Справа № 283/1378/20
провадження №2/283/42/2021
У Х В А Л А

20 січня 2021 року Суддя Малинського районного суду Житомирської області Ярмоленко В.В. розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , сільськогосподарського виробничого кооперативу «Недашки», товариства з обмеженою відповідальністю «Недашки», ОСОБА_1 , треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак Віктор Ярославович про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору іпотеки та скасування державної реєстрації обтяжень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач по справі звернувся до суду з позовними вимогами про визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на нерухоме майно, витребування його з чужого незаконного володіння ТОВ «Недашки» та визнання недійсним договору іпотеки від 14.07.2017 року, укладеного між ТОВ «Недашки» та ОСОБА_1

19 січня 2021 року від відповідача ОСОБА_1 надійшло письмова заява про відвід головуючому по справі судді Ярмоленку В.В., в обґрунтування якої заявник посилається на ухвалене суддею рішення в справі №283/1539/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ТОВ «Недашки» про визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, в якій головуючий мотивуючи рішення вказав позивачці вказівки щодо позову, який слід подавати, тим самим висловив свою позицію в справі та є зв`язаним своїми висновками у попередній справі.

Наведене на думку заявниці є свідченням упередженості судді Ярмоленка В.В. та дає підстави для заявлення відводу у даній справі.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

В свою чергу, у Рішенні по справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 01.10.1982, заява № 8692/79, Європейський Суд з прав людини вказав (п.30): не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Вказаний висновок, що потім був підтриманий у наступних рішеннях Суду, зокрема, у справі «МакГоннелл проти Сполученого Королівства» (McGonnell v. the United Kingdom), заява № 28488/65, § 51, ECHR 2000, та Клейн та інші (Kleyn and Others), започаткував розмежуванням критеріїв неупередженості (безсторонності):

- суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі;

- об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад відсутність будь яких сумнівів у його безсторонності.

Таким чином, судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумнів у його об`єктивності, а наслідком порушень такої заборони є звільнення з посади або дисциплінарна відповідальність.

Сумніви в незалежності судді відсутні, коли, на думку ЄСПЛ, у «об`єктивного спостерігача» не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається («Кларк проти Сполученого Королівства»).

Визначаючи, чи є суд незалежним, ЄСПЛ звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд ЄСПЛ іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини»). ЄСПЛ застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

У преамбулі «Бангалорських принципів поведінки суддів» йдеться про те, що «компетентність, незалежність і неупередженість судових органів має велике значення у питанні захисту прав людини, оскільки здійснення всіх інших прав цілком залежить від належного здійснення правосуддя».

У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При цьому, суб`єктивна впевненість сторони в упередженості судді навіть за відсутності об`єктивних підстав для неї є чинником, що перешкоджає реалізації її права на справедливий суд.

Як зазначається у п. 11 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Європи державам членам щодо суддів: незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантією свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом» (п.11).

Крім того, Консультативна рада Європейських суддів у п. 12 Висновку №1 (2001) наголошує «Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому».

Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади не можу бути підірвано».

Дана обставина, а саме ухвалення судового рішення 24 квітня 2018 року під час якого суддя Ярмоленко В.В. висловився з приводу спору та зазначив спосіб захисту, який слід обрати ОСОБА_2 безумовно може викликати сумнів в упередженості головуючого по справі, що є порушенням п. 2,5 Бангалорських принципів поведінки суддів.

Керуючись ст.ст. 36,40 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заявлений відповідачем ОСОБА_1 відвід судді Ярмоленка В.В. в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , сільськогосподарського виробничого кооперативу «Недашки», товариства з обмеженою відповідальністю «Недашки», ОСОБА_1 , треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак Віктор Ярославович про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору іпотеки та скасування державної реєстрації обтяжень.

Передати матеріали цивільної справи №283/1378/20 до канцелярії Малинського районного суду для розподілу справи автоматизованою системою документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: