ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6051/21 Справа № 200/9663/19 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В.І. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі - ПрАТ "СК "Арсенал Страхування") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як володільця транспортного засобу «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 була застрахована ними згідно договору від 16 жовтня 2015 року. 26 серпня 2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_2 , який керував застрахованим транспортним засобом, ОСОБА_3 , яка керувала транспортним засобом, який належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який керував транспортним засобом, який належить ПП «Завод Металомонтаж». Винним у вказані ДТП визнано відповідача. Ними відшкодовано завдану відповідачем шкоду на загальну суму 45 681, 59 грн, у зв`язку з тим, що відповідач під час здійснення ДТП керував транспортним засобом без водійського посвідчення, просили стягнути з ОСОБА_1 борг в розмірі 45 681, 59 грн, а також стягнути судовий збір.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі (а.с. 102-103).

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ними доведені заявлені позовні вимоги, оскільки відповідач керував транспортним засобом без водійського посвідчення. (а.с. 109-112).

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 45 681, 59 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 16 жовтня 2015 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_6 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AE/5570462, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди внаслідок експлуатації транспортного засобу «Мercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_2 .

26 серпня 2016 року в м. Дніпропетровську, на вул. Гопнер, 3, сталася ДТП за участю ТЗ «Меrcedes-Benz», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , транспортного засобу «Тоуota Prado», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , що належить ОСОБА_8 та транспортного засобу «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 , що належить ПП «Завод Металомонтаж».

Постановою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2016 року винним у вказаній ДТП визнано ОСОБА_1 .

Згідно рахунку-фактури N3Н-000000085 від 30 серпня 2016 року, наданого ФОП ОСОБА_9 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_4 становить 41 261, 59 грн.

Згідно рахунків №672 та №2341 від 06 вересня 2016 року, наданих ПП «Аеліта», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тоуota Prado», номерний знак НОМЕР_3 становить 6 420 грн.

Згідно свідоцтв про реєстрацію ТЗ "Тоуota Prado", номерний знак НОМЕР_3 належить ОСОБА_10 , ТЗ «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_4 ПП «Металомонтаж».

Згідно платіжних доручень від 14 вересня 2016 року та від 15 вересня 2019 року позивачем перераховано ПП «Металомонтаж» 40 261, 59 грн. та ОСОБА_4 5 420 грн.

До позову долучено претензію позивача до відповідача на суму 45 681, 92 грн, проте доказів її надіслання відповідачу не долучено.

Постановою поліцейського від 26 серпня 2016 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, за керування ТЗ «Мercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_2 не маючи при собі посвідчення водія.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Згідност. 979 ЦК Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає страховим випадком подію, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно дост. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Верховний Суд зазначив про те, що «відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов».

Відповідно до пп.б п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною ч.2 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підтвердження факту керування відповідачем Зіміним ТЗ без права на керування позивач долучає постанову про притягнення відповідача до відповідальності від 26.08.2019 (а.с. ).

Проте згідно вказаної постанови відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, якою передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що пп.б п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стосується випадків коли водій не має права керувати ТЗ, за що адміністративна відповідальність передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.

Такий пункт не стосується випадків, коли водій мав право на керування ТЗ, проте не мав при собі документа, який посвідчує таке право посвідчення водія (правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП).

Закон України «Про страхування» містить таке поняття як страховий ризик, який підлягає оцінці як під час укладення договору страхування так і під час його виконання і впливає як на укладення договору так і на рішення про виплату страхового відшкодування.

Норми ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пов`язують право страховика на регресну вимогу із діями страхувальника, які збільшують ризик настання ДТП, зокрема: керування ТЗ у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; до особи, яка заподіяла шкоду навмисно.

За приписами Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами посвідченням водія, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в територіальних сервісних центрах МВС.

Особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Відтак, якщо особа не отримала посвідчення водія, ризик ДТП під час її водіння є значно вищий, адже її стан здоров`я, знання ПДР та вміння керувати є непідтвердженими.

Коли ж особа, яка має посвідчення водія, керує ТЗ без відповідного документу, відповідний ризик не змінюється. Тобто така обставина не впливає на оцінку страхового ризику, доводи апеляційної скарги даних висновків не спростовують.

Інші доводи скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

При цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров