грн.; боржник не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за ухилення від сплати заборгованості по аліментам, не оголошувався в розшук відповідно розрахунок заборгованості має бути складений в межах строків позовної давності, тобто не більше ніж за три останні роки.

Також ОСОБА_1 посилався на те, що відповідно до ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості зі сплати аліментів розраховується виконавцем, а у випадку виникнення спору судом. Відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість по аліментам присудженим в частині від заробітку (доходу) вираховується від фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів отримував за весь час існування стягнення, незалежно де він отримував дохід в Україні чи за її межами.

І хоча згідно ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість платника аліментів зі сплати аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є ФОП та знаходиться на спрощеній системі оподаткування, вираховується виходячи з середнього розміру заробітної плати працівника даної місцевості, проте боржник був зареєстрований як фізична особа-підприємць, ніколи не являвся та не є платником єдиного податку, не перебував на будь - яких пільгових або спрощених формах оподаткування. Займаючись підприємницькою діяльністю на свій ризик, він не спромігся отримати дохід чи прибуток, через те, що автобус придбаний в кредит, був поставлений на майданчик банку і з того часу він не має можливості отримувати прибуток. Працюючи підприємцем хоч як не намагався так і не спромігся отримати дохід. Тому певний період працював на різних роботах.

ОСОБА_1 вказує, що він був самозайнятою особою, а не безробітним, не був особою яка знаходиться на спрощеній системі оподаткування та отримував дохід згідно поданої податкової декларації, відповідно розмір заборгованості зі сплати аліментів потрібно обраховувати виходячи з отриманого доходу.

Відповідно до прийнятого судом рішення він повинен сплачувати аліменти у вигляді однієї четвертої частини отриманого доходу, але не менше ніж тридцять відсотків від прожиткового мінімуму відповідного віку дитини.

Враховуючи, що дохід ним не отримано, законодавцем встановлений розмір менше якого дитина не може отримувати аліменти.

Разом з тим державним виконавцем аліменти які підлягали ОСОБА_1 до сплати розраховано виходячи з середнього розміру заробітної плати працівника даної місцевості, тобто відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України, яка у зазначеному випадку не може бути застосована.

Посилаючись на вищевикладене ОСОБА_1 просив суд визнати дії державного виконавця із проведення розрахунку заборгованості не правомірними та зобовязати державного виконавця поновити порушене право заявника шляхом здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 49818884 з за період з січня 2016 року по березень 2019 року включно виходячи із розміру щомісячного нарахування 30 % прожиткового мінімуму, а також виходячи із того що аліменти можуть бути стягнуті за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Також ОСОБА_1 вказував що державним виконавцем безпідставно проведено розрахунок заборгованості по аліментам починаючи з січня 2011 року, оскільки на час відкриття провадження діяли положення ст. 194 СК України які передбачали, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. І лише якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

ОСОБА_1 посилаючись на те, що його не розшукували, він не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за ухилення від сплати заборгованості по аліментам, не оголошувався в розшук відповідно розрахунок заборгованості має бути складений в межах строку не більше ніж за три останні роки.

ОСОБА_1 , його представник, державний виконавець Центрального відділу ДВС міста Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та стягувач ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом у провадженні державного виконавця Центрального ВДВС міста Миколаїв ГТУЮ В Миколаївській області Юдіної І.М. знаходиться ВП № 49818884 із примусового виконання виконавчого листа №2-737/2011 виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області 16.05.2011 року, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у розмірі ј частки всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Виконавче провадження відкрито 19.01.2016 року.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 за період із січня 2011 року по серпень 2021 року сукупний розмір заборгованості становить 82122 грн., з них за період січня 2016 року по березень 2019 року включно боржнику нараховано 61834 грн. аліментів які підлягали до стягнення.

Як видно із наданих ОСОБА_1 доказів: довідки Миколаївської ДПІ ОДПІ ГУ ДПС у Миколаївській області від 16.03.2020 року, свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 серії В02 №734107 від 12.06.2008 року, податкової декларації ФОП ОСОБА_1 за 2018 рік, ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , перебував на податковому обліку у період з 12.06.2008 року по 01.04.2019 року як фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування.

З наведеного видно, що за вказаний період ОСОБА_1 не був особою яка не працювала ( безробітним), не був ФОП який знаходиться на спрощеній системі оподаткування, а відтак були відсутні підстави для нарахування ОСОБА_1 аліментів які підлягали ним до сплати на підставі ч. 2 ст. 195 СК України (в редакції після прийняття Закону України від 17.05.2017 року №2037-VII , згідно якої заборгованість платника аліментів зі сплати аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є ФОП та знаходиться на спрощеній системі оподаткування, вираховується виходячи з середнього розміру заробітної плати працівника даної місцевості.

Тому за вищевказаний період аліменти які підлягали ним до сплати мали розраховуватися із фактично отриманого ним доходу, але не менше гарантованого законом рівня для дитини відповідно віку.

Щодо гарантованого законом розміру аліментів суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України в редакції Закону № 2901-IV від 22.09.2005 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Абзац другий частини другої статті 182 СК України після слова «Мінімальний» доповнено словом «гарантований».

Таким чином законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, за період з січня 2016 року по березень 2019 року аліменти які підлягали до сплати ОСОБА_1 , мали розраховуватися із фактично отриманого ним доходу, але не менше гарантованого законом рівня для дитини відповідно віку 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (після 08.07.2017 року).

Із урахуванням того, що боржник у своїй скарзі навів розрахунок за весь період з січня 2016 року по березень 2019 року виходячи із 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та просив суд зобовязати державного виконавця здійснити розрахунок таким же чином то його скарга у цій частині підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо строку за який аліменти можуть бути стягнуті із ОСОБА_1 за виконавчим листом за минулий час, суд виходить із наступного.

Виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа №2-737/2011 виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області 16.05.2011 року, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у розмірі ј частки всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, було відкрито 19.01.2016 року.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи.

За загальним положенням, встановленим цією статтею, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності

Згідно редакції ст. 194 СК України яка діяла на час відкриття виконавчого провадження аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минули.

Судом не встановлено обставин, які свідчили б про те, що аліменти за виконавчим листом №2-737/2011 виданим Новоодеським районним судом Миколаївської області 16.05.2011 року не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном.

З наведеного видно що аліменти за виконавчим листом №2-737/2011 виданим Новоодеським районним судом Миколаївської області 16.05.2011 року і пред`явленим до виконання 19.01.2016 року можуть бути стягнені не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

За такого суд приходить до висновку, що дії головного державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів є не правомірними, такими що порушують права боржника, а відтак порушене право боржника підлягає поновленню, шляхом зобовязання державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного та керуючись ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів задовольнити частково.

Визнати не правомірними дії головного державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 49818884 із примусового виконання виконавчого листа №2-737/2011 виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області 16.05.2011 року.

Зобов`язати головного державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), здійснити розрахунок заборгованості із сплати аліментів боржником ОСОБА_1 у ВП №49818884 із примусового виконання виконавчого листа №2-737/2011 виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області 16.05.2011 року виходячи із того що:

1) аліменти можуть бути стягнуті за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання;

2) за період часу з січня 2016 року по березень 2019 року аліменти які підлягали до сплати ОСОБА_1 мають розраховуватися із фактично отриманого ним доходу, але не менше гарантованого законом рівня, тобто 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 08.07.2017 року та 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку після 08.07.2017 року .

Ухвала набирає законної сили після підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко