Єдиний унікальний номер 234/599/20
Номер провадження 22-ц/804/445/21
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.

суддів Новікової Г.В., Хейло Я.В.

за участі секретаря судового засідання Ротар Я.Б.,

розглянувши відкрито в залі судових засідань Донецького апеляційного суду в м. Бахмут справу що виникла з цивільних правовідносин за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_3 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 30 листопада 2020 року (головуючий у суді 1 інстанції Сухоручко Ю.О.),

В С Т А Н О В И В:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій виклав вимоги про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову заявник посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина після смерті матері ОСОБА_4 на спадкове майно, квартиру АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_1 отримав разом із спадкодавцем, приватизував та в якій постійно проживав із спадкодавцем з 1970 року. Пропуск строку для прийняття спадщини, заявник пов`язував з тим, що з 1979 року через травму голови він є інвалідом 1 групи, та з того часу перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом шизофренія і з 12 квітня 2012 року по травень 2019 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Краматорській міській психіатричній лікарні, куди його помістили за заявою відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 30 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, підставою для цього стало рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 серпня 2020 року яким ОСОБА_1 строком на два роки визнано недієздатним, над ним встановлено опіку та визначено опікуна ОСОБА_5 . Правові підстави для залишення позову без розгляду суд вбачав у пункті 1 частини першої статті 257 ЦПК України за змістом якого суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

З ухвалою суду не погодився позивач, представник якого в апеляційній скарзі просив ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Незаконність ухвали суду, на думку заявника, полягала в тому, що звертаючись до суду за захистом своїх порушених прав ОСОБА_1 діяв у межах і в спосіб, встановлений цивільним законодавством та на момент звернення до суду він був дієздатною особою, повноваження якої було підтверджено належним чином, згідно інформації з органу опіки та піклування та Краматорської міської психіатричної лікарні.

Інша вимога апеляційної скарги заявником зводилась до того, що залишення позову без розгляду перешкоджає доступу до суду та ОСОБА_1 фактично відмовлено у правосудді.

На час розгляду справи відзив не надходив.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту ухвали, яка оскаржена, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватись перевірка судового рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, за відсутності позивача та його представника, від яких надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі, також за відсутності відповідача та її представника повідомлених про час та місце судового розгляду належним чином про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_4 /свідоцтво про смерть а.с.14/.

На час відкриття спадщини по місцю проживання спадкодавця в квартирі АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_1 /довідка а.с.16/.

Станом на 16 вересня 2019 року в квартирі АДРЕСА_1 вже було зареєстровано 2 осіб: ОСОБА_1 та племінницю ОСОБА_2 /а.с.9/.

Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Психіатрична лікарня м. Краматорська» ОСОБА_1 в період з 12 квітня 2012 року по 20 квітня 2019 року лікувався в лікарні, та навіть в тих випадках коли стан хворого поліпшувався та його виписували із стаціонару і він повертався в квартиру АДРЕСА_1 , через те що останній не приймав підтримуюче лікування, його стан швидко погіршувався і його повторно госпіталізували до лікарні /а.с.11/.

Згідно посвідчення НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 23 травня 2019 року отримує пенсію по інвалідності та має першу групу інвалідності /а.с.6, а.с.7 довідка МСЕК/.

Суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без розгляду, виходив з того, що з часу постановлення рішення суду позивача визнано недієздатним та він не може бути стороною у справі і від його імені та в його інтересах може діяти опікун ОСОБА_5 .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права.

Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: "Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи ... незалежним і безстороннім судом ..., який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У розумінні норм процесуального права України особа визначивши свої права, реалізує їх за своїм розсудом та розпорядження своїми правами являється одним із основоположних принципів судочинства.

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно може підлягати законним обмеженням, внаслідок дії закону, зокрема норм процесуального права, однак на час звернення до суду заявник дотримався вимог процесуального закону щодо форми та змісту позову, також мав необхідний обсяг процесуальної дієздатності.

ОСОБА_1 беззаперечно мав можливість для звернення до суду за захистом порушеного права з позовом та на час звернення останнього до суду не існувало жодних обставин які би об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для подання позову.

У даній справі сторони не заперечували обставин того, що позивача визнано недієздатним за рішенням суду в той час коли провадження у справі за позовом ОСОБА_1 вже було відкрито та відбувався розгляд справи.

Відповідно до частини 1 статті 47 ЦПК України цивільна процесуальна дієздатність це здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді.

Під доступом до правосуддя за стандартами Європейського суду з прав людини є здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

За змістом частини 1 статті 59 ЦПК України права, свободи та інтереси недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні опікуни чи інші особи, визначені законом.

Суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що на момент звернення до суду з позовом 15 січня 2020 року, ОСОБА_1 мав повну цивільну процесуальну дієздатність та дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду через те, що позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Таким чином, суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позов ОСОБА_2 фактично позбавив позивача права на справедливий та своєчасний розгляд справи за його позовною заявою та практично обмежив доступ до правосуддя.

Отже доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, оскільки порушення процесуальних норм призвело до необґрунтованого припинення розгляду позову та створення перешкод для захисту порушених прав позивача у спосіб передбачений законом.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм процесуального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції не виконав вимоги закону про законність рішення суду та саме порушення норм процесуального права дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до цього суду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 30 листопада 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 січня 2021 року.

Судді: