Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Миненко В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та трьох процентів річних,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та трьох процентів річних. Свої вимоги мотивував тим, що 01 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 1 500 000,00 грн. на строк до 01 грудня 2019 року, що підтверджується письмовою розпискою. На теперішній час відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором позики. У зв`язку з наведеним позивач просить про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики у розмірі 1 500 000,00 грн., три проценти річних у розмірі 36 987,00 грн, та витрати по сплаті судового збору.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснював ОСОБА_3 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 1 500 000,00 грн. та три проценти річних у розмірі 36 987,00 грн.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю.

За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності сторін в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

01 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 1 500 000,00 грн. на строк до 01 грудня 2019 року (а.с. 6).

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 01 грудня 2018 року у розмірі 1 500 000,00 грн.

Підставою для задоволенні позовних вимог позивачем зазначено про неповернення відповідачем позики у строки зазначені у договорі.

Між сторонами виникли договірні правовідносини, предметом доказування є порушення чи невиконання умов договору.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно зі ст. 1047 ЦК України договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з досліджених доказів, умови договору позики позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки позика не погашена, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість за договором позики у розмірі 1 500 000,00 грн.

Будь-яких належних та допустимих доказів належного виконання умов договору позики відповідачем суду не надано.

Судом встановлено, що відповідачем не виконано зобов`язань, визначених договором позики від 01 грудня 2018 року та порушено умови щодо погашення позики.

Будь-яких доказів на спростування наданого Позивачем розрахунку заборгованості Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів щодо належного виконання ним умов договору позики.

Отже, з урахуванням викладеного позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором позики від 01 грудня 2018 року у розмірі 1 500 000,00 грн., підлягають задоволенню повністю.

Позивач просив про стягнення трьох процентів річних за час прострочення виконання зобов`язання за період з 02 грудня 2019 року (10 місяців) у сумі 36 987,00 грн.

За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

Так, з урахуванням прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики за період з 02 грудня 2019 року (10 місяців) та строку прострочки - (305 днів) три відсотки річних складають: 1 500 000,00 грн. х 305 дн. х 3%: 365 дн. = 37 602,74 грн.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів за час прострочення виконання зобов`язання за період з 02 грудня 2019 року (10 місяців) підлягають задоволенню повністю у розмірі 36 987,00 грн,, що є в межах позовних вимог.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З урахуванням викладеного позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та трьох процентів річних підлягають задоволенню повністю: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за договором позики від 01 грудня 2018 року у розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. та три проценти річних за час прострочення виконання зобов`язання за період з 02 грудня 2019 року (10 місяців) у сумі 36 987 (тридцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 00 коп.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 10 510 грн., відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 5 255,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 5 255,00 грн.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 526, 530, 599, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та трьох процентів річних задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за договором позики від 01 грудня 2018 року у розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. та три проценти річних за час прострочення виконання зобов`язання за період з 02 грудня 2019 року (10 місяців) у сумі 36 987 (тридцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 00 коп.

Зобов`язати Управління державного казначейства Дніпровського району м. Києва повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 5 255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. відповідно до квитанції № 0.0..1 від 25 вересня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 5 255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна