Номер провадження: 22-ц/813/3061/21
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Бузовського В.В., повний текст ухвали складений 15 вересня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, в якому просив скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року.

В обґрунтування свого клопотання зазначив, що в провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року була задоволена заява позивача про забезпечення позову та накладений арешт на 23/1000 частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що складає квартиру АДРЕСА_2 .

02 жовтня 2018 року судом було ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволені позову повністю.

31 жовтня 2019 року постановою Одеського апеляційного суду рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2018 року залишено без змін.

Заявник вважає, що оскільки підстави для забезпечення позову відпали просив скасувати заходи забезпечення позову.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року, а саме скасований арешт з 23/1000 часток в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_3 (реєстраційний номером об`єкту нерухомого майна: 1).

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу суду про скасування заходів забезпечення позову скасувати, у задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що заходи забезпечення позову були скасовані судом передчасно, оскільки судом першої інстанції було проігноровано те, що ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2019 року було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення районного суду та постанову апеляційного суду, а також вищевказана справа була витребувана Верховним Судом.

Відзиву до суду надано не було.

Сторони про розгляд справи на 13 січня 2021 року були сповіщені належним чином (а.с. 112-115 т. 2).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких не надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (18 січня 2021 року).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягаєзадоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скасовуючи заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року, суд першої інстанції виходив з положень ст. 158 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року накладено арешт на 23/1000 частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_3 (реєстраційний номером об`єкту нерухомого майна: 1).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2018 року залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з ч.4 ст.158 ЦПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ч.9 ст.158 ЦПК України).

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що у випадку ухвалення судом рішення про відмову в позові, суд може з власної ініціативи одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. При цьому закон не містить імперативної заборони для постановлення ухвали про скасування заходів забезпечення позову до набранням рішенням суду про відмову в позові законної сили.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року, відповідно до положень ч.9 ст. 158 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що заходи забезпечення позову були скасовані судом передчасно, оскільки судом першої інстанції було проігноровано те, що ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2019 року було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення районного суду та постанову апеляційного суду, а також вищевказана справа була витребувана Верховним Судом, колегія суддів вважає безпідставними у відповідності до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, оскільки рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін апеляційним судом, ОСОБА_1 у задоволені позову було відмовлено.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу, що за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 15 жовтня 2020 року Верховним Судом ухваленапостанова, якою касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2018 року та постанова Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року залишені без змін.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішенняскладений 18 cічня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л. Г. Ващенко

______________________________________ С.М. Сегеда