Провадження №2/369/5864/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву предстаника позивача ОСОБА_1 адвоката Кириченко Леоніда Олександровича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення успадкованого боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення успадкованого боргу.

Разом з позовною заявою позивачем була подана заява про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт на майно (майнові права), яке належало ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.

Заборонити ОСОБА_2 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 РНКОПП НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 РНКОПП НОМЕР_3 вчиняти будь-які дії щодо зменшення вартості та відчуження майна (майнових прав), отриманого ними у спадок від ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява про забезпечення позову обгрунтована тим, що 27 вересня 2011 року. ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_5 договір позики.

Відповідно до укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договором позики. ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 у борг грошові кошти в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) доларів США.

Протягом 2011 -2021 року ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 підтримували "ділові стосунки і взаємно володіли інформацією щодо діяльності кожного з них.

У листопаді-грудні 2020 року ОСОБА_7 , довідавшись про можливі фінансові проблеми у ОСОБА_4 , почав вимагати від останнього повернути його борг, однак ОСОБА_4 на вимогу ОСОБА_7 не повернув борг у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) доларів США, який виник 27 вересня 2011 року.

ОСОБА_4 послався на фінансові проблеми і значне погіршення стану здоров`я, а тому просив зачекати з поверненням боргу до кінця 2021 року, оскільки боргу вже і так майже 10 років зайві кілька місяців нічого не змінять.

ОСОБА_7 вирішив, що сам не зможе стягнути борг з ОСОБА_4 в примусовому порядку, а тому прийняв рішення передати право вимоги ОСОБА_1 , щоб останній самостійно вирішував коли і як стягнути борг з ОСОБА_4 ..

01 лютого 2021 року року, між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення права вимоги до ОСОБА_4 у сумі 17 000 доларів США.

На початку лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_4 з вимогою про сплату боргу у сумі 17 000 доларів США. але останній повідомив, що не має можливості повернути борг.

Таким чином, у ОСОБА_4 виник обов`язок повернути зазначений борг на користь Позивача і Позивач вирішив у березні 2021 року подати позов з метою примусового стягнення боргу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, у зв`язку з чим Позивач змушений був зупинити будь-які дії зі стягнення боргу на 6 місяців, поки спадкоємці ОСОБА_4 успадкують його борг та активи, які входять до складу спадщини.

Спадкоємцями ОСОБА_4 є його син ОСОБА_3 . зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 РНКОПП НОМЕР_3 . який прийняв спадщину та ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 »РНКОПП НОМЕР_2 . яка теж прийняла спадщину, доказом чого є матеріали спадкової справи №67500745.

Таким чином. Позивач, як кредитор ОСОБА_4 має право пред`явити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як Відповідачам вимоги щодо боргу його батька як спадкодавця.

Тому на підставі вищевказаного просив суд заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами спірні правовідносини виникли у зв`язку з не виконанням умов за розпискою від 27.09. 2011 року, який був укладений між позивачем та ОСОБА_4 .

Проте відповідач на момент звернення до суду не виконав своїх зобов`язань, не повернувши отримані від позивача кошти.

Згідно ч. 1 ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і за реєстрова на відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Згідно п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи викладене, з наведених у клопотанні про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову у даній справі щодо стягнення заборгованості за договорами позики, є взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Так, невжиття заходів забезпечення позову може призвести або призведе до відчуження майна новим власником, що ускладнить виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист прав позивача шляхом стягнення боргу за договорами позики.

При цьому, накладення арешту на майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Враховуючи предмет даного позову, наведені заявником докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог про стягнення боргу за договором позики, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяви про забезпечення позову.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно (майнові права), яке належало ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.

Заборонити ОСОБА_2 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 РНКОПП НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 РНКОПП НОМЕР_3 вчиняти будь-які дії щодо зменшення вартості та відчуження майна (майнових прав), отриманого ними у спадок від ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 152, 153Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву предстаника позивача ОСОБА_1 адвоката Кириченко Леоніда Олександровича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення успадкованого боргу - задовольнити.

Накласти арешт на майно (майнові права), яке належало ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.

Заборонити ОСОБА_2 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 РНКОПП НОМЕР_3 вчиняти будь-які дії щодо зменшення вартості та відчуження майна (майнових прав), отриманого ними у спадок від ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Інформація про боржника: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Інформація про боржника: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Копію даної ухвали направити заявнику для пред`явлення до виконання та сторонам для відома.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали до Київського апеляційного суду.

Суддя Т.В. Дубас