Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/819/21
18 листопада 2021 року м. Гребінка
18 листопада 2021 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого - судді Татіщевої Я.В., секретаря - Трохименка В.В., розглянувши в приміщені суду м. Гребінка цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -
Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи свій позов тим, що відповідно до заяви №б/н від 04.01.2008 року ОСОБА_1 була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить суд розглядати справу без його присутності в порядку спрощеного позовного провадження. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив.
Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення.
З`ясувавши обставини справи в межах наданих письмових доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ, передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Судом встановлено, що 04.01.2008 року ОСОБА_1 підписав Заяву Клієнт раніше ідентифікований за рахунком/карткою № НОМЕР_1 , згідно якої отримав платіжну карту із встановленою сумою кредитного ліміту 250 грн 00 коп, базовою відсотковою ставкою 36 % із розрахунку 360 днів у році, строком дії кредитного ліміту відповідно до строку дії картки, порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, погашення заборгованості за кредитним лімітом може здійснюватися, як шляхом внесення коштів на карту Клієнтом, так і списанням Банком коштів з Дебетної карти, номер якої не зазначено в Заяві (а.с. 37 зворотна сторона).
До заяви від 04.01.2018 додано копію Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.38).
Окрім того, до позову представником позивача додано: розрахунок заборгованості за договором №б/н від 04.01.2008 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 31.05.2015 року (а.с. 06-12); розрахунок заборгованості за договором № б/н від 04.01.2008 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 30.09.2020 року (а.с. 13-23); розрахунок заборгованості за договором № б/н від 04.01.2008 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 08.07.2021 року (а.с. 24-25); копію виписки про рух коштів по рахункам за договором № б/н станом на 12.07.2021 року (а.с.26-34 зврт.); копію Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір № б/н) (а.с.35); копію Довідки про надані ОСОБА_1 кредитні картки (а.с.36); копію Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» (а.с.39-44); копію паспорту громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 (а.с.49).
Згідно із витягом із статуту (а.с.54-55) позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». А, Відомостями з ЄДРПОУ (а.с.53), Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.53) та банківською ліцензією (а.с.52) підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04.01.2008 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 31.05.2015 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) становить 378,45 грн., загальний залишок за відсотками в т.ч. залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість - 10,31 грн.; залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість - 0,00 грн.; заборгованість по пені - 0,00 грн.; заборгованість по комісії - 0,00 грн. (а.с. 12).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 04.01.2008 року, укладеним між сторонами, відповідач ОСОБА_1 станом на 30.09.2020 року сплатив заборгованість у розмірі: 20 997,37 грн. - погашено заборгованості за поточним тілом кредиту; 75 565,02 грн. - погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - погашено заборгованості по нарахованим відсоткам; 0,00 грн. - погашено заборгованості по простроченим відсоткам; 2 150,00 грн. - погашено заборгованості по пені. Заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. поточним тілом кредиту - 44 720,02 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками - 343,95 грн.; нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 6 658,54 грн; 51 722,51 грн. - загальна заборгованість за наданим кредитом (а.с.23).
Надано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , згідно з якою 08.01.2008 року на картковий рахунок № НОМЕР_4 встановлено кредитний ліміт в розмірі 250, 00 грн, 25.09.2008 збільшено кредитний ліміт до 300, 00 грн, 26.09.2008 збільшено кредитний ліміт до 310, 00 грн, 27.02.2011 збільшено кредитний ліміт до 410, 00 грн, 05.11.2015 збільшено кредитний ліміт до 3000, 00 грн, 12.01.2016 збільшено кредитний ліміт до 11 000, 00 грн, 31.01.2017 збільшено кредитний ліміт до 14 500, 00 грн, 28.07.2017 зменшено кредитний ліміт до 14 500, 00 грн та 19.07.2018 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн /а.с. 35/.
З виписки за договором ОСОБА_1 вбачається рух коштів за картковими рахунками відповідача станом на 12.07.2021, в якій не відображено інформації про зміну кредитного ліміту, а саме: 25.09.2008 збільшення кредитного ліміту до 300, 00 грн, 12.01.2016 збільшення кредитного ліміту до 11 000, 00 грн, 31.01.2017 збільшення кредитного ліміту до 14 500, 00 грн та 19.07.2018 зменшення кредитний ліміт до 0,00 грн, окрім того вбачається, що відбувалося списання відсотків за використання кредитного ліміту та пені за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн. без зазначення рахунку, з якого було проведено списання /а.с. 26-34/.
Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 ЦК України).
За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Із приписів положень ст.ст. 551, 625, 1050 ЦК України вбачається, що в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом - розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні - розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. 12 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача.
Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на те, що виписка за договором по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, у сукупності із розрахунками заборгованості, а також довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, є доказом отримання позичальником кредитних коштів, доведений позивачем максимальний розмір кредитного ліміту, що був встановлений відповідачу, становить 14 500,00 грн.
Водночас, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 39 225,77 грн., а також заборгованість за простроченими відсотками - 5 910,59 грн., якщо згідно розрахунків банку сума заборгованості за нарахованими відсотками становить 0,00 грн., а отже, з відповідача підлягає стягненню на користь банку фактично використані ним кошти в межах доведеного банком розміру кредитного ліміту.
Окрім того, при зверненні до суду на підтвердження позовних вимог банк надав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, при цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг розумів відповідач, ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
А отже, з відповідача підлягає стягненню на користь банку фактично використані ним кошти в межах доведеного банком розміру кредитного ліміту.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
При розгляді цих спірних правовідносин судом враховано висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03.07.2019 та у постанові Верховного Суду у справі № 344/3627/169-ц від 12.06.2019.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 207, 526, 551, 612, 634, 638, 640, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 76, 77, 83, 89,141, 209, 258, 264, 268, 354, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, суд,-
Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Гребінківським районним судом Полтавської області за заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня отримання ним копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Я. В. Татіщева