Справа № 443/1872/20 Головуючий у 1 інстанції: Сливка С.І.
Провадження № 22-ц/811/2139/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шандри М.М.

суддів Левика Я.А., Савуляка Р.В.,

розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 11 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 в її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 890 грн щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення донькою повноліття.

Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у вихованні їх дочки. Стверджує, що донька знаходиться на її повному утриманні.

У подальшому 05.03.2021 позовні вимоги уточнила та просила суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 11 травня 2021 року позов задоволено.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.12.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

Вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним з`ясуванням обставин справи.

Стверджує, що суд дійшов помилкового висновку про те, що він не заперечує проти задоволення уточнених позовних вимог. Зазначає, що не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмір 890 грн і вважав, що саме ці позовні вимоги визнає, з стягненням аліментів у виді ј всіх його доходів (уточнені позовні вимоги) він категорично не погоджувався та заперечує.

Ураховуючи його матеріальний стан, наявність у нього ще однієї дитини, просить змінити рішення суду та стягувати аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.12.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

28.07.2021 позивач подала клопотання та копії паспорта і рішення суду про розірвання шлюбу, з яких вбачається, що шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу позивачці відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Також позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, зазначила, що твердження апелянта про те, що він не знав про збільшення позовних вимог не відповідає дійсності.

Зазначає, що під час розгляду справи у районному суді відповідач не долучив жодних доказів на підтвердження факту хвороби та необхідності лікування, а тому просить суд зазначені докази не брати до уваги. Враховуючи, що донька хворіє, має проблеми зі здоров`ям, відповідач матеріальної допомоги не надає, просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 (а.с.8).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Жидачівського районного суду львівської області від 05.04.2021.

Донька ОСОБА_4 зареєстрована та проживає разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка про реєстрацію Жидачівської міської ради №55 від 05.05.2018 (а.с.10).

Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2ст. 77 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції враховує вищевказані обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів згідно вимог ст. 182 СК України.

Також апеляційний суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, основним критерієм визначення судом розміру аліментів на дитину має бути достатність аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи наведені вище норми матеріального права, потреби дитини та стан її здоров`я, а також дані про відповідача, який є працездатною особою 1994 року народження, оцінивши обставини, які мають істотне значення, у їх сукупності, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, відповідальність за забезпечення умов її життя, необхідних для розвитку, виходячи з принципів розумності, справедливості, законності, верховенства права, апеляційний суд доходить висновку, що визначений судом розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідачем не доведено існування обставин, за яких він не може сплачувати аліменти у присудженому судом розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що визнаючи позов апелянт не розумів та не знав, що позовні вимоги було уточнено, колегією суддів не приймаються, оскільки з звукозапису судового засідання від 11.05.2021 встановлено, що суд оголосив відповідачу уточнені позовні вимоги і відповідач їх визнав.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Таким чином, нормами процесуального закону передбачено можливість подання доказів, на які посилається апелянт, в судове засідання районного суду. Відповідач не подав до суду першої інстанції зазначених доказів у встановлений процесуальним Законом строк і апеляційна скарга не містить обґрунтувань щодо неможливості подання вказаних доказів своєчасно, а тому, зазначені обставини та докази не можуть бути враховані апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2021.

Головуючий

Судді