Справа № 370/737/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

секретар судових засідань Бойко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

26 березня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Макарівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №CSXRRX05710038 від 25 травня 2007 року у розмірі 54032 гривні 37 копійок, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2270 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №CSXRRX05710038 від 25 травня 2007 року ОСОБА_1 в цей день отримав кредит у розмірі 13700 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячна в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 15 березня 2021 року має заборгованість 179007 гривень 60 копійок, яка складається з: 0,00 гривень - заборгованість за кредитом; 46467 гривень 10 - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7241 гривня 96 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом; 125298 гривень 54 копійки - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 54032 гривні 37 копійок, яка складається з: 46467 гривень 10 - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7241 гривня 96 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом; 323 гривні 31 копійка - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Макарівського районного суду Київської області від 19 квітня 2021 року цивільна справа за вказаним позовом направлена за підсудністю до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

03 червня 2021 року зазначена справа надійшла до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

Ухвалою судді від 23 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання, роз`яснено відповідачу право на надіслання до суду відзиву на позовну заяву, а позивачу - відповіді на відзив.

У визначений вищевказаною ухвалою судді строк відповідач ОСОБА_1 направив на адресу суду відзив на позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого, 25 травня 2007 року він звернувся до філії ПАТ КБ «ПриватБанк» в м. Черкаси з питанням отримання кредиту. Представник банку повідомив, що банку вирішує питання про можливість надання кредиту в разі звернення до банку особи із заявою написаною особисто на відповідному бланку, надавши при цьому власний паспорт та персональні дані. За вказаних обставин він 25 травня 2007 року підписав наданий йому представником банку бланк заяви, при цьому надав йому власний паспорт та довідку РНОКПП, який останній в його присутності перекопіював. Надалі представник банку повідомив, що банк розглядає заяви з питань кредиту на протязі чотирьох діб та приймає відповідне рішення. Через декілька днів, отримавши повідомлення по телефону, він прибув до вказаної філії банку, де представник йому повідомив, що його заява розглянута та банк може надати йому кредит у сумі 13716 гривень на умовах: із суми кредиту він отримує лише 8000 гривень, а решту 5716 гривень від суми кредиту банк отримує як винагороду за надання фінансового інструменту та послуги. У визначений кредитним договором строк дії договору, він мав виплатити суму кредиту 13716 гривень 00 копійок та сплатити відповідні відсотки за користування кредитом. Укладати договір кредиту на таких умовах він відмовився. При цьому, на його вимогу повернути ксерокопію документів та підписаний бланк заява представник банку не повернув.

До 15 червня 2015 року, у державного виконавця, він дізнався про наявність виконавчого напису нотаріуса НАМ №7653231, зареєстрований в реєстрі за №1239 від 25 березня 2015 року, відповідно до якого з нього стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у загальній сумі 152991 гривня 43 копійки.

16 травня 2018 року він звернувся до Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області із заявою про вчинення злочину відносно нього, відомості про що внесені до ЄРДР 17 травня 2018 року за №000960. 10 листопада 2020 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області у справі №703/2281/19 постановлено рішення, яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, вчинений 25 березня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за №1239 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 152991 гривня 43 копійки.

Стверджує, що вищевказаний кредитний договір, в розумінні ст.1055 ЦК України, ним з ПАТ КБ «ПриватБанк» не укладався, а кредитні кошти ним отримувалися. Вважає позов надуманим, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідь представника АТ КБ «ПриватБанк» на відзив ОСОБА_1 до суду не надходила.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Шпак В.М. у судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи провести без його та відповідача участі, у задоволенні позовних вимог відмовити з наведених у відзиві підстав.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, врахувавши позицію сторін, які викладені у письмовій формі, дослідивши матеріали справи та за клопотанням представника позивача провівши огляд веб-сайту АТ КБ «ПриватБанк» за посиланням, зазначеним у клопотанні, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п.1 Статуту АТ КБ «Приватбанк», рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року було змінено тип банку із закритого на публічне та змінено найменування банку з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк» з правонаступництвом всіх прав та обов`язків. Рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (а.с.18-19).

Судом встановлено, що 25 травня 2007 року ОСОБА_1 підписав заяву позичальника №CSXRRX05710038 (а.с.14).

У вказаній заяві заповнена інформація про персональні та контактні дані ОСОБА_1 , а також відомості щодо умов кредитування.

При цьому, до позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» додано виключно копію вказаної заяви, яка є неналежної якості, внаслідок чого суд позбавлений об`єктивної можливості встановити суму коштів, яка підлягала наданню ОСОБА_1 як кредит, який останній зобов`язався повернути, сплативши за користуванням ним відсотки та комісію.

Будь-яких іншого доказу, який свідчить про погодження сторонами суми кредитних коштів, які підлягали наданню відповідачу як кредитних, матеріали справи не містять та позивачем не надані.

Таким чином, твердження позивача АТ КБ «ПриватБанк» про те, що відповідачу на підставі вищевказаної заяви було надано кредит саме у розмірі 13000 гривень, як про це зазначено у позовній заяві, жодним доказом не підтверджено, в зв`язку з чим не може бути прийняте до уваги судом.

Як вбачається з вищевказаної заяви, сторонами визначено, що кредит надається 24 місяці, строк з 25 травня 2007 року по 25 травня 2009 року включно, при цьому внаслідок неналежної якості копії документу, встановити відсоткову ставку, яку позичальник повинен сплачувати за користування кредитом, суд не має можливості встановити.

Згідно зазначеної заяви, щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту складає 329 гривень 18 копійок на місяць та одноразова винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 2286 гривень 00 копійок, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) строк. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 25 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж), у сумі 975 гривень 91 копійка для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Для виконання зобов`язань банк відкриває позичальнику рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та іншим платежам. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Згідно п.4.2 Умов, при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 11,83% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від зміни облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п.3.3 Умов. Позичальник доручає банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти на в день надання кредиту. В сумі 11430 гривень на поточний рахунок № НОМЕР_2 в ЧЕР «Райффайзен Банк Аваль» м. Черкаси з призначенням платежу «Перерахування коштів згідно з рахунком-фактурою №б/н від 25 травня 2007 року. В сумі 2286 гривень 00 копійок на поточний рахунок в ПриватБанк з призначенням платежу «Сплата єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту за кредитним договором №CSXRRX05710038 від 25 травня 2007 року.

Таким чином, у вищевказаній заяві відсутні будь-які відомості про розмір відсотків, який сплачується позичальником за користування кредитом, крім розміру відсотків, які позичальник сплачує при порушенні зобов`язання, а також не врегульовано порядок нарахування комісії та пені.

Відповідач ОСОБА_2 підписавши вказану заяву підтвердив, що він ознайомився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які були надані йому у письмовій формі, при цьому відповідач виявив бажання отримати кредитку «Універсальна» та отримав таку з № НОМЕР_3 .

Як стверджує відповідач ОСОБА_2 , 25 травня 2007 року він підписав наданий йому представником банку бланк заяви та надав йому власний паспорт та довідку РНОКПП, який останній в його присутності перекопіював, однак, через декілька днів, після погодження банком надання йому кредиту та ознайомлення з умовах надання коштів у позику, відмовився від укладення договору кредиту та отримання коштів.

Разом з тим, вищевказані доводи відповідача суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, так як повністю спростовуються матеріалами справи.

Так, дійсно, заява позичальника №CSXRRX05710038 є фактично бланком, який містить як викладені умови договору, так і такі, що потребуються внесення безпосередньо під час укладення такого договору. При цьому, суд звертає увагу, що такі відомості до заяви вносяться частково за допомогою рукописного тексту (дата заповнення, підписи сторін, номер виданої позичальнику картки), а частково за допомогою технічних засобів друку (інформація про позичальника, умови отримання кредиту).

Отже, у разі відсутності у бланку заяви відомостей щодо особи відповідача та погоджених сторонами умов кредитування, відповідач фактично мав підписати незаповнений бланк, що викликає об`єктивний сумнів у суду щодо вчинення відповідачем таких дій, внаслідок яких банк мав можливість внести до заяви будь-які вигідні для нього умови кредитування відповідача.

При цьому, відповідач не заперечує як факт заповнення заяви представником банку до її підписання, так і погодженої ним та банком суми кредиту, а також отримання кредитної картки, номер якої зазначений в заяві.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що станом на день підписання заяви позичальника №CSXRRX05710038, тобто 25 травня 2007 року, відповідачу ОСОБА_1 достовірно було відомі викладені у заяві умови надання позивачем АТ КБ «ПриватБанк» кредиту та підписавши заяву сторони погодилися з такими умовами, що і підтвердили підписами, внаслідок чого погодили всі істотні умови договору кредиту.

Доказів визнання, у встановленому законом порядку, недійсним вказаного договору кредиту матеріали справи не містять та відповідачем не надані.

Прийняття судом рішення, яким скасовано виконавчий напис нотаріуса про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за вищевказаною заявою позичальника та звернення відповідача до правоохоронних органів, яке при цьому жодним доказом не підтверджено, не спростовують вищевказаних встановлених судом обставин та не свідчать про нікчемність договору кредиту, як на це вказує відповідач.

На підтвердження умов договору, АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви, крім заяви позичальника, додано: розрахунок заборгованості; Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт); копію паспорту відповідача.

Однак, вищевказані докази, які надані АТ КБ «ПриватБанк», не підтверджують погоджених сторонами договору умов кредитування.

Так, надані позивачем Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) позичальником не підписані (а.с.9-12).

Отже, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з ці Умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву споживача, а також те, що вказаний документ на момент отримання ОСОБА_1 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також вказала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №CSXRRX05710038 від 25 травня 2007 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 12 березня 2021 року позивач нарахував ОСОБА_1 заборгованість у сумі 179007 гривень 60 копійок, яка складається з: 0,00 гривень - заборгованість за кредитом; 46467 гривень 10 - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7241 гривня 96 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом; 125298 гривень 54 копійки - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, однак заборгованість до стягнення становить 54032 гривні 37 копійок, яка складається з: 46467 гривень 10 - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7241 гривня 96 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом; 323 гривні 31 копійка - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с.4-7).

Суд зазначає, що з копії заяви позичальника, яка додана позивачем АТ КБ «ПриватБанк», внаслідок її неналежної якості, неможливо встановити конкретну суму, яка була надана відповідачу у позику, а також розмір відсотків які відповідач повинен був сплачувати за користування кредитним коштами, крім розміру відсотків, які позичальник сплачує при порушенні зобов`язання, а також дана заява не містить порядку нарахуванням комісії та пені.

З врахуванням викладеного, заява позичальника не містить таких основоположних умов, виходячи з яких суд мав би реальну можливість установити конкретні умови договору, при цьому розрахунок заборгованості таким доказом не є, оскільки він складений безпосередньо позивачем, а доказів на підтвердження визначених банком показників, матеріали справи не містять.

Крім того, сам по собі розрахунок заборгованості, без надання доказів про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору не є підтвердженням наявності заборгованості та правильності цього розрахунку.

Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженогоПостановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц.

Таким чином, факт наявності у відповідача ОСОБА_1 заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк», на яку вказує позивач у своєму позові, може бути підтверджена виключно первинними документами, яким не є розрахунок заборгованості.

Суд вважає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем АТ КБ «ПриватБанк», який не є первинним документом, є неналежним доказом наявності у відповідача ОСОБА_1 будь-якої заборгованості.

При цьому, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) відповідача ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжного доручення №ZZ425B1DZ7 від 15 березня 2021 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2270 гривень 00 копійок.

Однак, приймаючи до уваги, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають, відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача зазначені судові витрати на користь позивача не стягуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 191, 247, 259, 264, 265, 268, 274-279 ЦПК України, ст.1, 3, 207, 509, 526, 530, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.8, 42 Конституції України, ст.1, 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суд,-

вирішив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1 Д, .

Відповідач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Головуючий Т.В. Ігнатенко