ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Городничої В.С.,

суддів Лаченкової О.В.,Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди спричиненої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.03.2019 року по вул.Шинній, біля будинку 14 в м.Дніпрі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «SKODA SUPERB», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивач та транспортного засобу «FОRD MONDEO CLX» під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.04.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Розмір матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням його транспортного засобу становить 167 063,07 грн. Позивач вказує, що МТСБ України виплатило йому 61 513,57 грн, у зв`язку з чим просить стягнути із відповідача решту грошових коштів у розмірі 105 549,50 грн та 2 500 грн сплачені за послуги експерта.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення змінити, та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП та витрати на експертні послуги у загальному розмірі 108 011,43 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

ОСОБА_1 відповідно до ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.03.2019 року сталася ДТП за участі транспортного засобу «SKODA SUPERB», д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу «FОRD MONDEO CLX» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Встановлено, що постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2019 року ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Суд встановив, що транспортний засіб «SKODA SUPERB» на підставі свідоцтва про реєстрацію належить РСЦ МВО в Дніпропетровській області.

Відповідно до рішення МТСБ України від 25.07.2019 року сума регламентної виплати у розмірі 61 513,57 грн розрахована шляхом: 167 063,57 грн (ринкова вартість транспортного засобу на момент ДТП) 105 550,00 грн (вартість пошкодженого траспортного засобу).

Встановлено, що відповідно до платіжного доручення від 25.07.2019 року позивачу сплачено 61 513,57 грн.

Згідно висновку експерта №2405/19/19 від 15.05.2019 року, здійсненого на замовлення Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становить 379 925,27 грн, ринкова вартість транспортного засобу 167 063,07 грн, відтак розмір шкоди, завданий позивачу становить 167 063,07 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 06.05.2019 року за проведення експертизи позивачем сплачено 2 500 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач скористався правом на звернення із заявою про відшкодування шкоди до МТСБ України, яке відшкодувало позивачу різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, та в свою чергу позивач не оспорює правильність розрахунку, зокрема вартості транспортного засобу після ДТП; сторонами визнається факт відновлення позивачем транспортного засобу, що виключає можливість передачі останнього відповідачу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, то позивач звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до підпункту а) пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-ІV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-ІV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Із рішення МТСБ України від 25.07.2019 вбачається, що сума регламентної виплати у розмірі 61 513,57 грн отримана виходячи з наступного розрахунку : 167 063,57 грн (ринкова вартість ТЗ на момент ДТП) - 105 550,00 грн (вартість пошкодженого ТЗ).

З матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2019 року МТСБУ здійснило регламентну виплату позивачу в розмірі 61 513,57 грн.

Відповідно до статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону № 1961-IV.

Відповідно до п.36.7 ст. 36 Закону № 1961-IV рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем визнано обставину отримання регламентної виплати у розмірі 61 513,37 грн, та заперечень щодо розміру, порядку та строків її виплати не викладено. Крім того, позивач не вказує на здійснення ним тих чи інших заходів щодо оспорювання дій чи рішень МТСБУ у даному випадку. Тому правом судового оскарження рішення МТСБУ про здійснення регламентної виплати, визначених пунктом 36.7 ст. 36 Закону № 1961-IV позивач не скористався.

Колегія суддів наголошує на тому, що МТСБУ при здійсненні регламентної виплати врахувався порядок, визначений ст.30 Закону № 1961-IV, передбачений саме для випадку фізичного знищення транспортного засобу.

Таким чином, виходячи з положень пункту 30.1 статті 30 Закону № 1961-IV, автомобіль «SKODA SUPERB», д.н.з. НОМЕР_1 , є технічно знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу перевищує його ринкову вартість.

Враховуючи, що позивач не визнав свій автомобіль фізично знищеним у результаті ДТП та залишив його собі, МТСБУ виплатило йому страхове відшкодування, на підставі вищенаведених положень статей 30, 36 Закону № 1961-ІV. Тому відсутні правові підстави для застосування статті 1194 ЦК України та стягнення відшкодування шкоди з винної у ДТП особи ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові.

Тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова