Справа № 184/2200/20
Номер провадження 2/184/152/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Михайлової Т.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 «про встановлення факту постійного спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту постійного спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області і мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ». Її батьками були: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у яких, крім неї, ще є їх син - її рідний брат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . При житті батьки мали у власності житлову трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_4 , після смерті якого її мати ОСОБА_5 успадкувала його частину квартири АДРЕСА_2 . В лютому 2016 року мати захворіла і потребувала постійного утримання та догляду. Її брат постійно працював та проживав в м. Київ, тому вона приїхала з м. Запоріжжя до матері і постійно з того часу проживала з нею за адресою її реєстрації, здійснювала за нею догляд, купувала продукти, ліки, готувала їй їжу, сплачувала комунальні платежі. За узгодженням зі своїм братом мати погодилась скласти заповіт на її користь на квартиру та все інше рухоме майно та гроші. 06.10.2017 року приватним нотаріусом Покровського нотаріального округу Куликом О.П. був посвідчений заповіт, відповідно до якого мати на випадок її смерті заповідала їй квартиру АДРЕСА_2 та інше майно. Вона постійно проживала разом з мамою єдиною сім`єю і здійснювала за нею догляд, поки вона не померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснила поховання матері. Її брат не бажає приймати спадщину, а тому не звертався до нотаріусу. З моменту смерті матері і по цей день вона проживає в квартирі і здійснює догляд за хворим братом. 26.11.2020 року після смерті матері вона звернулась до приватного нотаріусу Покровського нотаріального округу Кулик О.П. з метою оформлення спадщини, однак нотаріус виніс постанову про відмову їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, так як не була зареєстрована з мамою на день її смерті. В зв`язку з чим просить суд встановити факт її постійного спільного проживання однією сім`єю разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 з лютого 2016 року та до часу відкриття спадщини після її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Суд, вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про народження, виданого м. Орджонікідзе міськбюро ЗАГС Дніпропетровської області 04 вересня 1968 року, актовий запис №439, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьки: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_5 (а.с.11).

12.04.1991 року ОСОБА_1 одружилась з ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, зареєстрованого Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 12.04.1991 року, актовий запис №190 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого відділом РАГС м. Орджонікідзе 03.11.1997 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, видане 20.03.1994 року Відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, батьки позивача та відповідача мали у власності житлову трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Згідно Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 10.07.1998 року державним нотаріусом (серія ААО № 405383), після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_5 успадкувала його частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

06.10.2017 року приватним нотаріусом Покровського нотаріального округу Кулик О.П. (серія НМТ 036061) був посвідчений заповіт, відповідно до якого мати позивача та відповідача на випадок своєї смерті заповідала позивачу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та інше майно (а.с.16).

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 , виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 11.11.2017 року, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.17).

Згідно довідки №2715 від 10.09.2020 року про останнє місце проживання померлого та осіб, які проживали й були зареєстровані з ним на день смерті, виданого реєстраційним відділом виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 17.01.1972 року до 05.12.2017 року. На день її смерті за вказаною адресою був зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

Згідно Акту МКП «Житлкомсервіс» від 08.12.2020 року, зі слів сусідів по АДРЕСА_1 постійно проживала без реєстрації з 2016 року ОСОБА_1 , зареєстрована АДРЕСА_3 , доглядала за ОСОБА_5 та вели спільне господарство до дня смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.19).

26.11.2020 року після смерті матері ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріусу Покровського нотаріального округу Кулик О.П. з метою оформлення спадщини, однак нотаріус виніс постанову про відмову їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, так як позивач не була зареєстрована зі своєю матір`ю на день її смерті (а.с.20,21).

Факт спільного проживання позивача разом зі своєю матір`ю, ведення ними спільного господарства та здійснення позивачем постійного догляду за своєю матір`ю до моменту її смерті підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав показання, згідно яких повідомив, що він сусід позивачки. Йому відомо, що ОСОБА_5 з лютого 2016 року дуже хворіла і потребувала постійного стороннього догляду, її дочка ОСОБА_1 приїхала з м. Запоріжжя та була поруч з нею, доглядала за нею до її смерті.

Отже, у суду не виникає сумніву щодо того, що ОСОБА_1 дійсно постійно проживала однією сім`єю разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 на час відкриття спадщини та вела з нею спільне господарство на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, 1. Місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 2. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. 6. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою при зверненні до суду є встановлення факту мого постійного проживання, як спадкоємиці, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкодавець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем: копія рішення суду, що набрало законної сили , про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Судом встановлено, що позивач на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , з лютого 2016 року по день смерті останньої, що настала ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Факт, про встановлення якого просить позивач має для неї юридичне значення, оскільки надасть реалізувати право на спадок.

Таким чином, суд вважає можливим визнати факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом з матір`ю ОСОБА_5 на час відкриття спадщини в період з лютого 2016 року до дня смерті ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1221, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про встановлення факту постійного спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини» - задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНН НОМЕР_3 ) однією сім`єю разом з матір`ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 в період з лютого 2016 року та до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено - 18.01.2021 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш