Справа № 761/1045/21
Провадження № 2/761/5521/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Рибак М.А., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ДК «Національне виробничо-аграрне об`єднання «Масандра», Міністерства аграрної політики та продовольства України, товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Ресурс», третя особа Державна фіскальна служба України, Міністерство соціальної політики України про визнання припиненими трудових відносин, виплату компенсації та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до ДК «Національне виробничо-аграрне об`єднання «Масандра», Міністерства аграрної політики та продовольства України, товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Ресурс», третя особа Державна фіскальна служба України, Міністерство соціальної політики України про визнання припиненими трудових відносин, виплату компенсації та стягнення моральної шкоди.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд: стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату у розмірі 362400 грн., компенсацію у розмірі 40684,47 грн. та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, у позовній заяві позивач вказує, що він є звільненим від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі: у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16, зазначено, що стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Тому за подання позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (затримки виконання рішення) позивачі не звільняються від сплати судового збору, оскільки це є компенсація за порушені права, а не заробітна плата.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі № 243/9232/17, від 04.04.2018 у справі 428/8353/17, від 18.04.2018 року у справі № 398/1244/15-ц.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, окрім вимоги про стягнення заробітної плати, позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Таким чином позивачем заявлено дві вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір», платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Законом України «Про судовий збір»).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру, поданою фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору із позовних заяв, які подаються до суду фізичною особою, немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, виходячи з положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивачу необхідно сплатити судовий збір 908,00 грн. за вимогу майнового характеру про стягнення компенсації та судовий збір 908,00 грн. за вимогу немайнового характеру, та надати до суду документ, який би підтверджував сплату судового збору з урахування вимог ч.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлені вимоги лише до відповідача ДК «Національне виробничо-аграрне об`єднання «Масандра» та ТОВ«ТД Ресурс», в той час як у позові відсутні вимоги до Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Враховуючи вищевикладене позивачу слід уточнити зміст позовних вимог.

У відповідності з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 259, 260 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ДК «Національне виробничо-аграрне об`єднання «Масандра», Міністерства аграрної політики та продовольства України, товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Ресурс», третя особа Державна фіскальна служба України, Міністерство соціальної політики України про визнання припиненими трудових відносин, виплату компенсації та стягнення моральної шкоди - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків терміном 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. РИБАК