Справа № 171/1315/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Семенової Н.М.,

за участю секретаря судового засідання: Ровної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Апостолове Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , заінтересована особа - Зеленодольська міська рада Апостолівського району Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

В С Т А Н О В И В:

31.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ЇЇ батько на момент смерті був одружений, зареєстрований та проживав з разом з дружиною - ОСОБА_3 . Таким чином, після смерті батька вона та його дружина були спадкоємцями першої черги.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не встигши оформити свої спадкові права. ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з питання реалізації своїх прав на спадкове майно, після смерті батька та його дружини, однак отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.06.2009 р. Відповідно до зазначеної постанови, нею не надано доказів, що спадкодавець - ОСОБА_3 проживала з нею однією сім`єю протягом не менше ніж 5-ти років до її смерті.

Однак, вона з червня місяця 2003 р. фактично проживала з батьком та його дружиною без реєстрації, доглядала за ними, оскільки вони були літніми людьми, мали проблеми зі здоров`ям та потребували постійного стороннього догляду. Інших дітей ні її батько, ні його дружина не мали. Вона на той час була працевлаштована у м. Зеленодольськ, на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи. Однак за характером роботи та невеликим навантаженням на робочому місці, мала можливість приїздити до м. Кривого Рогу практично щодня та залишатись з батьком і його дружиною. Фактично вона проживала у м. Кривий Ріг однією сім`єю з батьком та його дружиною, в м. Зеленодольськ їздила лише на роботу, навіть не лишаючись на ночівлю вдома зі своїм чоловіком.

Після смерті батька та його похорон, які були організовані та профінансовані нею, вона залишилась проживати з дружиною батька - ОСОБА_3 , яка з огляду на похилий вік потребувала постійного догляду, та, крім того, важко переживала втрату свого чоловіка - її батька. У них були добрі стосунки, тому вона продовжувала підтримувати її та допомагати. Інших родичів ОСОБА_3 не мала. Таким чином, вона з померлою ОСОБА_3 дійсно вели спільний побут та перебували фактично у сімейних відносинах. Просить встановити факт проживання однією сім`єю в період з червня 2003 р. по 30.12.2008 р. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Заявник раніше зверталася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, свою заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.

Представник Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області в судове засідання надала письмові пояснення, в не заперечує проти вимог заявника, просить суд розглядати вказану справу без участі представника виконавчого комітету.

Суд, вислухавши пояснення позивача, ознайомившись з письмовими показами свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19.08.1977 року відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 15)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 02.06.2008 року, виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 587. (а.с. 11)

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на Ѕ частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 12.01.2009 року (а.с. 14).

ОСОБА_3 свої спадкові права після смерті чоловіка ОСОБА_2 у встановлений законом порядок не оформила.

17.06.2009 року ОСОБА_1 звернулася до Третьої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . За її заявою Третьою криворізькою державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 320/2009. Державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину 17.06.2009 року заявнику було відмовлено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії на тій підставі, що відсутнє документальне підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. (а.с. 20)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 29.09.1979 р. будинок АДРЕСА_1 перейшло у спадщину в рівних долях ОСОБА_4 , ОСОБА_6 (на рос. мові) (а.с. 18). Відповідно до даних архівної справи станом на 02.10.1979 р. вказаний будинок зареєстрований за ОСОБА_6 , ОСОБА_4 (на рос. мові) (а.с. 17)

З копії спадкової справи № 320 вбачається, що 17.06.2009 р. ОСОБА_1 звернулася до Третьої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом подання заяви до нотаріальної контори, немає.

З акту від 21.07.2020 р.про підтвердження фактичного проживання, вбачається, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично проживала з травня місяця 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 разом зі своїм батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його дружиною ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в заявах наданих до суду зазначили, що ОСОБА_1 з 2003 року по день смерті ОСОБА_3 мешкала в м. Кривий ріг, вул. Яківа Бєлєвцева (колишня В. Піка), купували продукти харчування, ліки, необхідні речі.

У відповідності до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

В силу ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За правилами ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування, зокрема, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Заявником доведено, що інших спадкоємців в померлої немає.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При цьому ст. 2 СК України містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім`ї.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю.

Згідно ч. 1. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 обґрунтована та підлягає задоволенню, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, на виконання вимог ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті спадкодавця, а інших спадкоємців за законом судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 1217, 1218, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 141, 264, 265, 273, 293, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю , задовольнити.

Встановити факт постійного проживання, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме з червня 2003 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене учасниками справив апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя: Н.М.Семенова