КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-3809/09 Головуючий у І інстанції Полівод С.В.
Провадження №22-ц/824/2788/2021 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Гагарінського районного суду м. Севастополя від 23 грудня 2009 року про забезпечення позову у справі за позовом ВАТ «ВТБ Банк» в особі Севастопольської філії ВАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Гагарінського районного суду міста Севастополя від 23 грудня 2009 року задоволено заяву ВАТ «ВТБ Банк» в особі Севастопольської філії ВАТ «ВТБ Банк» про забезпечення позову. Встановлено тимчасове обмеження відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України та заборонено ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: НОМЕР_1 , виданий Г/К Росії, Сімферополь, 18.11.2003 року, Свідоцтво на постійне проживання в Україні НОМЕР_2 від 30.07.2005, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , Паспорт: НОМЕР_4 , виданий Балаклавським РВ УМВС України в м. Севастополі, 23.01.2004 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) виїзд за межі України до виконання ними своїх зобов`язань перед ВАТ «ВТБ Банк».

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, у березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, зазначивши, що про дане судове провадження йому стало відомо у лютому 2020 року при перетині кордону України. Згідно з відповіддю Державної прикордонної служби України від 03.03.2020 року його проінформовано про те, що станом на 02.03.2020 в органах охорони державного кордону Державної прикордонної служби України виконується вищевказана ухвала. Тоді ж до відповіді було долучено копію даної ухвали.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що суперечить положенням ст. ст. 151-153 ЦПК України, оскільки перелік заходів забезпечення позову, визначений чинним процесуальним законодавством, в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали, не передбачав такого виду забезпечення позову, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.07.2020 року визначено Голосіївський районний суд м. Києва для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у справі за позовом ВАТ «ВТБ Банк» в особі Севастопольської філії ВАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором для забезпечення подальшого розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Гагарінського районного суду міста Севастополя від 23 грудня 2009 року у вказаній справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.11.2020 року відновлено втрачене судове провадження у справі №2-3809/09 за позовом ВАТ «ВТБ Банк» в особі Севастопольської філії ВАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині змісту ухвали Гагарінського районного суду міста Севастополя від 23 грудня 2009 року про забезпечення позову.

14.07.2021 року до Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Гагарінського районного суду міста Севастополя від 23 грудня 2009 року.

Посилаючись на незаконність вказаної ухвали суду, представник відповідача зазначає, що в цивільному процесі на момент ухвалення оскаржуваної ухвали була відсутня норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151-153 ЦПК України застосувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України.

07.09.2021 року ухвалами Київського апеляційного суду відкрито провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Гагарінського районного суду міста Севастополя від 23 грудня 2009 року.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час ті місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову ухвалою від 23.12.2009 року, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, а також беручи до уваги ціну позову, вважав за можливе встановити тимчасове обмеження відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України та заборонити відповідачам виїзд за межі України до виконання ними своїх зобов`язань перед ВАТ «ВТБ Банк».

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками, виходячи із наступного.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України (в редакції станом на час ухвалення оскаржуваного судового рішення).

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін "суд встановлений законом" поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року та "Лавентс проти Латвії" від 7 листопада 2002 року).

Повноваження судів першої інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України (в редакції станом на 23.12.2009 року) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову .

Перелік заходів забезпечення позову визначено в ст. 152 ЦПК України (в редакції станом на 23.12.2009 року).

Серед видів такого забезпечення ст. 152 ЦПК України не передбачала вжиття судом тимчасового обмеження особи у виїзді за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".

Стаття 6 цього Закону (в редакції станом на час оскаржуваного судового рішення) передбачала, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Таким чином, ураховуючи, що в Цивільному процесуальному кодексі України на час постановлення оскаржуваної ухвали суду була відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст. ст. 151-153 ЦПК України, застосувати такий захід забезпечення позову як тимчасове обмеження у виїзді за межі України у зв`язку з порушенням у суді цивільної справи, слід дійти висновку про те, що Гагарінський районний суд міста Севастополя застосував зазначений спосіб забезпечення позову з порушенням норм Цивільного процесуального кодексу України виходячи за межі своїх процесуальних повноважень.

Порушення судом зазначених вимог є порушенням принципу верховенства права, проголошеного Конституцією України, та вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо вирішення справи судом, встановленим законом, оскільки ухвала про забезпечення позову прийнята судом поза межами його компетенції, тому в розумінні цих норм не можна визнати, що ухвала постановлена "судом, встановленим законом".

Відтак, ураховуючи те, що основним принципом судочинства, закріпленим Конституцією України, є законність і що суд, здійснюючи правосуддя, на засадах верховенства права забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів суспільства і держави, при постановленні зазначеної ухвали суд діяв всупереч нормам процесуального законодавства та поза межами своїх процесуальних повноважень, відтак така ухвала підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України (в редакції на час апеляційного перегляду справи), суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, доводи апеляційних скарг щодо невідповідності оскаржуваної ухвали вимогам процесуального законодавства знайшли своє підтвердження, що у відповідності до положень статті 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Гагарінського районного суду м. Севастополя від 23 грудня 2009 року про забезпечення позову.

В задоволенні заяви ВАТ «ВТБ Банк» в особі Севастопольської філії ВАТ «ВТБ Банк»про забезпечення позову про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 18 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Ігнатченко Н.В.