справа № 761/8567/20
головуючий у суді І інстанції Пономаренко Н.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Форест Волинь" на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 березня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Форест Волинь" до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тумайкіної Маріанни Юріївни, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій нотаріуса та визнання недійсною довіреності,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ТОВ "Форест Волинь" звернулось до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тумайкіної Маріанни Юріївни, згідно з яким просило: визнати протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тумайкіної М.Ю. щодо посвідчення 27 вересня 2019 року довіреності, реєстровий номер 681; визнати недійсною довіреність, посвідчену 27 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тумайкіною М.Ю. та зареєстрованою у реєстрі під номером 681; стягнути з відповідача понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 4 204 грн та правничої допомоги у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 27 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тумайкіною М.Ю. було посвідчено довіреність, реєстровий номер 681, за умовами якої ОСОБА_4 , як директор ТОВ "Форест Волинь", уповноважував третіх осіб - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 на вчинення юридично значимих дій від імені товариства, у тому числі укладати та підписувати договори.

При цьому, позивач вказував, що виходячи з положень статуту ТОВ "Форест Волинь", питання про надання згоди на укладення, зміну чи розірвання будь-яких правочинів (договорів та інших угод) від імені товариства віднесено до виключної компетенції загальних зборів.

Разом з тим, як зауважував позивач, єдиний учасник ТОВ "Форест Волинь" ОСОБА_5 ніколи не уповноважувала директора товариства ОСОБА_4 на укладення будь-яких договорів від імені товариства.

У свою чергу, не зважаючи на вказане, нотаріус не перевірив обсягу повноважень директора ТОВ "Форест Волинь", що, як наслідок, призвело до видачі та посвідчення довіреності, яка дозволяла представникам вчиняти дії, погодження та дозвіл на вчинення яких віднесено до виключної компетенції загальних зборів товариства.

Крім того, зауважував, що нотаріус посвідчив довіреність без наявності підстав її видачі, а також не з`ясувала чи існує відповідна підстава для видачі довіреності на момент її посвідчення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 2 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із указаним рішенням суду представник ТОВ "Форест Волинь" - ОСОБА_5 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що нотаріус не перевірила обсягу повноважень директора ТОВ "Форест Волинь" та посвідчила довіреність, у якій представники мали більший обсяг повноважень ніж сам директор товариства. Дана обставина лишилася поза увагою суду першої інстанції.

Зазначає, що місцевий суд також залишив поза увагою ту обставину, що зміст довіреності не відповідає вимогам нормативно-правових актів.

В оскаржуваному рішенні суд не дав оцінку тому, що визначення у довіреності обов`язків довірителя можливе лише у випадку, якщо така довіреність видана на підставі договору доручення (ст. 1007 ЦК України). Якщо договору доручення між сторонами укладено не було, то визначення у довіреності обов`язків довірителя є неправомірним. Договору доручення між ТОВ "Форест Волинь" та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 ніколи не укладалося. Єдиний учасник товариства ОСОБА_5 ніколи не приймала рішення про укладення договору доручення або про уповноваження директора на укладення такого правочину.

Вказує, що приватний нотаріус КМНО Тумайкіна М. Ю. не перевірила підставу видачі довіреності (договір/акт повноважного органу юридичної особи) та не з`ясувала чи існує відповідна підстава для видачі довіреності на момент її посвідчення.

Наголошує на тому, що в оскаржуваному рішенні не наведено ні правового обґрунтування, ні фактичних обставин справи, з огляду на які суд відхилив чи не взяв до уваги наведених позивачем аргументів.

29 вересня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_3 - адвоката Мартіросян М.В., в якому представник просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заперечує проти тверджень позивача, що про укладення додаткових договорів ОСОБА_3 не повідомляла товариство, а також про те, що директор товариства ОСОБА_4 не повідомляв про видачу ним нотаріальної довіреності № 681, оскільки суду першої інстанції було надано рішення № 3 учасника ТОВ "Форест Волинь" від 12 грудня 2019 року, у якому зазначено, що ОСОБА_3 уповноважена на внесення змін до договорів № 4-450, № 4-452, № 4-454.

У судовому засіданні представник позивача ТОВ "Форест Волинь" - адвокат Мартинюк О.І. просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи ОСОБА_7 - адвокат Мартіросян М.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомленні про розгляд справи у суді апеляційної інстанції шляхом телефонограм (Т. 2, а.с. 37).

З урахуванням ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарг без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних міркувань.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам оскаржуване рішення відповідає

Судом першої інстанції встановлено, що 27 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тумайкіною М.Ю. було посвідчено довіреність, реєстровий номер 681, за умовами якої ОСОБА_4 , як директор ТОВ "Форест Волинь", уповноважував третіх осіб - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 на вчинення юридично значимих дій від імені товариства, у тому числі укладати та підписувати договори.

Нотаріусу для посвідчення оспорюваної довіреності було надано рішенням №2 Єдиного учасника ТОВ "Форест Волинь" від 20 вересня 2019 року ОСОБА_5 , на підставі якого 23 вересня 2019 року було призначено на посаду директора вказаного товариства ОСОБА_4 .

Судом також встановлено, що 28 травня 2019 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області Пастуховою Н.В, було посвідчено укладені між Спільним українсько-литовським підприємством "Дубліта" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю та Товариством з обмеженою відповідальністю "Форест-Волинь" три договори купівлі-продажу нерухомого майна за реєстровими номерами 4-450, 4-452, 4-454, за умовами яких ТОВ "Форест-Волинь" набуло у власність три об`єкти нерухомого майна по АДРЕСА_1 .

12 грудня 2019 року на підставі посвідченої відповідачем спірної довіреності ОСОБА_3 підписала від імені ТОВ "Форест Волинь" три додаткові угоди:

- за реєстровим номером 2-776 про внесення змін до договору купівлі-продажу, посвідченого 28 травня 2019 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області Пастуховою Н.В., реєстровий номер 4-450;

- за реєстровим номером 2-777 про внесення змін до договору купівлі-продажу, посвідченого 28 травня 2019 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області Пастуховою Н.В., реєстровий номер 4-452;

- за реєстровим номером 2-778 про внесення змін до договору купівлі-продажу, посвідченого 28 травня 2019 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області Патсуховою Н.В., реєстровий номер 4-454.

Згідно з умовами вказаних додаткових договорів було змінено умови основних договорів купівлі-продажу в частині відповідальності за прострочення оплати нерухомого майна - замість права продавця нараховувати пеню за прострочення оплати були включені положення про право продавця (ТОВ "Мартисанс-К") розірвати договори купівлі-продажу нерухомого майна в односторонньому порядку та вимагати повернення майна.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку щодо недоведеності обставин порушення приватним нотаріусом при посвідченні спірної довіреності норм матеріального права, так і недоведеності відсутності у директора повноважень на укладення одностороннього правочину від імені ТОВ "Форест Волинь".

Такі висновки суду першої інстанції є правильними з огляду на наступне.

Правове поняття довіреності, а також особливості її видачі юридичною особою врегульовано Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), відповідно до ст.244 якого довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст.246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Відповідно до п. 7.7 Статуту ТОВ "Форест Волинь", затвердженого рішенням засновника цього товариства №1 від 05 березня 2019 року, директор має право: без довіреності здійснювати дії від імені товариства, з урахуванням обмежень, встановлених Статутом; представляти інтереси товариства перед третіми особами; приймати рішення про укладення, зміну чи розірвання будь-яких правочинів, що не віднесені до компетенції Загальних зборів; видавати довіреності на виконання від імені товариства дій.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що представником товариства ОСОБА_5 не наведено, на чому ґрунтуються її вимоги до нотаріуса в контексті наявності порушення прав товариства саме довіреністю. З огляду на обгрунтування позовних вимог, позивач фактично не погоджується із внесенням трьома додатковими договорами змін до трьох договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомості, які від імені товариства були підписані уповноваженою оскаржуваною довіреністю особою, які позивач вважає незаконним внаслідок виходу директора товариства за межі його повноважень, які не перевірив нотаріус.

Проте, представництво за довіреністю, в тому числі яке ґрунтується на акті органу юридичної особи, автоматично припиняє свою дію з моменту повного виконання повіреним дій, на вчинення яких він був уповноважений від імені та в інтересах довірителя. Це положення ґрунтується на виключному характері повноважень повіреного, неможливості їх розширення і має застосовуватись незалежно від часу, який залишився до спливу строку дії довіреності, визначеного у ній.

Тобто, спірний письмовий документ (нотаріально посвідчена довіреність) від 27 вересня 2019 року, строк дії якого був визначений 5 років, був використаний у договірних правовідносинах, та припинив свою дію 27 січня 2020 року за заявою учасника товариства.

Таким чином, вказана довіреність не може бути предметом окремого судового розгляду. У разі незгоди з правочином, укладеним від імені товариства особою, повноваження якої посвідчені спірною довіреністю, саме цей правочин може бути предметом судового розгляду в порядку, визначеному чинним законодавством України, в межах якого може надаватися правова оцінка законності виданій довіреності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2018 року у справі №826/16572/14.

Як убачається із матеріалів справи, договори купівлі-продажу та правомірність внесення змін до цих договорів були предметом судового розгляду, який є вирішений.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мартисанс-К" (далі - ТОВ "Мартисанс-К") звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом, в якому просило зобов`язати ТОВ "Форест Волинь" повернути нерухоме майно (нежитлові приміщення) та визнати не чинними та скасувати записи про реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно їх обмежень на нежитлові приміщення.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Мартисанс-К" посилалось на порушення ТОВ "Форест Волинь" умов договорів купівлі-продажу за №4-452, №4-450, №4-454 від 28 травня 2019 року в частині несвоєчасного розрахунку за придбане нерухоме майно відповідно до п. 2.2. даного договору з урахуванням внесених змін до договорів купівлі-продажу.

ТОВ "Форест Волинь" також використало своє право на оспорення правочинів та 19 лютого 2020 року звернулось до Господарського суду Волинської області із зустрічною позовною заявою до ТОВ "Мартисанс К" про визнання недійсними нотаріально посвідчених договорів від 12 грудня 2019 року про внесення змін до договорів купівлі-продажу від 28 травня 2019 року. В обґрунтування зустрічного позову ТОВ "Форест Волинь" посилалось на те, що спірні договори про внесення змін до договорів купівлі-продажу від імені ТОВ "Форест Волинь" були підписані ОСОБА_3 , яка не мала повноважень на їх укладення, оскільки учасник товариства не уповноважувала директора на укладення спірних договорів про внесення змін до договорів купівлі-продажу. В свою чергу, директор не мав достатнього обсягу повноважень на укладення оспорюваних договорів від імені товариства, а тому не міг надати повноваження іншому представнику для їх підписання.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21 січня 2021 року у справі № 903/54/20 первісний позов задоволено, а у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 13 квітня 2021 року з таким висновком апеляційного суду в частині відмови у задоволені зустрічного позову та в частині вирішення первісного позову щодо повернення майна погодився.

У вказаній справі господарськими судами було встановлено, що зі сторони ТОВ "Форест Волинь" на підтвердження повноважень ОСОБА_3 на підписання оспорюваних договорів, нотаріусу надано наступні документи: рішення учасника ТОВ "Форест Волинь" №3 від 12 грудня 2019 року, згідно з яким учасник ТОВ "Форест Волинь", яка володіє у сукупності 100% статутного капіталу товариства, що дорівнює 100% голосів прийняла рішення про внесення змін до договорів купівлі-продажу від 28 травня 2019 року за номерами 4-452, 4-450, 4-454 та уповноважила фізичну особу ОСОБА_3 здійснити підписання від імені товариства всіх необхідних документів, в тому числі правочинів про внесення змін до договорів в редакції та на умовах на її розсуд; копія паспорта ОСОБА_3 ; картка фізичної особи-платника податків ОСОБА_3 ; нотаріальна завірена довіреність №681 від 27 вересня 2019 року, якою директором ТОВ "Форест Волинь" ОСОБА_4 уповноважено, зокрема, ОСОБА_3 бути представником товариства та вчиняти будь-які та всі дії, зокрема, укладати договори від імені товариства для ведення господарської діяльності; витяг з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності) від 12 грудня 2019 року щодо довіреності від 27 вересня 2019 року; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30 вересня 2019 року щодо ТОВ "Форест Волинь" в якій вказано, що керівник ОСОБА_4 має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори; наказ ТОВ "Форест Волинь" №14-К від 20 вересня 2019 року про призначення ОСОБА_4 директором ТОВ "Форест Волинь" з 23 вересня 2019 року та надання повноважень передбачених статутом товариства, функціональним обов`язками та іншими нормативними документами; Статут ТОВ "Форест Волинь", затверджений рішенням засновника ТОВ "Форест Волинь" №1 від 05 березня 2019 року.

Верховний Суд також визнав правильним висновок суду апеляційної інстанції про те, що наявність 12 грудня 2019 року чинної довіреності №681 від 27 вересня 2019 року, якою ТОВ "Форест Волинь" уповноважено ОСОБА_3, зокрема укладати договори від імені товариства для ведення господарської діяльності, в сукупності з належним чином оформленою згодою у формі рішення учасника ТОВ "Форест Волинь" №3 від 12 грудня 2019 року підтверджує право ОСОБА_3 від імені ТОВ "Форест Волинь" на укладення договорів про внесення змін №№2-776, 2-777, 2-778 від 12 грудня 2019 року до договорів купівлі продажу №№4-450, 4-452, 4-454 від 28 травня 2019 року.

Отже, правочини, укладені від імені товариства особою, повноваження якої посвідчені спірною довіреністю, були предметом розгляду спору господарським судом, в межах якого надано правову оцінку законності виданій довіреності.

Разом з тим, позовні вимоги ТОВ "Форест Волинь" у цій справі пред`явлені до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тумайкіної М.Ю.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України "Про нотаріат"

Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2021 року в справі № 227/5540/18 (провадження №61-3521св20) вказано, що: "нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення".

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 19 серпня 2020 року в справі №201/16327/16-ц (провадження № 61-43384св18) зробивши висновок, що: "правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (частина перша, друга та третя статті 202 ЦК України). Правочин є найбільш розповсюдженим юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин. До односторонніх правочинів, зокрема, відноситься: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини. При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) від однієї сторони. Між цим така сторона може бути представлена декількома особами, прикладом чого може виступати видання довіреності двома та більше особами, спільний заповіт подружжя та ін. Аналіз розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини: є вольовими діями суб`єкта; вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків). У справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним таких односторонніх правочинів як видача довіреності належним відповідачем є особа, яка видавала довіреність, а не нотаріус чи нотаріальна контора".

У справі, що переглядається, особою, яка видала довіреність, є ОСОБА_4 . Тому приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тумайкіна М.Ю. є неналежними відповідачами за позовними вимогами про визнання недійсною довіреності.

При перевірці цивільної правоздатності та дієздатності юридичної особи нотаріус зобов`язаний ознайомитися з її установчими документами, інформацією про таку особу, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і перевірити, чи відповідає нотаріальна дія, яка вчиняється, обсягу її цивільної правоздатності та дієздатності.

У разі наявності у нотаріуса сумнівів щодо поданих документів він може витребувати від цієї юридичної особи, державного реєстратора, податкових органів, інших органів, установ та фізичних осіб додаткові відомості або документи.

Нотаріус при посвідченні правочинів, вчиненні інших нотаріальних дій за участю уповноваженого представника встановлює його особу відповідно до вимог статті 43 цього Закону, а також перевіряє обсяг його повноважень.

Нотаріусу подається довіреність або інший документ, що надає повноваження представникові. Дійсність довіреності перевіряється нотаріусом за допомогою Єдиного реєстру довіреностей.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що доказів у підтвердження недбалого ставлення нотаріуса до своїх професійних обов`язків чи вчинення неправомірних дій нотаріуса під час посвідчення спірного документа не надано.

А доводи апеляційної скарги щодо підстав для задоволення цього позову виходять за межі доведення у цьому спорі, заявленому до приватного нотаріуса.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі №903/54/20 було надано оцінку законності спірної довіреності.

Тому доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Форест Волинь" залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 2 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба