Провадження № 2/760/9190/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне /

02 листопада 2021 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

представника позивача- Варєнікової В.Ю.

розглянувши у відкритому судового засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, заборгованість у розмірі 780 335, 65 гр., яка складається з:

- 730 610, 00 гр. - сума боргу;

- 49 725, 65 гр. - 3% річних.

Посилається в позові на те, що 05 квітня 2018 року між нею та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Командиром А.М. і зареєстрований за № 323.

За умовами Договору позики вона надала відповідачу в борг 806 000, 00 гр., що було еквівалентом 31 000, 00 доларів США.

Відповідно до п. 2 Договору позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позичену суму до 06 квітня 2019 року без нарахування відсотків, за курсом Міжбанківської валютної біржі на день сплати боргу або його частини (але не вищому, ніж 32 (тридцять дві) грн. за 1 (один) долар США); з яких сума 156 000, 00 (сто п`ятдесят шість тисяч) гривень, що становить еквівалент 6 000, 00 (шість тисяч) доларів США, повертатиметься рівними частками, щоквартально, по 39 000, 00 (тридцять дев`ять тисяч) гривень, що становить еквівалент 1 500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США кожен, не пізніше 05-го числа кожного місяця.

Решта коштів у сумі 650 000 (шістсот п'ятдесят тисяч) гривень, що становить еквівалент 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) доларів США, мало бути сплачена до 06 квітня 2019 року.

Вона пердала відповідачу кошти в повному обсязі, що підтверджує п. 7 Договору позики, а саме: «Позичальник свідчить, що отримав від Позикодавця повну суму позики, вказану в цьому Договорі, до його підписання».

07 серпня 2019 року відповідач склав розписку, відповідно до якої вони продовжили умови договору строком до 07 серпня 2020 року із зобов`язанням сплати процентів, відповідно до умов Договору, у разі прострочення графіку платежів.

В цей же день відповідачем було сплачено 1 500 доларів США готівкою, що відповідно до курсу гривні до долара США Національного банку України складає 38 385, 00 гр.

19 вересня 2019 року відповідачем здійснено наступний платіж у сумі 1 500 доларів США готівкою, що відповідно до курсу гривні до долара США Національного банку України складає 37 005,00 гр.

З цього моменту відповідач припинив повернення позики, на зв`язок не виходить, усі наступні платежі ним були прострочені.

З урахуванням цього, порушення відповідачем умов договору, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач до суду не з`являвся, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Про причину неявки суд до відома не поставив.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього та враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст.ст. 525, 526, 599 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 05 квітня 2018 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів,посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Командиром А.М.

Відповідно до п. 1 Договору позивач передала у відповідачу в борг 806 000, 00 гр., що було еквівалентом 31 000, 00 доларів США.

Згідно з п. 2 Договору позичальник зобов`язався повернути позику до 06 квітня 2019 року.

Відповідно до п. 4 Договору в разі неповернення, або повернення неповної суми боргу позикодавець має право пред`явити даний договір до примусового стягнення залишку згідно чинного законодавства України, з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % штрафних санкцій щомісяця від простроченої суми.

07 серпня 2019 року сторони склали розписку, якою погодили строк дії договору до 07 серпня 2020 року із зобов`язанням сплати процентів, відповідно до умов Договору, у разі прострочення графіку платежів.

/ а.с. 15 - 17 /

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові Великої Палати 23 жовтня 2019 року в справі №723/304/16-ц (провадження №14-360цс19) за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

З точки зору закону в разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

На підтвердження укладеного з відповідачем договору позики та передачу йому грошових коштів позивач надав суду належним чином завірені, у порядку ст.95 ЦПК України, сам договір позики та розписку відповідача.

Наявність як оригіналу договору, так і розписки у позивача є свідченням невиконання відповідачем умов договору позики.

Не скориставшись своїм правом на подання відзиву, відповідач проти змісту вказаних документів, підписання договору та написання розписки не заперечував.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З розрахунку представника позивача, перевіреного судом, вбачається, що розмір річних від суми непогашеного боргу становить 49 725, 65 гр.

З урахуванням цього суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в розмірі заявлених позовних вимог.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2021 року між позивачем та адвокатом Варєніковою В.Ю. був укладений Договір про представництво та правову допомогу.

Разом з позовною заявою було надано попередній орієнтовний розрахунок судових витрат від 16 липня 2021 року на загальну суму 24 497, 13 гр., що складається з 7 967, 13 гр. судового збору та 16 530, 00 гр. витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачу були надані послуги в вигляді усної первинної консультації, вивчення документів, складення претензії та направлення її відповідачу, складення позовної заяви, складення та подання до суду заяви про забезпечення позову, супровід у разі необхідності виконання ухвали суду в Державній виконавчій службі, представництво інтересів позивача упродовж 2 (двох) судових засідань у справі та транспортні витрати.

Вартість витрат на правничу допомогу за умовами договору була сплачена у розмірі 16 530, 00 гр., що підтверджується довідкою, виданою адвокатом Варєніковою В.Ю. від 21 травня 2021 року.

/ а.с. 26 - 31 /

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ст.1 Закону України « Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

З урахуванням цього та наданих позивачем доказів понесених витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про їх співмірність предмету позову та виконаному обсягу робіт адвокатом, а тому приходить до висновку про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7 967, 13 гр. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 15, 16, 192, 202, 203, 509, 524, 525, 526, 533, 599, 610, 612, 625, 626-628, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 133, 134, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 / АДРЕСА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 / 730 610, 00 гр. боргу, 49 725, 65 гр. річних, 7 967, 13 гр. судового збору та 16 530, 00 гр. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 19 листопада 2021 року.

Суддя Л.А. Шереметьєва