Справа № 357/7090/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Кошель Б. І.

при секретарі Тодосієнко О. А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 6 заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, що заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2018 року задоволено позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.03.2014 року, що становить 86 481 грн. 65 коп. На виконання вказаного рішення позивачу видано виконавчий лист. 08 лютого 2019 року державним виконавцем Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження №58294006 щодо примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. Заявник зазначає, що 06 листопада 2020 року між ним та стягувачем укладено Додаткову угоду №1 щодо внесення змін до кредитного договору від 18.03.2014 року, відповідно до умов якої заборгованість по сплаті відсотків, комісії та пені рішенням банку були прощені, а також встановлено дату остаточного погашення заборгованості заявника перед банком до 07.11.2020 року. Боржником в повній мірі сплачені кошти на користь стягувача, у зв`язку з чим останній 10.11.2020 року видав ОСОБА_1 довідку про відсутність у останнього будь-якої заборгованості перед банком, а тому, заявник вважає, що є підстави визнати вищезазначений виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, з урахуваннями положень ч.2 ст.432 ЦПК України.

Сторони в судове засідання не з`явились, про розгляд заяви повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Однак відповідно до ст. 432 ЦПК України їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Суд, дослідивши заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст. 431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2018 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі. Суд ухвалив: стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.03.2014 року, що становить 86 481 грн. 65 коп. та судовий збір у сумі 1762 грн. 00 коп.

На виконання вказаного рішення 12.12.2018 року позивач отримав виконавчий лист.

Судом також встановлено, що у Білоцерківському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження, яке зареєстроване в автоматизованій системі виконавчих проваджень за № 58294006, з примусового виконання виконавчого листа №2/357/2804/18, виданого 03.12.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» боргу у сумі 88 243 грн. 65 коп.

25.06.2019 року державним виконавцем в рамках даного виконавчого провадження було винесено постанову звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

06 листопада 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 з метою створення сприятливих умов для виконання кредитного договору №SAMDNWFC2 від 18.03.2014 року уклали додаткову угоду №1, відповідно до якої сторони узгодили про зменшення заборгованості в частині заборгованості по сплаті відсотків на 0,00 грн., по сплаті комісії на 0,00 грн., пені на 3067,57 грн. Вказані суми за рішенням Банку прощені. П. 1.2 Додаткової угоди встановлено суму заборгованості за Договором у розмірі 8 800,00 грн., що складає заборгованість за основним боргом 1974,54 грн. , відсотками 6825,46 грн., комісії 0,00 грн., пені 0,00 грн.

Відповідно до п. 1.3. дата остаточного погашення заборгованості за Договором, визначеної у п. 1.2 даної Додаткової угоди, становить 07.11.2020 року.

Наразі, визначена Додатковою угодою сума боргу заявником погашена, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 10.11.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підставами для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є:

- якщо його було видано помилково;

- якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

- з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Обґрунтовуючи наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 покликається на те, що рішення суду виконано в добровільному порядку в повному обсязі, заборгованість за кредитним договором №SAMDNWFC2 від 18.03.2014 року погашена, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про відсутність у останнього будь-якої заборгованості.

Водночас, заявник не надав доказів, які б підтверджували сплату ним заборгованості на користь стягувача до моменту відкриття виконавчого провадження, або ж до моменту отримання заявником постанови про відкриття виконавчого провадження, всупереч приписів ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

При цьому, з встановлених судом обставин вбачається, що боржник ОСОБА_1 сплатив заборгованість стягувачу після відкриття виконавчого провадження та початку примусового виконання виконавчого листа.

Так, пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що виконання в повному обсязі визначеного судовим рішенням обов`язку в ході виконавчого провадження є підставою для закінчення такого виконавчого провадження.

При цьому суд зауважує, що Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає надання боржнику строку на добровільне виконання рішення суду з моменту відкриття виконавчого провадження, а тому, добровільне виконання виконавчого документа можливе лише до моменту відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

З огляду на викладене, в поданій заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник фактично ставить питання не про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а про скасування постанови про стягнення з нього виконавчого збору, з огляду на добровільне, на погляд заявника, виконання виконавчого документа по сплаті заборгованості на користь стягувача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 , оскільки фактично вказана заборгованість була сплачена вже після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем та вчинення ним відповідних примусових заходів, що спрямовані на примусове стягнення заборгованості.

Інших передбачених частиною 2 статті 432 Цивільного процесуального кодексу України підстав для визнання виконавчого листа №357/7090/18 таким, що не підлягає виконанню, суду не надано, та судом таких обставин не встановлено.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель