АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року

м. Чернівці

справа № 720/714/19

провадження 822/1028/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут»,

відповідач ОСОБА_1 ,

апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» на рішення Новоселицького районного суду чернівецької області від 07 вересня 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Лягу Г.О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року ТзОВ «Чернівцігаз Збут» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природній газ.

Позов мотивовано тим, що 03 грудня 2020 року товариство звернулося до Новоселицького районного суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за природній газ.

24 грудня 2020 року Новоселицьким районним судом Чернівецької області судом у справі №720/2253/20 було видано судовий наказ.

За заявою ОСОБА_1 22 січня 2021 року Новоселицьким районним судом Чернівецької області було постановлено ухвалу про скасування згаданого судового наказу.

ОСОБА_1 не подавав відповідачу заяви про припинення розподілу природного газу на його об`єкт, відбір природного газу з газорозподільної системи не припинив та фактично проводив споживання природного газу.

В результаті неналежної оплати за природний газ за період із листопада 2018 року по березень 2021 року у відповідача утворилась заборгованість за природний газ перед позивачем у розмірі 7836 гривень 86 копійок.

Просив суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за природний газ за період із листопада 2018 року по березень 2021 року у розмірі 7836 гривень 86 копійок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 вересня 2021 року в задоволенні позову ТзОВ «Чернівцігаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природній газ відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами наявності обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме наявності у споживача ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за період з листопада 2018 року по березень 2021 року у розмірі 7836 гривень 86 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТзОВ «Чернівцігаз Збут» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та не обґрунтованим, суд неповно встановив обставини, які мають значення для справи, не правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Зокрема, зазначає, що з 01 липня 2015 року ліцензовану діяльність з постачання газу (відносини купівлі-продажу) проводить ТОВ «Чернівцігаз Збут» (як постачальник газу), а ліцензовану діяльність з розподілу газу (транспортування, встановлення вузлів обліку газу, облік газу, тощо) проводить АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз», як оператор ГРМ. Факт існування між сторонами договірних відносин підтверджується споживанням природнього газу у спірний період відповідачем. Визначення обсягів спожитого побутовим споживачем природного газу належить до виключної компетенції оператора ГРМ.

Ураховуючи те, що відповідач не звертався до оператора ГРМ або суду щодо врегулювання розбіжностей в частині визначення об`єму розподіленого природнього газу у спосіб, встановлений договором розподілу природного газу або в судовому порядку, тому визначені оператором ГРМ обсяги природного газу є обов`язковим для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

ТОВ «Чернівцігаз Збут» здійснює ліцензовану діяльність з постачання газу, а ліцензовану діяльність з розподілу газу (транспортування, встановлення вузлів обліку газу, облік газу тощо) проводить ПАТ «Чернівцігаз» (як Оператор ГРМ).

Згідно довідки про підтвердження факту споживання природного газу споживачем та наявного у нього діючого постачальника газу, виданої АТ «Чернівцігаз» 24 березня 2021 року, споживач природного газу ОСОБА_1 підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ та проводить споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , ЕІС код - 56ХМ40Н491439006.

Постачання природного газу зазначеному споживачу з 1 липня 2015 року проводить ТОВ «Чернівцігаз Збут», як діючий постачальник природного газу (а.с. 11).

Згідно виписки банківських платежів, отриманих ТзОВ «Чернівцігаз Збут» від споживачів газу, ОСОБА_1 здійснював оплату за природний газ, проте не в повному обсязі, за період з 18 січня 2020 року по 23 лютого 2021 року (а.с.6).

З довідки про розрахунок заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 за період з жовтня 2018 року по березень 2021 року заборгував відповідачу за спожитий газ 7836 гривень 86 копійок (а.с.5).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами наявності обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме наявності у споживача ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за період з листопада 2018 року по березень 2021 року у розмірі 7836 гривень 86 копійок.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

У відповідності до частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до пункту 37 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Згідно вимог пунктів 17, 27, 32 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). Постачальник природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу. Регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

За частиною 1 статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 6, 17, 30 частини 3 статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» до компетенції Регулятора на ринку природного газу належать: видача ліцензій на право провадження видів діяльності на ринку природного газу, що підлягають ліцензуванню з урахуванням положень ст. 9 цього Закону, та нагляд за дотриманням ліцензійних умов ліцензіатами; затвердження кодексів газотранспортних систем, кодексу газорозподільних систем, кодексів газосховищ та кодексу установки LNG; затвердження правил постачання природного газу; інші функції, передбачені законом.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що господарська діяльність на ринку природного газу, пов`язана з його транспортуванням, розподілом, зберіганням, наданням послуг установки LNG, постачанням природного газу, провадиться за умови отримання відповідної ліцензії.

Згідно вимог статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

У відповідності до частин 1, 2 статті 40 вищевказаного Закону розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

27 липня 2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, а також Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2494, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824.

Відповідно до пункту 13 розділу III Правил постачання природного газу у разі звільнення займаного приміщення (остаточного припинення користування природним газом) побутовий споживач зобов`язаний повідомити про це діючого постачальника не пізніше ніж за двадцять один день до дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) та остаточно з ним розрахуватись за договором на постачання природного газу до вказаного споживачем дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) включно. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем діючого постачальника про звільнення приміщення (остаточне припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний здійснювати оплату за договором на постачання природного газу, виходячи з умов договору.

До обов`язків споживача згідно з пунктом 26 Правил належить укладення договору постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору - припинення відбору (споживання) природного газу з газорозподільної системи.

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2500 та № 2498 було затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам і Типовий договір розподілу природного газу (дата набрання чинності вищевказаних постанов НКРЕКП 1 грудня 2015 року).

Згідно з пунктом 1.1. Типового Договору він є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу, як товарної продукції, постачальником.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу та є однаковими для всіх побутових споживачів України (пункт 1.2. Типового Договору).

Пунктом 1.3. Типового Договору передбачено, що цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору.

Згідно вимог пункту 2.1 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць, крім випадків зміни постачальника природного газу. Об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижче наведених способів: 1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період. Якщо об`єми (обсяги) постачання та споживання природного газу будуть визначатись за плановими величинами, постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу за даними Оператора ГРМ та проводити відповідний перерахунок споживачу (п.п. 4.3, 4.4 Типового договору).

Якщо споживач не погоджується з рахунком постачальника (не згоден із розрахованою сумою тощо) та має намір оскаржувати його, споживач сплачує рахунок у тій частині, що ним не оспорюється. При цьому, споживач у зручний для нього спосіб (за телефоном, визначеним на сайті постачальника, через особистий кабінет або письмово) має звернутися до постачальника за відповідними роз`ясненнями. У разі отримання такого звернення постачальник зобов`язується невідкладно та у термін, достатній для його аналізу (не перевищуючи терміни, встановлені законодавством), надати відповідне роз`яснення чи здійснити перерахунок споживачу. До вирішення спору по суті величина нарахування встановлюється відповідно до даних постачальника (п. 4.11 Типового договору).

Згідно з пунктом 5.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2498, при здійсненні обліку спожитого природного газу побутовим споживачем за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу беруться кубічні метри (м куб.) природного газу, визначені відповідно до фактичних показів лічильника природного газу або відповідно до норм споживання природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Згідно з пунктом 2 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць. При цьому відповідно до вимог Кодексу ГТС Оператор ГРМ на щоденній основі забезпечує передачу Оператору ГТС через його інформаційну платформу інформації про прогноз відборів/споживання природного газу по побутовому споживачу на кожну наступну газову добу протягом газової доби (оновлені прогнози), а також надає дані про фактичний (попередній) обсяг природного газу, спожитий за кожну попередню газову добу.

Згідно з пунктом 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ побутовий споживач, який розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 1 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 5 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу (алокація) по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ після визначення за підсумками розрахункового періоду (газового місяця) об`єму розподіленого та спожитого природного газу по об`єкту побутового споживача Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії за трьома одиницями виміру: у кВттод, Гкал, МДж. Дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВттод, Гкал, МДж) розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (газовий місяць) зазначаються Оператором ГРМ в особистому кабінеті споживача на сайті Оператора ГРМ (за наявності) та/або в рахунку про сплату послуги за договором розподілу природного газу. Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснював фактичне споживання природного газу та оплачував кошти за спожитий газ, що підтверджується довідкою про розрахунок боргу, витягом з персоніфікованих даних про фактичний об`єм природного газу поставленого побутовому споживачу його постачальником (ТзОВ «Чернівцігаз Збут»), та розподіленого побутовому споживач, об`єкт якого підключений до газорозподільчої системи Оператора ГРМ, АТ «Чернівцігаз» (як Оператором ГРМ), а також - відповідною випискою банківських платежів, отриманих ТОВ «Чернівцігаз Збут» від споживачів газу, однак не проводив оплату в повному обсязі, допустивши наявність заборгованості.

Апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 , здійснював фактичне споживання природного газу, зобов`язаний провести розрахунок за спожитий ним газ у повному обсязі.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що об`єм використаного споживачем газу як за даними позивача, так і за даними відповідача співпадають, оскільки як вбачається з розрахунку ОСОБА_1 ці дані відрізняються.

Необґрунтованим є висновок суду першої інстанції щодо неправильного розрахунку заборгованості, оскільки ТзОВ «Чернівцігаз Збут» як постачальник надає споживачам виключно послуги з постачання природного газу, тобто, забезпечує споживачів ресурсом природного газу, а інші послуги, зокрема, облік газу, своєчасне технічне обслуговування газопроводів, газових приладів і пристроїв, лічильників газу та технічні види робіт з підключення, обмеження, локалізації і ліквідації аварійних ситуацій тощо, здійснює Оператор ГРМ - ПАТ «Чернівцігаз», до якого відповідач вимог щодо неправомірності обліку обсягу спожитого газу не заявляв.

ТзОВ «Чернівцігаз Збут» отримує дані щодо обсягів споживання побутовими споживачами природного газу від ПАТ «Чернівцігаз», тому позивач як постачальник зобов`язаний здійснювати відповідне визначення вартості вказаного оператором ГРМ об`єму газу та зазначати його в рахунках на оплату.

Відповідно до пункту 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Отже, визначення обсягів спожитого побутовими споживачами природного газу є виключною компетенцією Оператора ГРМ.

Проте, посилаючись на правильні дані про обсяг використаного спожитого газу відповідачем не надано доказів, які б підтверджували намагання ОСОБА_1 врегулювати розбіжності в частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу, а також доказів оплати за спожитий природний газ в повному обсязі за період, вказаний в позові.

Натомість ТОВ «Чернівцігаз Збут» звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за період з листопада 2018 року по березень 2021 року, щодо якої у відповідача відсутні докази, які спростовують визначені постачальником обсяги спожитого відповідачем газу.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

За подання до суду позовної заяви ТзОВ «Чернівцігаз Збут» сплатило 2270 гривень.

За подання до суду апеляційної скарги ТзОВ «Чернівцігаз Збут» - 3405 гривень.

З огляду на зазначене, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Чернівцігаз Збут» 2270 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та 3405 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» задовольнити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 вересня 2021 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природній газ задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» заборгованість за природний газ у розмірі 7836 гривень 86 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» 2270 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та 3405 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: Н.Ю. Половінкіна

Н.К. Височанська