Провадження № 2/161/1270/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 січня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Чигринюк В.С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи - Перій С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В:

26.10.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що 15.10.2000 року між нею та ОСОБА_2 , було укладено шлюб, за час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився спільний син - ОСОБА_3 . Разом з тим, 26.01.2006 року їх шлюб з відповідачем було розірвано. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.07.2007 року з відповідача на користь неповнолітнього сина ОСОБА_3 присуджені аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, які згідно судового рішення від 01.03.2019 року були зменшеними до 1/6 частини. Так, ОСОБА_2 ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не дбає про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; зовсім не спілкується з сином, що необхідне для його нормального самоусвідомлення; не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. ОСОБА_3 знаходиться на її повному утриманні. Враховуючи наведене, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, які викладені у її позовній заяві, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що ОСОБА_2 , з моменту розірвання їхнього шлюбу, в жодній мірі не цікавиться життям ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, останній створював перешкоди в реалізації сином своїх інтересів у спорті, які проявилися у відмові в наданні дозволу на виїзд дитини за кордон. Відповідач жодного разу не вітав свого сина з Днем народження та іншими святами. Стверджує, що у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батька немає жодного емоційного зв`язку. Щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується його особистою розпискою, яка міститься у матеріалах справи (а.с. 46), заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служби у справах дітей Луцької міської ради в судовому засіданні надав пояснення аналогічні тим, які викладені у висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » № 278 від 27.11.2019 року. Вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими та такими, які підлягають до задоволення у повному обсязі.

Статтею 280 ЦПК України передбачено можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Суд вважає можливим, зі згоди сторони позивача, ухвалити по справі заочне рішення, суд відповідно до положень ст. ст. 280-282 ЦПК України.

Вислухавши пояснення учасників справи, заслухавши думку неповнолітнього ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази, які містяться в матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 15.10.2000 року по 26.01.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Зазначене підтверджується, зокрема, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 12).

За час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 13).

Після розірванню шлюбу між сторонами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати та проживає на даний час разом зі своєю матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 . Дана обставина підтверджується, зокрема, довідкою про склад сім`ї, виданою 20.10.2020 року ОСББ «Коновальця 1-Б». Доказів іншого відповідачем надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

В обґрунтування заявлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 в повній мірі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Так, судовим рішенням від 03.10.2010 року у цивільній справі № 2-4968/10 із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнутими додаткові витрати на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 24-26).

Як вбачається із довідки Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області «Про неотримання аліментів» № 1755 від 06.12.2019 року, ОСОБА_1 , дійсно не отримувала аліменти з ОСОБА_2 за період з 01.06.2019 року по 30.11.2019 року, згідно з виконавчим листом № 2-631, виданим 13.02.2007 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в її користь аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.12.2006 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14, 22-23).

Наведене свідчить про ту обставину, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не надавав та не надає у добровільному порядку грошові кошти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із довідки КЗ «Луцький НВК № 9 Луцької міської ради» № 01-13/239 від 10.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 навчався у навчальному закладі з 01.09.2009 року і у 2017-2018 н.р. закінчив 9-й клас. За час навчання виявив знання середнього та достатнього рівнів. Класний керівник ОСОБА_3 ОСОБА_10 та педагоги НВК підтверджують, що за період перебування дитини у навчальному закладі всі питання стосовно кавчання, виховання, забезпечення сина навчальним та канцелярським приладдям, одягом, взуттям вирішувала мама ОСОБА_1 .. Вона відвідувала всі батьківські збори, постійно цікавилася навчальними успіхами сина у класного керівника та учителів-предметників, прислухалася до їх думки, при потребі допомагала синові у навчанні та коригувала його поведінку, а він адекватно реагував на її поради. За час навчання ОСОБА_3 у школі його тато жодного разу не відвідував батьківські збори, не цікавився успішністю сина, не спілкувався з учителями (а.с. 17).

Вищезазначене дає підстави для висновку, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період навчання свого сина у шкільному навчальному закладі не дбав про його фізичний і духовний розвиток, не цікавився навчанням та підготовкою до самостійного життя .

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 795-2 від 04.12.2019 року було затверджено висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 42).

Як вбачається з висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » № 278 від 27.11.2019 року, після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за усною домовленістю між батьками, ОСОБА_3 залишився проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . За фактичним місцем проживання дитині створені належні умови для навчання, розвитку та відпочинку, що підтверджено актом обстеження умов проживання від 20.11.2019 року (а.с. 15). Батько дитини переїхав на постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . З моменту окремого проживання ОСОБА_2 самоусунувся від виховання та утримання ОСОБА_3 . Він не цікавиться його життям та здоров`ям, не намагається з ним зустрітися, не вітає його зі святами та днем народження. За інформацією органу ДВС, починаючи з 13.12.2006 року сплата аліментів ОСОБА_2 здійснювалась невчасно. Крім того, відповідач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягуваних аліментів. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.03.2019 року його позовні вимоги були задоволені.

25.11.2019 року у службі у справах дітей відбулась спільна зустріч батьків ОСОБА_3 . ОСОБА_2 пояснив, що хотів би спілкуватись з сином, проте матір дитини чинить йому в цьому перешкоди, однак жодних доказів не навів, в органи опіки та піклування або до суду з цього приводу не звертався. ОСОБА_2 заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. ОСОБА_1 повідомила, що не перешкоджала батькові у спілкуванні з сином. ОСОБА_2 не брав участі у виховані ОСОБА_3 тому, що не проявляв ніякої ініціативи. Неповнолітній ОСОБА_3 звернувся у службу у справах дітей та надав пояснення щодо доцільності позбавлення батьківських прав його батька, вказавши, що останній не бере ніякої участі у його житті, не допомагає матеріально. А при випадкових зустрічах у місті ОСОБА_2 робить вигляд, що не помічає сина.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи інтереси дитини та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, служба у справах дітей вважає за доцільне просити суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 41).

Даний висновок Служби у справах дітей Луцької міської ради суд вважає обґрунтованим.

У рішенні від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України», заява №31111/04, Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Так, допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив суду, що з моменту розірвання шлюбу між його батьками він бачив свого батька лише один раз випадково, проте останній його не впізнав, оскільки не знає як він виглядає. Відповідач ОСОБА_2 ніколи не цікавився його успіхами та колом інтересів, не відвідував та не телефонував йому, ніколи не проводив з ним час та відпочинок. Відповідача, як свого батька, він не сприймає та будь-яких почуттів до нього немає. Між ним та ОСОБА_2 відсутній будь-який емоційний зв`язок. На позбавленні відповідача батьківських прав відносно себе наполягає.

Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно.

Однак, відповідач, проживаючи окремо від дитини не виконує належним чином свої батьківські обов`язки без поважних та обґрунтованих причин.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На переконання суду, між неповнолітнім ОСОБА_3 та його батьком - відповідачем ОСОБА_2 втрачено психологічний та духовний контакт, який, на думку суду, було втрачено з вини відповідача через пасивне відношення останнього до своїх батьківських прав та виконання батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не піклувався про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, не спілкувався з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу та не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і його подальшого життя.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З вищевикладеного слідує, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 840,80 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 164, 166 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення у повному обсязі складено 21 січня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Рудська С.М.