Справа №515/1726/20
Провадження №2/515/131/21
Татарбунарський районний суд Одеської області
12 листопада 2021 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Тимошенка С.В.
за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.
представника позивача - адвоката Ковпака О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області в по- рядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області
про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,
В С Т А Н О В И В:
16 грудня 2020 року ОСОБА_2 в особі свого представника - адвоката Ковпака О.В. зве- рнувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, посилаючись на наступні обставини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось право на земельну частку (пай) розміром 3,93 в умовних кадастрових гектарах із земель колишньої агро- фірми «Шагани», згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 017392 від 16. 10.1996 р. Він, як спадкоємець першої черги за законом, після смерті спадкодавця звернувся до но- таріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , була відкрита спад- кова справа 344/2005 від 20.12.1997 р. Однак оригінал правовстановлюючого документу відсутній, вочевидь він був втрачений спадкодавцем ще за життя. Про його втрату була опублікована об`ява в газеті "Татарбунарський вісник». Зважаючи на те, що успадкувати право на земельну частку (пай) у нотаріальному порядку не було можливості, просив визнати за ним право на спадкове майно.
20 січня 2021 року ОСОБА_2 - позивач у справі, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 22.01.2021 р. В порядку правонаступництва до суду звернувся син померлого - ОСОБА_1 . На теперішній час оформити свої спадкові права на земельну частку (пай) він не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на зе- мельну частку. За таких обставин просив визнати за ним право на земельну частку (пай), яка зали- шалася після його дідуся ОСОБА_3 .
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розгля- нути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.45).
Лиманська сільська рада у судове засідання свого уповноваженого представника не направила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином (а.с.44). Про причини неявки представника не повідомила, заяв та клопотань не надала.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача, враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішен- ня, у відповідності до ст.ст.280-282 ЦПК України.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється.
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Ко- дексом випадках.
В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по су- ті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД за № 017392 від 16.10.1996 р. (а. с.6), ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) розміром 3.93 в умовних кадаст- рових гектарах, яка перебувала у колективній власності агрофірма «Шагани».
Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.5) підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Приморське Татарбунарського району Оде- ської області.
Як слідує з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та копії паспорту НОМЕР_4 (а.с.7, 8)), ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_1, його батьками зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
З довідки виконавчого комітету Приморської сільської ради від 11.07.2018 р. (а.с.10) вбачаєть- ся, що ОСОБА_3 на день своєї смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований та про- живав разом зі своїм сином ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане також підтверджується випискою з книги погосподар- ського обліку за 1997 р. за № 622 від 10.07.2018 р. (а.с.11).
З інформаційного листа за № 27/121-20 від 12.02.2020 р. відділу Держегеокадастру у Татарбуна- рському районі Одеської області Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (а.с. 12) вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 017392, виданого Татарбунарською райдержадміні- страцією на ім`я ОСОБА_3 від 16.10.1996 р., не видавався.
Відмова нотаріуса (а.с.13) свідчить про неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 (спадкова справа № 344/2005) з причи- ни відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успадковане майно - земельну ча- стку (пай).
Газета "Татарбунарский вестник" містила оголошення про недійсність сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД № 017392 від 16.10.1996 р., виданого на ім`я ОСОБА_3 , що видно з її копії (а.с.14).
Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.23) підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в АДРЕСА_1.
Згідно копій: паспорту НОМЕР_5 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 (а.с.30, 32), ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в АДРЕСА_1, його батьком зазначений ОСОБА_2 .
В силу ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
У відповідності до ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні ві дносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Згідно п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України зас- тосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних ві- дносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодек- су застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Таким чином, до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство, чинне на час ві дкриття спадщини. Оскільки спадщина по даній справі відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_3 - в день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , діяв ЦК УРСР (1963 року), зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення спірних правовідносин.
Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоє- мець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийня- та спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкрит- тя спадщини міститься в правилі ст.525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є де- нь смерті спадкодавця.
Згідно ч.ч.1,2 ст.549 ЦК УРСР (1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину.
Відповідно до ч.1 ст.529 (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями пер- шої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) по- мерлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
В силу ст.550 ЦК УРСР, якщо спадкоємець в установлений ст.549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питан- ня не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно за наявності інших спадкоємців і спору між ними (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 р. (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивіль- них і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду циві- льних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність можливості реалізувати ОСОБА_1 спадкові права після смерті батька, який фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Отже, за ОСОБА_1 має бути визнано право на земельну частку (пай) розміром 3,93 в умовних кадастрових гектарах, що залишилася після смерті ОСОБА_3 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-81, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК Укра- їни, ст.ст.529, 548, 549, 550 ЦК України (в ред.1963 р.), ст.ст. 15, 16, 392 ЦК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в с.Примор- ське Татарбунарського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , право на зе- мельну частку (пай) розміром 3,93 в умовних кадастрових гектарах із земель колишньої агрофірми «Шагани», згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 017392, зареєстрова- ного в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) №140 від 16.10.1996 р. на ім`я ОСОБА_3 .
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його про голошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відпові- дача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеля- ційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Тимошенко