Провадження №2-з/369/77/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2021 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви у цивільній справ №369/16087/21, -

ВСТАНОВИЛА:

16 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24; номер запису про право власності № 4183471), автомобіль Volksvagen Toureg, VIN-код НОМЕР_1 , коричневого кольору, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 та автомобіль Mitsubishi Outlander, VIN-код НОМЕР_3 , чорного кольору, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 .

Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову мотивована тим, що 12 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції у Житомирській області між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, про шо зроблено актовий запис №63. Після реєстрації шлюбу заявнику присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_5 , про що 24 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Баранівського районного управління юстиції у Житомирській області зроблено актовий запис №50.

У середині 2021 року фактичні сімейні взаємини сторін у справі значно погіршились. Між ними склалися неприязні стосунки, результатом яких, дедалі частіше, стали сварки у родині. Як наслідок, у листопаді 2021 року ОСОБА_2 вигнав на вулицю свою дружину ОСОБА_1 з їх спільним малолітнім сином з місця їх постійного проживання, що є спільною власністю подружжя. ОСОБА_1 вимушена була за власний рахунок винайняти (орендувати) житло для спільного із сином та окремого від чоловіка проживання.

В період перебування у шлюбі сторонами у справі спільно придбано майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: двокімнатна квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24; номер запису про право власності № 4183471).

Право власності на вказану вище квартиру підтверджується свідоцтвом від 08 січня 2014 року про право власності на нерухоме майно індексний номер 15870617, виданим реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області та інформаційною довідкою від 15 листопада 2021 року №284722677 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно довідки від 15 листопада 2021 року №201-03056033 про оціночну вартість об`єкта нерухомості, оціночна вартість квартири АДРЕСА_2 становить 1717375,78 грн.

Автомобіль Volksvagen Toureg, VIN-код НОМЕР_1 . коричневого кольору, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 (далі - автомобіль Volksvagen Toureg).

Право власності на вказаний вище автомобіль Volksvagen Toureg підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 та витягом від 15 листопада 2021 року з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів.

Згідно розрахунку вартості транспортного засобу від 15 листопада 2021 року Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, середньо ринкова вартість автомобіля Volksvagen Toureg становить 529 230,03 грн.

Автомобіль Mitsubishi Outlander, VIN-код НОМЕР_3 . чорного кольору, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 (далі - автомобіль Mitsubishi Outlander).

Право власності на вказаний вище автомобіль Mitsubishi Outlander підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 та витягом від 15 листопада 2021 року з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів.

Згідно розрахунку вартості транспортного засобу від 15 листопада 2021 року Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, середньо ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Outlander становить 205 219,11 грн.

Оскільки сторони у справі в позасудовий спосіб не домовились про умови поділу майна, заявник ОСОБА_1 прийняла рішення про звернення до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Предметом позову є вказане вище майно (квартира та два транспорті засоби). Вказане вище майно набуте сторонами у період шлюбу та за спільні кошти.

Щодо обґрунтування та необхідності забезпечення позову заявник зазначає, що вказаним вище майном з моменту виникнення гострої фази конфлікту між сторонами спору і на даний час користується та розпоряджається одноособово саме особа, яка може набути статусу відповідача - ОСОБА_2 та ділити його із заявником ОСОБА_1 не збирається.

Заявниця вказує, що 02 листопада 2021 року ОСОБА_2 без згоди своєї дружина та її відома перереєстрував автомобіль Volksvagen Toureg, що є спільною власністю подружжя та замінив номерний знак з НОМЕР_7 на НОМЕР_8.

Вказане вище підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 та витягом від 15 листопада 2021 року з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів.

Крім того, після цього ОСОБА_2 без згоди своєї дружина та її відома фактично відібрав у неї автомобіль Mitsubishi Outlander, яким вона користувалась та намагається його всупереч її волі продати третім особам.

Крім того, приблизно 11 листопада 2021 року ОСОБА_2 вигнав з постійного місця проживання, розташованого у квартирі АДРЕСА_2 , на вулиці, свою дружину ОСОБА_1 та їх спільного неповнолітнього сина та забрав оригінали правовстановлюючих документів на квартиру.

Вказане вище підтверджується договором оренди від 12 листопада 2021 року іншої квартири АДРЕСА_3 , яку ОСОБА_1 вимушена винаймати за власні кошти будучи позбавленою постійного житла разом із малолітньою дитиною.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 за відсутності будь-якої згоди ОСОБА_1 її поінформованості та волі, за наявності судового спору, фактично може позбавити її права власності на майно, яке є спільною власністю подружжя.

Тобто, на даний час існує реальна загроза того, що ОСОБА_2 відчужить (продасть, подарує, і т.д.) спільне майно подружжя, і в такому разі захистити свої права для ОСОБА_1 буде неможливо, а також внаслідок цих можливих дій можуть постраждати інші особи, які стануть стороною такого правочину і втратять грошові кошти або інші цінності, укладаючи договір, який стосується нерухомості, реєстрація яких є фактично на даний час є спірною. За таких обставин доречним на даний час є негайне накладення арешту на предмет спору.

Щодо пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення позивач заявив, про те, що спірна квартира АДРЕСА_2 , номінально зареєстрована саме за ОСОБА_1 , а тому накладення арешту на вказане вище майно буде вагомим важелем стримування і противаги для належної поведінки всіх учасників справи.

Тому на підставі вище наведеного ОСОБА_1 просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24; номер запису про право власності № 4183471), автомобіль Volksvagen Toureg, VIN-код НОМЕР_1 , коричневого кольору, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 та автомобіль Mitsubishi Outlander, VIN-код НОМЕР_3 , чорного кольору, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 .

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Таким чином, невжиття заходу забезпечення позову може призвести до порушення охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, утруднення виконання рішення суду попередженням потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача. Невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, відповідач зможе здійснити відчуження спірного майна на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на судовий ефективний судовий захист.

При цьому, накладення арешту до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Дослідивши письмові матеріали справи, та враховуючи, що вид забезпечення позову, вказаний у заяві позивача, а саме накладення арешту на автомобіль Volksvagen Toureg, VIN-код НОМЕР_1 , коричневого кольору, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_8 та автомобіль Mitsubishi Outlander, VIN-код НОМЕР_3 , чорного кольору, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_9 є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Роз`яснити, що заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно із вимогами частини четвертої статті 152 ЦПК України.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву - задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на автомобіль Volksvagen Toureg, VIN-код НОМЕР_1 , коричневого кольору, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_8 та автомобіль Mitsubishi Outlander, VIN-код НОМЕР_3 , чорного кольору, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_9 .

Роз`яснити, що заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно із вимогами частини четвертої статті 152 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреси зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_12 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 , тел. НОМЕР_13 , дані про адресу електронної пошти відсутні адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_7 .

Суддя: Фінагеєва І.О.