Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/42/21
Єдиний унікальний №733/1067/20
Рішення

іменем України

20 січня 2021 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Кулак О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ічня в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

установив:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 03 березня 2017 року між ними був зареєстрований шлюб у Ковпаківському районному у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 201. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Через деякий час після укладення шлюбу відповідач звільнився з роботи, почав систематично вживати алкогольні напої та застосовувати до позивача фізичну силу. Не дозволяв влаштовуватися на роботу, через що позивач була змушена позичати гроші у сусідів, адже грошей на постійне проживання не було. Забороняв роками телефонувати та спілкуватися із сином та батьками, а якщо й дозволяв, то лише для того, щоб позичити гроші. У зв`язку з чим,позивач вирішила підти від чоловіка та почати жити окремо. Вже тривалий час кожен із подружжя проживає окремо в різних містах, фактично сім`я припинила своє існування, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позивач і звернулася до суду з позовом розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Позивач в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Згідно письмових заяв просила розгляд справи проводити без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а надання строку для примирення є недоцільним.

Відповідач, який бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Сумський слідчий ізолятор», заявлені позовні вимоги не визнав, категорично заперечив щодо розірвання шлюбу та просить етапувати його до Ічнянського районного суду Чернігівської області для надання можливості поспілкуватися з позивачем з метою примирення та збереження шлюбу.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2017 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 03 березня 2017 року (а.с.8).

Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають.

Як встановлено в судовому засіданні спільне подружнє життя між сторонами припинено з 13 серпня 2020 року.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" N 11 від 21 грудня 2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Сімейний кодекс України не містить переліку таких заходів, але в п. 5 ст. 191 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може зупинити розгляд справи про розірвання шлюбу і призначити подружжю строк для примирення (не більше шести місяців).

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі №442/6319/16-ц,/ постанова від 30 травня 2019 року.

Позивач в позовній заяві та в письмових заявах, пов`язаних з розглядом справи стверджує, що не бажає в подальшому підтримувати сімейні стосунки з ОСОБА_2 , шлюбні відносини між ними погіршилися, що призвело до їх фактичного припинення. Ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання також припинено, їхня сім`я існує лише формально. Крім того зазначає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам.

Крім того, в судовому засіданні відповідач підтвердив, що позивач всіляко уникає з ним спілкуватися, фактично «втекла» та проживає в іншому місті, при цьому їй відомо про його перебування в ДУ «Сумський слідчий ізолятор», проте, жодної спроби поспілкуватися, в тому числі приїхати до відповідача, позивач не вживає.

Тобто підстав для вжиття судом заходів щодо примирення подружжя, в тому числі надання сторонам строку на примирення, суд не вбачає.

Обмежень щодо пред`явлення позивачем позову про розірвання шлюбу, з урахуванням положень ст.110 СК України, не встановлено.

За таких обставин, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач категорично заперечує проти збереження їх сім`ї та наполягає на розлученні, мотивуючи протиправною поведінкою з боку відповідача, а відповідач в судовому засіданні не навів суду достатніх та обґрунтованих мотивів щодо необхідності та можливості вжиття заходів щодо примирення подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства та не порушували прав позивача, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, відсутність спільних неповнолітніх дітей, те що шлюбні стосунки фактично припинились з 13 серпня 2020 року і перебування їх у шлюбі носить виключно формальний характер, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами - неможливе, перспектива відновлення родини втрачена, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення в даній справі, в зв`язку із чим даний позов і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач в своїй заяві від 16 грудня 2020 року просить відновити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 », тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу змінити позивачу прізвище на « ОСОБА_3 ».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.24,104,105,110,112 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб, зареєстрований у Ковпаківському районному у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, 03 березня 2017 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ), актовий запис № 201.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачу змінити на дошлюбне « ОСОБА_3 ».

Шлюб вважати припиненим в день набрання даним рішенням законної сили.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд Чернігівської області.

Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.В.Фетісова