Постанова

Іменем України

14 січня 2021 року

м. Київ

справа № 755/11237/17

провадження № 61-39639св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фізична особа - підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року у складі судді Гончарука В. П. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2018 року у складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О., Пікуль А. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2 про ненадання достовірної інформації про продукцію, продаж продукції неналежної якості та відшкодування шкоди.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що у серпні 2016 року він придбав у мережі магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у ФОП ОСОБА_2 штучну риболовну акустичну приманку (воблер) «OWNER CULTIVA MIRA VIBE» з кульковим акустичним пристроєм, вартість якого становила з доставкою 186,68 грн.

Придбання вказаного товару здійснено ним під впливом реклами та описів споживчих властивостей приманки, який за допомогою акустичного пристрою здатний приманювати хижу рибу та збільшувати таким чином кількість її вилову.

Обіцяні продавцем результати збільшення кількості вилову хижих риб на практиці місця не мали, тому він 04 травня 2017 року та 06 липня 2017 року звернувся до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з листами про надання результатів біологічних акустичних досліджень дії кулькових пристроїв воблерів, які залишились без уваги.

Вказував на те, що відповідач надав йому недостовірну інформацію про реалізовану продукцію, а сама продукція була неналежної якості, заявлені виробником у рекламі та описі властивості на практиці виявились не відповідними, чим порушено його права як споживача та введено його в оману.

Зазначав, що в діях відповідача наявні порушення статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» (продаж продукції неналежної якості); статті 14 Закону України «Про захист прав споживачів» (продаж екологічно небезпечної продукції, яка зумовлює шумове забруднення водного середовища); статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» (ненадання споживачу необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію); статті 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» та статей 19, 21 Закону України «Про захист прав споживачів» (надання споживачу оманливої інформації шляхом приписування продукції неіснуючих конкурентних переваг); статті 10 Закону України «Про рекламу» та статей 15, 19, 21 Закону України «Про захист прав споживачів» (використання недобросовісної реклами).

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідача відшкодувати йому 156 752,43 грн та зобов`язати відповідача вилучити із продажу усі види штучних риболовних акустичних приманок.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач не надав доказів на підтвердження обставин, що властивості придбаної ним риболовної приманки не відповідають її опису, чим доводять товар до неналежної якості, а також доказів на підтвердження неправомірної поведінки відповідача щодо ненадання інформації про продукцію та продаж товару неналежної якості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У липні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що він не довів позовних вимог, належним чином не встановили обставини справи та не надали належної правової оцінки науковим дослідженням, які надані ним на підтвердження позовних вимог.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2018 року у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

У строк, визначений судом, заявник усунув недоліки касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 квітня 2020 року справу призначено колегії суддів у складі: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 листопада 2020 року справу призначено колегії суддів у складі: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

04 серпня 2016 року ОСОБА_1 через мережу Інтернет у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » придбав воблер «OWNER CULTIVA MIRA VIBE», що підтверджується квитанцією про сплату № 961/зЗ. Вартість вказаного пристрою разом із доставкою склала 186,68 грн. Продавцем та постачальником товару є ФОП ОСОБА_2

04 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з листом, в якому просив надати йому результати біологічних акустичних досліджень, які б підтверджували, що кулькові пристрої воблерів створюють звуки, які приваблюють хижих риб та відповідні звуки не впливають негативно на фізіологію і поведінку інших водних тварин, у тому числі безхребетних.

06 липня 2017 року ОСОБА_1 надіслав лист до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з проханням отримати вказані дані від виробника воблерів, компанії «OWNER».

Відповідь на вказані запити позивач не отримав.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що ФОП ОСОБА_2 не надав йому достовірну інформацію про продану продукцію, яка є неналежної якості, та порушив його права як споживача відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», заподіявши йому шкоду.

Статтею 700 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання.

Покупець має право до укладання договору купівлі-продажу оглянути товар, вимагати проведення в його присутності перевірки властивостей товару або демонстрації користування товаром, якщо це не виключено характером товару і не суперечить правилам роздрібної торгівлі.

Закон України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Закону продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції.

Згідно зі статтею 15 Закону споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору.

Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв`язку.

Згідно зі статтею 21 Закону крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:

1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;

2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення;

3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору;

4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;

5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;

6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою;

7) ціну продукції визначено неналежним чином;

8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

У справі, що переглядається, установлено, що згідно з інформацією, яка викладена на сайті мережі магазинів «Флагман» відносно воблерів CULTIVA, «к особенностям «анатомического» строения MIRA VIBE безусловно следует отнести - высокое тело с верхней крепежной петлей, встроенными стальными шариками - погремушками, которые создают при проводке неповторимые звуки; «обьемные живые глаза», завораживающие хищника и пару острейших исключающих сход рыбы тройников OWNER ST-36».

Суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що позивач не надав доказів на підтвердження обставин, що властивості придбаної ним риболовної приманки не відповідають її опису.

Згідно зі статтею 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Статтею 708 ЦК України, у разі придбання ним товару неналежної якості протягом гарантійного та інших строків, визначених обов`язковими для сторін правилами чи договором, при виявленні недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару за своїм вибором вимагати від продавця або виробника заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком різниці в ціні.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Частиною третьою статті 8 Закону передбачено, що вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (пункт 12 статті 1 Закону).

Відповідно до частини шостої статті 8 Закону за наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін.

Саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Установивши, що позивач не звертався до відповідача у встановлений законом термін для розірвання договору і повернення сплаченої за товар грошової суми, з вимогою про заміну товару на такий же або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), не надав доказів на підтвердження обставин, що властивості придбаної приманки не відповідають її опису, чим доводять товар до неналежної якості, а також доказів неправомірної поведінки відповідача щодо ненадання інформації про продукцію та продаж товару неналежної якості, та враховуючи те, що відповідач довів відсутність його вини у порушенні прав позивача, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи касаційної скарги про те, що суди не надали належної правової оцінки науковим дослідженням, які надані ним на підтвердження позовних вимог, зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів не встановлено, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Інші доводи касаційної скарги є аналогічними доводам апеляційної скарги та були предметом дослідження судом апеляційної інстанції і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом дотримано норми процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць Б. І. Гулько Д. Д. Луспеник