Дата документу 19.01.2021 Справа № 337/4202/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/577/21 Головуючий у 1-й інстанції: Ширіна С.А.
Є.У.№ 337/4202/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Лебідь Олена Андріївна про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника адвоката Левицької Юлії Василівни на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині. Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , після смерті якої залишилася спадщина квартира АДРЕСА_1 , та земельна ділянка за межами міста Запоріжжя. На випадок своєї смерті ОСОБА_4 18.03.2019 склала заповіт, яким все свої майно заповіла ОСОБА_3 . Посилаючись на те, що він є особою з інвалідністю П групи, просив суд на підставаі ст.1241 ЦК України визнати за ним право власності на обов`язкову частку у спадщині на Ѕ всього спадкового майна.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині задоволені.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на обов`язкові частку у спадщині у розмірі Ѕ частки від всього спадкового майна в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , матері ОСОБА_2 , а саме: квартири АДРЕСА_1 та інше спадкове майно.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Левицької Ю.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. Зазначав, що судом першої інстанції не вирішено питання про право на спадщину на інше спадкове майно земельну ділянку площею 7,0191 га, розташовану на території Новогупалівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області. Про наявність вказаної земельної ділянки і її місцезнаходження він дізнався випадково після ухвалення судового рішення на початку 2020 року, у зв`язку з чим не міг завчасно надати суду відповідні документи.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2020 року відмовлено у задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 337/4202/19 (провадження № 2/337/2244/2019) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ,третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Лебідь Олена Андріївна,про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщини.

Судове рішення мотивовано тим, що під час ухвалення оскаржуваного рішення судом розглянуті всі вимоги, зазначені у позовній заяві, дана оцінка всім доводам та доказам, які надавалися сторонами, а отже відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Левицької Ю.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою винести додаткове рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не вирішив питання стосовно спадкової земельної ділянки. У резолютивні частині рішення суд визнав за ОСОБА_2 право власності на обов`язкову частку у спадщині померлої ОСОБА_4 у розмірі Ѕ частки від всього спадкового майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , та іншого спадкового майна. Проте позивач не може за цим рішенням зареєструвати свої право на спадщину на земельну ділянку, оскільки в ньму не зазначена характеристика земельної ділянки, її місцезнаходження, кадастровий номер тощо. На час ухвалення судового рішення відповідна інформація йому не була відома, про місцезнаходження земельної дівлянки, її розмір і всі інші відомості він дізнався тільки напочатку 2020 року.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.5 ст.270 ЦПК України).

Відмовляючи в ухвалені додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_2 під час розгляду справи не зазначалось про наявність спадкової земельної ділянки, а тому вимога про винання право на обов`язкову частку у спадщині у вигляді земельної ділянки не була предметом розгляду.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають факьтичним обставинам справи і зібраним у справі доказам.

Звертаючись до суду за захистом свого порушеного права, ОСОБА_2 у позовній заяві зазнача, що до складу спадкового майна, що залишилося після смерті його матері ОСОБА_4 , увійшли квартира АДРЕСА_1 , та земельна ділянка за межами міста.

На підтвердження права власності спадкожавця на спадкове майно суду були надані витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якому ОСОБА_4 на прав приватной власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.110).

Доказів щодо іншого спалкового майна, зокрема щодо земельної діляеки позивач сужду не надавав, клопотання про їх витребування суду не заявляв.

27.11.2019 позивач подав суду першої інстанції заяву про розляд спроави за його відсутності (а.с.119).

Про наявність земельної ділянки, її місцезнаходлження, її родові ознаки позивач дізнався тільки у січні 2020 року, після ухвалення оскаржуваного рішення, про що зазначив і в заяві про ухвалення додаткеового рішення і в апеляційній скарзі на ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви.

Отже, земельна ділянка, стосовно якої позивач просить ухвалити додлаткове рішення, не була предметом спору у суді першої інстанції.

Зважаючи на те, що сторони не подавали докази і не давали суду пояснення стосовно земельної ділянки, суд першої інстанції дійшов обшгрунтованого висновку про відсутність підстав для ухвалення додактового рішення.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції нлорм процесуального права є неспроможними.

Позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до суду за захистом свого порушеного права у передбаченому законом порядку.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Левицька Юлія Василівна, залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2020 року у цій справі залишити без змін..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 січня 2021 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська