Номер провадження: 22-ц/813/6405/21
Номер справи місцевого суду: 521/7532/19
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію, на рішенняМалиновського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Плавич І.В. 18 листопада 2020 року у м. Одеса, -

встановила:

У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс»звернулось до суду з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію.

В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . ТОВ «Тепло та Сервіс» здійснює діяльність з виробництва та централізованого постачання теплової енергії за указаною адресою. Між сторонами у справі було укладено відповідний договір про надання послуг з опалення, відповідно до якого позивач зобов`язався надавати вчасно, та у відповідній якості, послуги з опалення приміщення з використанням обладнання котельної, а ОСОБА_1 зобов`язався вчасно сплачувати надані комунальні послуги за встановленими тарифами та у строк, передбачений договором.

Проте, ОСОБА_1 , не зважаючи на взяті на себе зобов`язання, у період з 01 листопада 2017 року до 31 березня 2018 року, з 19 листопада 2018 року до 06 квітня 2019 року, а також з 12 листопада 2019 року до 07 квітня 2020 року не сплатив надану йому за указаною адресою теплову енергію, у результаті чого у нього утворився борг перед ТОВ «Тепло та Сервіс», у зв`язку з чим представник позивача і звернувся з даним позовом до суду, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у загальному розмірі 22 366,53 гривень з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, а також витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 023,00 гривень.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2020 року позов ТОВ «Тепло та Сервіс» було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» суму заборгованості по сплаті за теплову енергію з урахуванням інфляційних та трьох процентів річних у загальному розмірі 22 366,53 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» судові витрати у загальному розмірі 3 944,00 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку апелянта, між сторонами не було укладено договору про надання послуг з опалення, який б відповідав вимогам закону, зокрема, ОСОБА_1 вважає, що він загалі не підписував вказаний договір, адже знаходився на момент складання договору за межами України, також не було досягнуто домовленості між сторонами щодо установлення відповідних тарифів на теплову енергію, а послуги з опалення взагалі не були надані за вказаною адресою у відповідні періоди часу. Акт звірки від 24 травня 2018 року, на який посилається сторона позивача у якості доказу, що підтверджує заборгованість у розмірі 6 653 гривень за період з 01 листопада 2017 року до 31 березня 2018 року, був складений у його відсутність, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження повідомлення відповідача про наявну у нього заборгованість та про урегулювання спору у досудовому порядку позивачем не надано, у зв`язку із чим ОСОБА_1 просить суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «Тепло та Сервіс» у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Договору оренди обладнання №03/08/17 від 03 серпня 2017 року, Ліцензії №999/А-2017 від 25 жовтня 2017 року та Ліцензії №1000/А-2017 від 25 жовтня 2017 року, ТОВ «Тепло та Сервіс» експлуатує котельню централізованого опалення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та здійснює діяльність з виробництва та централізованого постачання теплової енергії, зокрема, до житлового будинку АДРЕСА_2 .

Як вбачається із витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Обслуговуючого кооперативу «Житлово-експлуатаційний кооператив «Добробут Сервіс» №153/8 від 24 травня 2018 року, надання послуг з теплопостачання теплової енергії до будинку АДРЕСА_2 здійснюється ТОВ «Тепло та Сервіс».

16 вересня 2017 року між ТОВ «Тепло та Сервіс» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання послуг з опалення (житловий фонд) №010/09/2017, відповідно до якого ТОВ «Тепло та Сервіс» зобов`язалось надавати ОСОБА_1 вчасно та відповідної якості послуги з опалення у приміщення з використання обладнання котельної, а ОСОБА_1 зобов`язався своєчасно оплачувати надані комунальні послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором.

Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти факту укладання між ним та позивачем вищевказаного договору, зокрема, указуючи на те, що 16 вересня 2017 року він знаходився у Греції, на підтвердження чого надав у якості доказів білети №113 у напрямку Одеса-Бориспіль-Афіни (виліт 11 вересня 2017 року) та у напрямку Афіни-Бориспіль (виліт 17 вересня 2017 року), що, на думку сторони відповідача, виключає факт укладення відповідного договору.

На спростовання вказаного представником ТОВ «Тепло та Сервіс» було зазначено, що дата договору - 16 вересня 2017 року, є датою складання позивачем договору, а підписання договору відповідачем відбулось пізніше.

Згідно ст. 509 ч. 1, 2 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 530 ч. 1 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 20 ч. 1 п. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений ст. 20 ч. 3 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Проект типового договору про надання ТОВ «Тепло та Сервіс» розміщено на інтернет-порталі www/teploservice.od.ua.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», основним обов`язком споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно із ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Згідно п. 24 Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил).

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, було визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг.

Зокрема, вказаним Порядком було установлено, що для вирішення питання відключення від мережі централізованого опалення, власник (власники) житлового будинку повинні звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання з письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляються протоколом. У разі незгоди заявника з відмовою спір вирішується в судовому порядку. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акту на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

У матеріалах справи відсутні належні докази того, що відповідач відключив належну йому квартиру від мережі централізованого опалення у порядку, передбаченому законом, а також того, що за адресою: АДРЕСА_1 , опалення не надходило.

Стороною відповідача у якості доказів на підтвердження відсутності належного тепла у квартирі АДРЕСА_1 надано фото таблицю від 18 вересня 2019 року, на якій зображено приміщення, не пристосоване для життя, утім, на фото відображено підключену до мережі батарею. Разом з тим, на фото відображено градусник, на якому зазначено температуру +10,5 градусів по Цельсію.

Проте, суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги вказаний доказ, адже фіксування температури було проведено із порушенням відповідної процедури замірювання, крім того, не надано доказів на підтвердження того, що фіксування відбувалось саме у квартирі ОСОБА_1 та у період, коли надавалась теплова енергія.

Із письмових пояснень голови ОСББ «Європейський-44» ОСОБА_2 вбачається, що у квартирі ОСОБА_1 відсутні прилади опалення, а труби закільцьовані, тобто теплова енергія не поступає до квартири. На вимогу ОСОБА_1 19 листопада 2019 року було здійснено огляд його квартири та установлено факт обмеження подачі тепла до квартири, про що складено відповідний акт, що міститься у матеріалах справи.

Однак, як вірно вказано в оскаржуваному судовому рішенні, рішення не може ґрунтуватись лише на показаннях одного свідка ОСОБА_2 , які спростовуються матеріалами справи у їх сукупності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем, на підтвердження факту відсутності у житловому приміщенні опалення, не надано висновку експертної установи. Клопотання про проведення у справі відповідної будівельно-технічної експертизи ОСОБА_1 у судах першої та апеляційної інстанцій не заявлялось.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним, що за період опалювального сезону з 01 листопада 2017 року по 31 березня 2018 року, з 19 листопада 2018 року до 06 квітня 2019 року, а також з 12 листопада 2019 року до 07 квітня 2020 року, ОСОБА_1 отримував теплову енергію від ТОВ «Тепло та Сервіс».

З Акту звірки від 24 травня 2018 року, заборгованість власника квартири АДРЕСА_1 , опалювальною площею 52 кв.м., за період опалювального сезону з 01 листопада 2017 року по 31 березня 2018 року, становить 6 653,40 грн.

17 вересня 2018 року на поштову адресу боржника ОСОБА_1 було надіслано досудову вимогу про сплату заборгованості за опалення.

Однак, дану досудову вимогу боржник належним чином не виконав. Із загального розміру заборгованості відповідачем було сплачено лише 2 217,83 грн. 03 грудня 2018 року.

Таким чином, заборгованість відповідача у період з 01 листопада 2017 року по 31 березня 2018 року становить 4 435,57 гривень.

За період з 19 листопада2018 року по 06 квітня 2019 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати теплової енергії у розмірі 7 834,03 гривень.

Крім того, за період з 12 листопада 2019 року до 07 квітня 2020 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати теплової енергії у розмірі 8 291,49 гривень.

Суд першої інстанції, здійснивши відповідні арифметичні розрахунки, дійшов вірного висновку, що заборгованість ОСОБА_1 за періоди з 01 листопада 2017 року по 31 березня 2018 року, з 19 листопада2018 року по 06 квітня 2019 року, з 12 листопада 2019 року до 07 квітня 2020 року, у загальному розмірі становить 20 561,09 гривень.

Також, представник ТОВ «Тепло та Сервіс» просив стягнути з ОСОБА_1 інфляційні збитки у загальному розмірі 1 053,73 гривень та 3% річних від простроченої суми у розмірі 751,71 гривень.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Тепло та Сервіс» за періоди з 01 листопада 2017 року до 31 березня 2018 року, з 19 листопада 2018 року до 06 квітня 2019 року, а також з 12 листопада 2019 року до 07 квітня 2020 року, з урахуванням інфляційних збитків та 3% річних, становить, у загальному розмірі, 22 366,53 гривень, та підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягали витрати, пов`язані із розглядом даної справи у загальному розмірі 3 944,00 гривень

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що між сторонами не було укладено договору про надання послуг з опалення, який б відповідав вимогам закону, також не було досягнуто домовленості між сторонами щодо установлення відповідних тарифів на теплову енергію, а послуги з опалення взагалі не були надані за вказаною адресою у відповідні періоди часу.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення надаються споживачеві згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Як роз`яснено у листі Державної житлово-комунальної інспекції Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02 листопада 2010 року № 23/4883, оплата послуг з теплопостачання здійснюється з моменту набуття права на квартиру, оскільки ця послуга надається незалежно від наявності мешканців у квартирі (в разі відсутності технічної можливості відключення квартири від мереж централізованого теплопостачання).

Колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено факт неотримання зазначеної послуги, на підставі чого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс».

Крім того, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів того, що у квартирі відсутнє централізоване опалення, а тому у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг. Відомостей про те, що квартира відключена від системи опалення будинку у встановленому законом порядку відсутні.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, і що позивач надав послуги з постачання теплової енергії. З огляду на це, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що відповідач, як власник квартири, в якій були отримані житлово-комунальні послуги, мав обов`язок оплатити позивачеві їхню вартість.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2021 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе