Справа № 583/2077/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі :

головуючого-судді Плотникової Н.Б.

при секретарі Логвиненко Л.М.

розглянувши в судовому засіданні заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про перегляд заочного рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 листопада 2020 р. по справі № 583/2077/20,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2020 р. до суду надійшла заява Моторного (транспортного) страхового бюро України про перегляд заочного рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 листопада 2020 р. по справі № 583/2077/20, в якій просить скасувати заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі № 583/2077/20 від 05 листопада 2020 р. та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до МТСБУ відмовити повністю. Заяву мотивує тим, що позивачем ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів оплати наданих послуг ФОП ОСОБА_2 , внаслідок чого у МТСБУ не виник обов`язок з відшкодування нанесеної шкоди. Товарний чек без номеру від 10.07.2017 року на суму 7750,00 грн., не відповідає положенням Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 р. №13, та не може прийматися судом як доказ проведення оплати потерпілим на рахунок ФОП ОСОБА_2 .

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечує проти задоволення заяви МТСБУ про перегляд заочного рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.11.2020 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 4050 (чотири тисячі п`ятдесят) гривень; стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави 437,20 (чотириста тридцять сім ) гривень 20 коп. судового збору.

Відповідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, процесуальне законодавство закріплює юридичну сукупність, за наявності всіх елементів якої заочне рішення підлягає скасуванню.

Отже, суд має скасувати заочне рішення, якщо відповідач не з`явився в судове засідання, в якому було ухвалено рішення, і не повідомив про причини своєї неявки на нього, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, та посилається на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з наведеною нормою скасування заочного рішення суду можливе за двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити. Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці в судове засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення у суду відсутні, з огляду на наступне.

В своїй заяві представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України Марченко Н.М. не зазначено жодної поважної причини неявки в судове засідання або не повідомлення про причини неявки, а також непопадання нею відзиву на позовну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2020 р. представником відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України за адресою вул.. Тарасівська, 19 Б офіс 9 м. Київ було отримано ухвалу про відкриття провадження у справі з повідомленням про дату, час і місце розгляд проведення судового засідання (а.с. 62).

Також 20.10.2020 р. представником відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України Кириєнко Д. за адресою вул. Тарасівська, 19 Б офіс 9 м. Київ було отримано повідомленням про дату, час і місце розгляд проведення судового засідання 05.11.2020 року (а.с. 69).

Відповідно до ч. 10 ст. 128 ЦПК України судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю.

Відповідно до статті 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво), та здійснення управління і обліку.

Перелічені дії свідчать про те, що судом були вжиті всі необхідні передбачені законом заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи і відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Неявка в судові засідання відповідача, якому було відомо про провадження у справі, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до справи, що в свою чергу призвело до затягування судового розгляду.

Розглядаючи другу умову для скасування заочного рішення, суд виходить з того, що заявник не посилається на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення спору та які вплинуть на зміст рішення по суті, як це передбачено ст. 285 ЦПК України.

В своїй заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача зазначає, що товарний чек без номеру від 10 липня 2017 р. на суму 7750 грн. не відповідає положенням Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Положення про форму та зміст розрахункових документів, який затверджено наказом від 21.01.2016 р. № 13 Міністерства фінансів України та не може прийматися судом, як доказ проведення оплати потерпілим на рахунок ФОП ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 15 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема надавати в паперовій та/або електронній формі покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший розрахунковий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів".

При цьому, під розрахунковим документом слід розуміти документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну (ст.2 цього Закону).

Таким чином, оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, у випадках, передбачених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є правомірним. Водночас, якщо форму і зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, визначено Положенням про форму та зміст розрахункових документів, то форму і зміст товарного чека на сьогодні законодавчо не визначено. Таким чином, суб`єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми.

З наданого позивачкою товарного чеку від 10.07.2017 вбачається, що в ньому зазначено назву господарської одиниці ФОП ОСОБА_3 , найменування придбаного товару, його вартість, дата (день, місяць, рік) проведення розрахункової операції, підпис особи, що здійснює розрахунок, печатка фізичної особи-підприємця суб`єкта господарської діяльності. Тобто він відповідає всім вимогам для визначення його як розрахункового документа.

За вказаних обставин, суд дійшов до висновку, що позивачем підтверджено понесені нею витрати на придбання пам`ятника належними доказами.

При перегляді заочного рішення суд не має підстав брати до уваги доводи заявника щодо невірного застосування судом, який виніс дане заочне рішення, норм матеріального права, оскільки такі повноваження має суд апеляційної інстанції у разі звернення сторони з апеляційною скаргою.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведене, доводи заявника не створюють юридичну сукупність елементів, які дають підстави для скасування заочного рішення, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне в задоволенні заяви відмовити.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про перегляд заочного рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 листопада 2020 р. по справі № 583/2077/20 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова