РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/18797/21

Провадження № 22-ц/4815/1487/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ремовського Станіслава Валерійовича на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року (постановлену у складі судді Гордійчук І.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання реструктуризації зобов`язань проведеною, примусове виконання обов`язку, визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про визнання реструктуризації зобов`язань проведеною, примусове виконання обов`язку, визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ремовський С.В. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить зупинити звернення стягнення на предмет іпотеки (відчужувати без згоди власників) - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №569/11501/14-ц від 02.03.2015, виданого Рівненським міським судом Рівненської області.

Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТзОВ "Кредитні ініціативи" про визнання реструктуризації проведеною; зобов`язання здійснити обчислення та надання інформації. Вказує, що з метою запобігання ускладнення захисту прав та інтересів позивачки, виникла необхідність у забезпеченні позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ремовського С.В. про забезпечення позову відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачкою спосіб забезпечення позову не відповідає обставинам справи і вимогам закону та фактично зупиняє виконання судового рішення в іншій справі, яке набрало законної сили.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, представник ОСОБА_1 адвокат Ремовський С.В. оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що звернення стягнення на предмет іпотеки може істотно ускладнити захист та поновлення прав, за захистом яких Ремовська Є.Д. звернулася до суду у даній справі, адже у разі реструктуризації її зобов`язань за кредитним договором №1701/0808/88 від 12.08.2008 року залежить її подальше право на житло (право власності та можливість проживання у квартирі, яка є предметом іпотеки). Предмет позову у цій справі стосується встановлення та визнання реструктуризації зобов`язань позивачки перед відповідачем такою, що проведення 22.06.2021 року, а квартира позивачки є предметом забезпеченням виконання таких зобов`язань. Вважає, що звернення стягнення на квартиру з метою задоволення грошових зобов`язань, які можуть бути реструктуризованими, істотно ускладнить подальший захист та поновлення порушеного права позивачки.

З наведених міркувань просить: скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у забезпеченні позову шляхом заборони звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати; заяву про забезпечення позову задовольнити частково; заборонити звернення стягнення на предмет іпотеки (відчужувати без згоди власників) квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; в іншій частині ухвалу залишити без змін.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТзОВ "Кредитні ініціативи" просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Положеннями ч. 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не доведено учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній із сторін (рішення Європейського суду з прав людини по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40).

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Обраний стороною позивача спосіб забезпечення позову фактично зупиняє виконання судового рішення, яке набрало законної сили, тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Крім того, з долученого до відзиву на апеляційну скаргу витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності слідує, що 20.09.2021 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ТзОВ "Кредитні ініціативи".

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ремовського Станіслава Валерійовича залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С. 18.11.2021 року