Дата документу 18.11.2021 Справа № 937/6186/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 937/6186/20Головуючий у 1-й інстанції Урупа І.В. Повний текст ухвали складено 18.03.2021 року.
Пр. № 22-ц/807/3371/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кримської О.М., Маловічко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 березня 2021 року про повернення зустрічної позовної заяви заявнику у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області як орган опіки та піклування, служба у справах дітей Василівської міської ради Василівського району Запорізької області про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції із вищезазначеним позовом (а.в.м.с. 1-5), в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду із зазначеним позовом і до досягнення дитиною повноліття, а також визнати місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_2 .

Ухвалою суду першої інстанції у цій справі відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із викликом сторін (а.в.м.с. 6-7).

У січні 2021 року від відповідача ОСОБА_1 у цій справі надійшла зустрічна позовна заява (а.в.м.с. 12-15), в якій останній просив визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 березня 2021 року (а.в.м.с. 19-20) вказану зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.в.м.с. 24-28) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття зустрічної позовної заяви із забороною повторно повертати позовну заяву.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.в.м.с. 31).

Ухвалою апеляційного суду провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.в.м.с. 41), дану справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України (а.в.м.с. 42).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В автоматизованому порядку суддею Кримською О.М. у цій справі замінено суддю-члена колегії Подліянову Г.С. (а.в.м.с. 49).

Ухвалою апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року заяву служби у справах дітей Василівської міської ради Василівського району Запорізької області про залучення до участі у справі в якості третьої особи у цій справі задоволено, залучено до участі в цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, службу у справах дітей Василівської міської ради Василівського району Запорізької області (а.в.м.с. 50).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів). Крім того, суддя-доповідач перебувала у додатковій відпустці у жовтні 2021 року (а.в.м.с. 60).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1,3 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції,повертаючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 у цій справі, керувався ст.ст.175, 177, 193 ЦПК України та виходив із такого.

Так, як вбачається з ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 жовтня 2020 року про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначення підготовчого засідання, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.в.м.с. 6-7).

В силу вимог ст. 193 ч. 1 ЦПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Вищевказану ухвалу суду відповідач ОСОБА_1 отримав 31 жовтня 2020 року.

Зустрічна позовна заява була подана відповідачем до суду через відділення «Укрпошти» 19 січня 2021 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті, та надійшла до суду 21 січня 2021 року (а.в.м.с. 12-15).

Згідно ч.3 ст.194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Встановивши, що зустрічну позовну заяву подано відповідачем ОСОБА_1 з порушенням строку для її подання, суд першої інстанції дійшов висновку про повернення зустрічної позовної заяви заявникові.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують обставин, правильно встановлених судом першої інстанції у цій справі, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, є безпідставними.

Учасниками цієї справи визнається та судом не встановлено протилежного, що вищезазначена позовна заява ОСОБА_1 про визначення місця проживання із батьком за своїм змістом є зустрічною до вищезазначеної первісної позовної заяви ОСОБА_2 про стягнення аліментів на цю дитину та визначення місця проживання цієї дитини із матір`ю у цій справі, оскільки обидва ці позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, оскільки вони виникають з одних правовідносин, задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Проте, на припущеннях ґрунтуються висновки апелянта проте, що повернення зустрічної позовної заяви судом можливо виключно у разі наявності одночасно двох складових:

- у разі порушення при її подачі вимог частин першої ст. 193 ЦПК України (відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву)

- та другої ст. 193 ЦПК України (зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову),

що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Оскільки прямо про це у ст. 194 ЦПК України не зазначено, просто апелянт трактує зміст ст. 194 ЦПК України на свій власний розсуд.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 був обізнаний про наявність пред`явленого до нього позову (оскільки, отримав ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі та призначення підготовчого судового засідання), проте, в своїй зустрічній позовній заяві взагалі не порушував питання про поновлення йому строку на подачу такої заяви, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропуск відповідачем встановленого ч. 1 ст. 193 ЦПК України строку для пред`явлення зустрічного позову.

Апелянт в обґрунтування своєї апеляційної скарги помилково посилався на те, що суд першої інстанції у цій справі мав застосовувати загальні норми ст. 127 ч. 2 ЦПК України (поновлення та продовження процесуальних строків) та з власної ініціативи без наявності відповідної заяви ОСОБА_1 про це вирішувати питання про поновлення строку останньому на подачу вищезазначеного зустрічного позову у цій справі.

Оскільки, спеціальні норми (ст. ст. 193-194 ЦПК України з приводу зустрічного позову) такого обов`язку суду не містять.

Суд першої інстанції також не зобов`язаний був залишати без руху вищезазначену зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 та роз`яснювати останньому його право на подачу цього позову одночасно із заявою про поновлення йому строку на її подачу із зазначенням будь-яких поважних причин його пропуску тощо.

В силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

ОСОБА_1 , якщо він є особою, не обізнаною у галузі права, в силу вимог ст. ст. 43, 49 ЦПК України мав право на професійну правничу допомогу тощо.

Крім того, ОСОБА_1 не позбавлений був права у подальшому у цій справі повторно подавати зустрічну позовну заяву одночасно із заявою про поновлення йому строку на її подачу із зазначенням будь-яких поважних причин його пропуску чи подавати окремий від цієї справи позов, чим вже скористався ОСОБА_1 (що встановлено апеляційним судом в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України із витягу із ЄДРСР - ухвала суду першої інстанції від 06 травня 2021 року справа ЄУН 937/3163/21 - а.в.м.с. 61-62) та у подальшому вирішувати питання про об`єднання цих позовів в порядку ст. 188 ЦПК України тощо.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною відповідача ОСОБА_1 апеляційному суду не надані.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови ОСОБА_1 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок ОСОБА_2 будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 7 ч. 13, 12, 141, 353, 367, 369 ч. 2, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 березня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 18.11.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кримська О.М.Маловічко С.В.