Дата документу 19.11.2021 Справа № 331/2473/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/2473/20
Провадження №22-ц/807/3468/21
Провадження №22-ц/807/3468/21-2
Головуючий в 1-й інстанції Антоненко М.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Бєлки В.Ю., Онищенка Е.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2021 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 07 червня 2021 року) та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2021 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стокрас», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом про захист прав споживачів, у якому просив зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Бюро Кредитних історій» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д), вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), інформацію щодо наявності заборгованості за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «СТОКРАС», ТОВ «ГОУФІНГОУ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА». В обґрунтування позову зазначено, що позивачу стало відомо з реєстру кредитних історій, що веде ТОВ «Українське бюро кредитних історій», що станом на 06 травня 2020 року в позивача виявилась начебто наявна заборгованість у розмірі 34865,50 грн., що складається із боргових зобов`язань за споживчими кредитами, отриманими у липні 2019 р. у таких кредитних установах, як: ТОВ «Фінансова компанія є гроші», ТОВ «ФК НОВІ КРЕДИТИ», ТОВ «СТОКРАС», ТОВ «ГОУФІНГОУ», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА». ОСОБА_1 посилається, що не укладав з вищеперерахованими фінансовими установами жодних кредитних договорів та не отримував кредитні кошти, а тому не має і не може бути заборгованості за вказаним кредитними договорами. Крім того, позивач стверджує, що не надавав і не міг надавати згоду на збір, зберігання, використання та поширення інформації щодо своєї кредитної історії. Зазначає, що в кінці липня 2019р., іншою особою, шахрайським шляхом було оформлено на ім`я позивача кредитні займи в різних кредитних установах, на загальну суму 28180 грн. За фактом кримінального правопорушення позивач звернувся до Комунарського ВП Дніпропетровського ВП ГУНП у Запорізькій області із заявою про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про що внесені дані до ЄРДР з №0003564 від 17.10.2019р.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2021 року, позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стокрас», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про захист прав споживачів - задоволено.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Бюро Кредитних історій» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д), вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ), інформацію щодо наявності заборгованості за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «СТОКРАС», ТОВ «ГОУФІНГОУ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА».

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 1-Д) на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

11 червня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Штабовенко Д.В. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , щодо розподілу судових витрат пов`язаних із наданням позивачу правничої допомоги.

Додатковим рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2021 року, заяву представника ОСОБА_1 адвоката Штабовенко Д.В. про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стокрас», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про захист прав споживачів задоволено.

Доповнено рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стокрас», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про захист прав споживачів, наступним.

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 1-Д) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 3650 (три тисяч шістсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.»

Не погоджуючись із зазначеним рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції,Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нові рішення, якими відмовити у задоволенні вимог позивача у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що вилучення інформації з кредитної історії передбачено за певних умов, при цьому перевірена відповідачем інформація, щодо кредитних зобов`язань відповідача свідчить про відсутність підстав для вилучення наявної інформації. При цьому наявність певної інформації, щодо позивача в кредитній історії, жодним чином не порушує права позивача, оскільки є достовірною та правдивою. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу, тому вимоги в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 , зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтовані та законні рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2021 року це 227 000 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2270,00 грн. (2270,00 грн. Х 100 = 227 000 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що як стало відомо позивачу з реєстру кредитних історій, що веде ТОВ «Українське бюро кредитних історій», станом на 06 травня 2020 року в позивача виявилась наявна заборгованість у розмірі 34865,50 грн., що складається із боргових зобов`язань за споживчими кредитами, отриманими у липні 2019р. у таких кредитних установах, як: ТОВ «Фінансова компанія є гроші», ТОВ «ФК НОВІ КРЕДИТИ», ТОВ «СТОКРАС», ТОВ «ГОУФІНГОУ», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА».

Позивач звернувся із заявою до ТОВ «УБКІ» в якій просив видалити дані кредитної історії.

Із відповіді ТОВ «УБКІ» від 10.06.2020р. вбачається, що відповідачем було зроблено запит до ТОВ «СТОКРАС», ТОВ «ГОУФІНГОУ», ТОВ «Є ГРОШІ», з метою підтвердження наявності згоди на збір, зберігання, використання та поширення інформації, та якими було підтверджено, що позивач є клієнтом їх організації, а також те, що позивач надавав згоду на передання даних до бюро.

17.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Комунарського ВР Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності невстановлену особу, яка в кінці липня 2019 року шахрайським шляхом оформила на його ім`я кредитні займи в різних кредитних установах, чим спричинила матеріальну шкоду.

Споживчі кредити брались на ім`я позивача за паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 11.07.2001 року.

Натомість з долучених позивачем листів Комунарського РВ у місті Запоріжжі УДМС в Запорізькій області вбачається, що за паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 11.07.2001 року була документована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Паспорт знищено 30.12.2013 року у зв`язку зі смертю власника, про що в ф-1 зроблено відповідний запис.

Також, зазначеними листами було повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 паспорт серії НОМЕР_2 , Комунарським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області не видавався.

Інформацію про те, що паспорт НОМЕР_2 є недійсним, внесено до бази даних «Недійсні документи» ЄІАС УМП Державної міграційної служби.

ТОВ «Українське бюро кредитних історій» розміщено інформацію щодо позивача про те, що ним було отримано у АТ «Унікредит Банк» кредитні кошти від ТОВ «СТОКРАС» (Код ), ТОВ «ГОУФІНГОУ» (Код ), ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» (Код ), ТОВ «МАНІФОЮ» (Код ), ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (Код ), ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал»(Код ), ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА»(Код ). При цьому ані відповідачем, ані третіми особами не надано до суду копію письмової згоди ОСОБА_1 на збір, зберігання, використання та поширення персональних даних.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що, у ході розгляду справи стороною відповідача не було належним чином доведено достовірність розповсюдженої інформації щодо існування заборгованості позивача за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «СТОКРАС», ТОВ «ГОУФІНГОУ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» за його неналежне виконання, тому, відповідно до пункту 1 частини першої ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», така інформація підлягає вилученню.

Задовольняючи вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції вважав їх доведеними та обґрунтованими.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У статті 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» закріплено, зокрема, що: бюро кредитних історій (далі - Бюро) - юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію;

ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію;

кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону;

користувач Бюро (далі - Користувач) - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію;

Договір - правочин, сторонами якого є користувач і бюро, і предметом якого є врегулювання питань надання та отримання інформації, що складає кредитну історію.

Положення Бюро - правила формування і ведення кредитних історій, які затверджуються виконавчим органом Бюро та погоджуються Уповноваженим органом.

Кредитний звіт - сукупність інформації про суб`єкта кредитної історії, яка є повним або частковим відображенням його кредитної історії.

Кредитний правочин - правочин, за яким виникає, змінюється або припиняється зобов`язання фізичної або юридичної особи щодо сплати грошових коштів Користувачу протягом певного часу в майбутньому (в тому числі договір страхування або купівлі-продажу майна з відстроченням платежу).

У частині першій статті 4 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» визначено, зокрема, що принципами формування та доступу до інформації, яка складає кредитну історію, є: забезпечення конституційних прав і свобод суб`єктів кредитних історій; адекватність обсягів інформації цілям, для яких вони збираються; значимість, всебічність, об`єктивність, повнота і достовірність інформації; регулярність та безперервність надходження інформації; цільове використання інформації; строковість зберігання інформації; конфіденційність інформації та її захист; збір і надання інформації, що складає кредитну історію, виключно за згодою суб`єкта цієї кредитної історії; незалежність Бюро.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» передбачено, зокрема, що джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро вилучає з кредитної історії всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього.

Згідно пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом відповідно частини другої статті 12 ЦПК України.

Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із відповіді ТОВ «УБКІ» від 10.06.2020р. вбачається, що відповідачем було зроблено запит до ТОВ «СТОКРАС», ТОВ «ГОУФІНГОУ», ТОВ «Є ГРОШІ», з метою підтвердження наявності згоди на збір, зберігання, використання та поширення інформації, та якими було підтверджено, що позивач є клієнтом їх організації, а також те, що позивач надавав згоду на передання даних до бюро. За договором з ФК Нові Кредити було проведено корегування, оскільки останні не надали відповідь на запит бюро. ТОВ «Маніфою» та ТОВ ФК «Інвеструм» підтвердили отримання від позивача звернення щодо шахрайських дій і правки до кредитного звіту будуть внесені після остаточного розслідування.

Слід відмітити, що ТОВ «Українське бюро кредитних історій» не отримує та не зберігає згоду позичальників на збір, зберігання, використання та поширення через бюро інформації щодо них. Така згода надається банку-кредитору при укладенні кредитного правочину, є однією з умов і невід`ємною частиною кредитного правочину та зберігається банком або фінансовою установою у кредитній справі позичальника.

Банки та фінансові установи, які передають інформацію про кредитні правочини, відповідають за наявність письмової згоди на збір, зберігання, використання та поширення через відповідача інформації щодо нього та зберігають оригінал даної згоди.

ТОВ «Українське бюро кредитних історій» отримує інформацію про позичальників від банків, страхових компаній, лізингових компаній, кредитних спілок та інших фінансових інститутів. Інформація передається на добровільній основі і лише за наявності письмової згоди позичальника відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», при цьому, така згода не передбачає зазначення, до якого саме органу, установи дана інформація може бути поширена.

У даній справі спірні відносини виникли між позивачем та бюро щодо внесення змін до кредитної історії позивача шляхом вилучення із неї недостовірної інформації про наявність кредитної заборгованості, законності внесення бюро такої інформації (запису) до кредитної історії та зобов`язання бюро виключити недостовірну, на думку позивача, інформацію (запис) з кредитної історії щодо наявної кредитної заборгованості.

В межах заявленого позову встановленню підлягає, яка саме інформація (зокрема, про який правочин та заборгованість), та коли були передана фінансовою установою бюро для формування кредитної історії; надання суб`єктом кредитної історії (позивачем) письмової згоди на збір, зберігання, використання та поширення через бюро інформації про нього.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що звертаючись із даними вимогами до суду з позовом до ТОВ «Українське бюро кредитних історій», залучаючи фінансові установи, якими надана відповідна інформація, до участі у справі у якості третіх осіб, позивач не відновить імовірно порушеного права, оскільки ТОВ «Українське бюро кредитних історій» лише зберігає інформацію щодо клієнтів банків та інших фінансових установ, в той час, як за правомірність та законність передання такої інформації до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» відповідає банк або інша фінансова установа, яка передає цю інформацію.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, та підлягають задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог позову.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, до яких належать витрати на правничу допомогу, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

За таких обставин, додаткове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2021 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стокрас», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про захист прав споживачів відмовити.

Додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2021 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Штабовенко Д.В. про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стокрас», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про захист прав споживачів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 19 листопада 2021 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко