У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2021 Справа №607/20992/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Братасюк В.М., ознайомившись із заявою про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича, третя особа приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитро Васильович про визнання виконавчого напису таким що не підлягає до виконання, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича, третя особа приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитро Васильович про визнання виконавчого напису таким що не підлягає до виконання.

Заявник звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні 67134072, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Д.В. Варивода 12.10.2021 року, на підставі виконавчого напису №3195, вчиненого 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості на суму 31070 гривень.

Заява обґрунтована тим, що заявник звернувся до суду й оспорює боргові зобов`язання, вважає, що виконавчий напис №3195 виданий 01.06.2021року вчинений з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки приватний нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірив безспірності стягнення грошових коштів, а саме не отримав від сторін первинні документи щодо видачі кредиту, що є підставою вважаю, що заборгованість не є безспірною.

Перевіривши та дослідивши зміст заяви та додатків, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Вимогами п. 3-4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, ОСОБА_1 разом з позовною заявою, звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення у ВП 67134072, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В. 12.10.2021 року, на підставі виконавчого напису №3195, вчиненого 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості на суму 31070 гривень.

Зазначає, що виконавцем у виконавчому провадженні з його заробітної плати стягується 20% розміру, і невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки в такому випадку існуватимуть складнощі з поверненням належних заявнику коштів, що будуть стягнені у виконавчому провадженні.

Поряд з тим для суду незрозуміло, які саме конкретні ризики утруднення чи невиконання потенційного рішення суду про задоволення позову, існують на час подання заяви про забезпечення позову, адже, хоча обов`язок доказування обставин покладаються на кожну із сторін (в даному випадку на заявника), останнім не надано жодного доказу вчинення якихось ефективних дій приватним виконавцем, направлених на примусове виконання виконавчого напису у ВП 67134072 на вивчення суду не надано існування будь яких постанов державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи ОСОБА_1 , а також доказів працевлаштування останнього, виписки по поточному банківському рахунку ОСОБА_1 , щоб Суд упевнився, що дійсно з позивача відбувається стягнення грошей.

Окрім цього суд наголошує, що навіть сам факт ухвалення виконавцем постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи Боржника, не може свідчити про неможливість чи утруднення виконання рішення про потенційне задоволення позову шляхом визнання виконавчого напису таким що не підлягає до виконання, адже жодних перешкод не існує на звернення позивачки з заявою про повернення сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного без достатньої правової підстави за виконавчим написом, визнаним таким, що не підлягає до виконання.

На підставі наведеного, керуючись ст. 149-153, 154, 157, 261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП 67134072, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Д.В. Варивода 12.10.2021 року, на підставі виконавчого напису №3195, вчиненого 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості на суму 31070 гривень відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Тернопільського апеляційного суду.

Ухвала суду складена та підписана 18.11. 2021 року.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк