Провадження № 2/641/327/2021 Справа № 641/6318/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Музиченко В.О.

при секретарі - Думчиковій В.В.

справа №641/6318/20

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання четвертої черги спадкоємцем, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визнання права власності на спадкове майно, відповідно до якого позивач просить встановити факт, що ОСОБА_3 проживав однією сім`єю з ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_2 з травня 2014 року до дня її смерті, визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_3 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_5 являється його двоюрідною тіткою, його баба ОСОБА_6 та мати ОСОБА_5 - ОСОБА_7 були рідними сестрами. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_8 та була зареєстрована в АДРЕСА_4 . Після смерті чоловіка ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , через 2 роки ОСОБА_5 переїхала в будинок АДРЕСА_2 , який вона успадкувала від батька та постійно проживала у цьому будинку до самої своєї смерті. ОСОБА_5 дітей та інших родичів, крім нього та його сина, не мала, та вони були однією сім`єю. Вона мала дуже похилий вік, потребувала догляду, догляду також потребував будинок та прибудинкова територія. Він допомагав їй завжди. У травні 2014 р. він остаточно переселився до будинку АДРЕСА_2 до ОСОБА_5 та став постійно проживати з нею однією сім`єю. У них був спільний бюджет, вони вели спільне господарство. Він її доглядав, викликав лікаря додому, возив до різних медичних установ, купував ліки, продукти, доглядав будинок та садибу. У нього була на руках її банківська карта, він знав код доступу та отримував її пенсію. Останні три роки перед смертю, а саме з 2017 р. стан здоров`я ОСОБА_5 значно погіршився, вона не могла вийти навіть з будинку. Він повністю доглядав її, годував, мив, готував їжу, купував усе необхідне, викликав лікаря, прибирав у будинку та надворі, прав її речі. З 1995 року ОСОБА_5 ніколи не проживала у квартирі АДРЕСА_3 , але була там зареєстрована до своєї смерті. З 1995 р. ОСОБА_5 стала постійно здавати належну їй квартиру АДРЕСА_3 різним квартирантам та отримувати від них орендну плату. Приблизно у 2004 р. ОСОБА_5 здала в оренду квартиру АДРЕСА_3 відповідачу ОСОБА_4 з сім`єю. ОСОБА_4 сплачувала комунальні платежі та орендну плату. ОСОБА_4 з сім`єю проживає у квартирі до цього часу. Після смерті ОСОБА_5 у шестимісячний термін він як спадкоємець за законом четвертої черги звернувся з заявою про прийняття спадщини до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори. Він та його син звернулися до квартирантки відповідача ОСОБА_4 з питанням продовження оренди квартири та отримання від неї орендної плати. Відповідач ОСОБА_4 обманним шляхом, нібито для того, щоб переконатися у смерті ОСОБА_5 та що саме вона була власником отримала від них на її вайбер копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 та копії правовстановлюючих документів. Після цього квартирантка ОСОБА_4 звернулася з заявою про прийняття спадщини до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори. Він спільно та постійно проживав разом зі спадкодавцем та більш ніж 5 років, а саме з травня 2014 р. до дня смерті спадкодавця ОСОБА_5 21.05.2020 р., просить встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем та визнати за ним право власності на її майно- житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_3 .

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.08.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

03.09.2020 року ОСОБА_4 подано зустрічну позовну заяву про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_4 у своєму позові посилається на те, що з 2003 р. вона проживала спільно з ОСОБА_5 у її квартирі по АДРЕСА_4 до дня смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона приймала участь у житті ОСОБА_5 як донька, а саме- допомагала їй матеріально, купувала одяг, предмети домашнього вжитку, лікувала тощо. З часом ОСОБА_5 стала безпорадною, вона не могла самостійно забезпечувати умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Такий догляд здійснювала ОСОБА_4 по день смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_4 також робила ремонт у квартирі у 2003 р., купувала будівельні матеріали, сантехніку, металопластикові вікна тощо. ОСОБА_4 посилається на те, що спільно постійно проживала разом з ОСОБА_5 на протязі останніх 17 років до дня її смерті та просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем та визнати її спадкоємцем четвертої черги.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_4 та об`єднано його з первісним позовом.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 року витребувані докази.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 року до матеріалів справи долучені докази.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 року в судове засідання викликані свідки.

23.12.2020 року позивач ОСОБА_3 подав відзив на зустрічний позов в якому зазначив, що ОСОБА_4 ніколи не проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 та не могла проживати, оскільки ОСОБА_4 як квартирантка проживала у квартирі АДРЕСА_3 , а ОСОБА_5 . З 1995 р. постійно проживала по АДРЕСА_2 до самої своєї смерті. Померла вона також у будинку АДРЕСА_2 , та ця відмітка є у лікарському свідоцтві про смерть, яке отримував ОСОБА_3 . Він поховав ОСОБА_5 ОСОБА_4 на похоронах та поминках не було.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.02.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.11.2021 року поновлено судовий розгляд по справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, первісний позов підтримала, проти зустрічного позову заперечувала.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що ОСОБА_5 його двоюрідна тітка, він завжди їй допомагав. З травня 2014 року її стан здоров`я погіршився та він став постійно проживати з нею за адресою: АДРЕСА_2 . Вони мали спільний бюджет та побут. ОСОБА_4 знімала належну ОСОБА_5 квартиру за що платила орендну плату, родинних відносин між ними не було. Просив у задоволенні зустрічного позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача проти первісного позову заперечував, зустрічний позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечувала, зустрічний позов підтримала та пояснила, що з 2003 року стала постійно проживати разом з ОСОБА_5 у її квартирі по АДРЕСА_4 . Вони проживали однією сім`єю, ОСОБА_4 допомагала ОСОБА_5 щомісяця, про що вони обмінювалися розписками. ОСОБА_4 встановила у квартирі пластикові вікна, возила ОСОБА_5 до 13 лікарні та відвідувала її там. У 2018 році ОСОБА_5 переїхала до свого будинку по АДРЕСА_2 та проживала там до самої своєї смерті. ОСОБА_4 відвідувала її, привозила продукти, садила город, ремонтувала забор та дах. Спільного бюджету ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мали.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

ОСОБА_5 є власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.04.1991 р., виданого Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою та квартири АДРЕСА_3 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.11.1994 р. та договору купівлі-продажу від 18.05.1996 р., посвідченого біржею нерухомості та основних фондів «Україна». Право власності зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 являється двоюрідною тіткою позивача ОСОБА_3 , його баба ОСОБА_6 та мати ОСОБА_5 - ОСОБА_7 були рідними сестрами, зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтва про народження (а.с. 11-14).

ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Актом від 27.07.2020 р. за участю мешканців АДРЕСА_2 встановлено, що ОСОБА_5 з 1995 р. постійно проживала в АДРЕСА_2 до самої своєї смерті. Сусіди підтвердили, що ОСОБА_3 постійно з нею проживав однією сім`єю з травня 2014 р. до її смерті, мали спільний бюджет, вели спільне господарство.

Згідно відповіді на запит суду КНП «Міська поліклініка № 19» № 02-426 від 15.10.2020 р. ОСОБА_5 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 спостерігалась у КНП «Міська поліклініка № 19» ХМР з 09.01.2018 р. 04.10.2019 р. уклала декларацію з лікарем терапевтом. Регулярно спостерігалась у терапевта та перебувала на диспансерному обліку з діагнозами ІХС, стабільна стенокардія, постінфарктний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, критичний стеноз аортального клапану, кальциноз мітрального клапану, стеноз, недостатність мітрального клапану, ДЕП з вестибуло-атактичним синдромом. Багаторазово зверталася до лікарів поліклініки, лікувалася амбулаторно та у стаціонарах лікарень. ІНФОРМАЦІЯ_1 констатована смерть на дому.

Між ОСОБА_5 та Південним РОЕ АК Харківобленерго 25.08.2015 р. був укладений договір про користування електричною енергією. У договорі зазначено, що місцем проживання ОСОБА_5 є АДРЕСА_2 .

07.11.2018 р. ПАТ «Харківміськгаз» склав акт про порушення по АДРЕСА_2 , акт підписаний ОСОБА_5 . В акті зняті показання лічильника та демонтований лічильник, склав протокол про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи та акт про виявлення порушення. У договорі про зберігання вузла обліку природного газу від 10.01.2019 р. та акті прийому-передачі вузла обліку газу від 10.01.2019 р. вказана адреса ОСОБА_5 - АДРЕСА_2 . На всіх документах є підпис ОСОБА_5 . Ці акти та інші документи підтверджують, що ОСОБА_5 проживала по АДРЕСА_2 .

Згідно сплачених рахунків за спожитий газ та комунальні послуги ОСОБА_5 вказувала адресу проживання- АДРЕСА_2 .

На виконання ухвали суду, Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою надано відповідь, в якій зазначено, що після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа № 471/2020, 25.05.2020 року з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся племінник спадкодавця ОСОБА_3 . 10.07.2020 року до нотаріальної контори поштою від ОСОБА_4 надійшла заява про прийняття спадщини, справжність підпису на якій нотаріально засвідчена. Інших заяв про прийняття або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_5 нікому не видавалися.

Згідно відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) № 2443/22.2-32 від 25.11.2020 року вбачається, що проведеною перевіркою виявлено актовий запис про шлюб № 594 від 19.09.1981 року, складений Фрунзенським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану на громадянина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відмітка про розірвання шлюбу відсутня у вищевказаному актовому записі про шлюб.

Відповідач ОСОБА_4 надала суду в якості доказів - довідку ОЖБК «Рекорд» від 07.07.2020 р. та акт від 07.07.2020 р., у яких вказано, що ОСОБА_4 проживала разом з ОСОБА_5 з 2003 р. у АДРЕСА_4 .

Однак, згідно довідки ОЖБК «Рекорд» від 23.03.2021 р. вказано, що ОСОБА_5 з 2012 р. у квартирі АДРЕСА_3 не проживала, її ніколи не бачили, факт спільного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 не підтверджують. Довідка ОЖБК «Рекорд» та акт від 07.07.2020 р. не є дійсними, тому що отримані ОСОБА_4 незаконним шляхом, яка ввела в оману керівництво кооперативу та заволоділа документами.

Представник відповідача заперечував проти приєднання вказаної довідки до матеріалів справи, оскільки вона подана суду після закриття підготовчого, однак судом було прийнято рішення про її долучення до матеріалів справи, оскільки зазначена довідка не могла бути поданою за закриття підготовчого судового засідання 18.02.2021 року, так як отримана позивачем лише 23.03.2021 р.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 пояснили, що ОСОБА_5 з 1990-х років постійно проживала у своєму будинку по АДРЕСА_2 , а з травня 2014 р. до її смерті з нею проживав однією сім`єю позивач ОСОБА_3 , вели мали спільний бюджет, вели спільне господарство.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 пояснила, що дійсно ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_4 . З 2003 по 2010 р. вона проживала разом з ОСОБА_5 , а з 2010 р. ОСОБА_5 переїхала у свій будинок. У вказаній квартирі свідок жодного разу не була.

Свідок ОСОБА_15 дала пояснення, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зустрічала у ліфті, у під`їзді по АДРЕСА_5 . ОСОБА_4 розповіла їй, що знімає квартиру, та вони проживають разом. ОСОБА_5 свідок бачила останній раз у 2009-2010 роках, вона ключом відмикала квартиру.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що з 2005 року знайома з ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 . До цього вона від своєї бабусі чула, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 гарні відносини та вони разом проживали. З ОСОБА_5 вона бачилась в під`їзді будинку. Їй відомо, що після смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_4 зі своєю родиною залишилась проживати в квартирі зі своєю родиною.

Аналізуючи показання свідків, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 з 2012-2014 року за адресою: АДРЕСА_4 не проживала, зазначене узгоджується з письмовими доказами справі. Допитані свідки як з боку позивача так і з боку відповідача підтвердили, що ОСОБА_5 в зв`язку з погіршенням стану здоров`я переїхала проживати у приватний будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.1 та 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин та про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя.

Ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Як зазначено в Постанові №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, суд робить висновок, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 дійсно проживали однією сім`єю та вели спільне господарство в АДРЕСА_2 з травня 2014 року до дня смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд відхиляє заперечення представника відповідача, що оскільки позивач знаходиться у зареєстровану шлюбу, то не може бути встановлений факт проживання однією сім`єю з іншою жінкою. Однак суд звертає увагу, що ОСОБА_3 звернувся до суду про встановлення факту сумісного проживання однією родиною не як чоловік та дружина, а як племінник та двоюрідна тітка та факт такого сумісного проживання повністю знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи.

Вимоги викладені у зустрічній позовній заяві свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшли.

Так судом встановлено, що ОСОБА_4 дійсно мешкала в квартирі АДРЕСА_3 з 2003 р., однак ОСОБА_5 за вказаною адресою не проживала з 2009-2014 р.р., що підтверджено наданими в судовому засіданні показаннями свідків, мешканців зазначеного будинку та довідкою ОЖБК «Рекорд» від 23.03.2021 р. Судом достовірно встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 склались договірні відносини, що підтверджуються наданими ОСОБА_4 розписками, з яких вбачається, що ОСОБА_4 сплачувала кошти за користування квартирою та окремо за використану електричну енергію. Дані викладені у особистих записах дають підстави вважати, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не могли бути складені відносини притаманні родинним. За таких обставин надані ОСОБА_4 записи про сплату комунальних послуг не підтверджують, а навпроти спростовують її позовні вимоги, оскільки якби дійсно між нею та померлою ОСОБА_5 склались відносини як доньки та матері, то вказаних записів би не існувало.

Також не є підтвердженням факту родинних відносин здійснення ОСОБА_4 поточного ремонту у квартирі, оскільки як вже зазначено вище судом встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 склались договірні відносини пов`язані з орендою житла, тому замовлення металопластикових вікон могло мати мету виконання умов за вказаним договором.

Дійсно у ОСОБА_5 була заведена медична карта у поліклініці № 11 де зазначена адреса проживання АДРЕСА_4 , однак як вбачається з копії карти, останнє звернення ОСОБА_5 було здійснено 16.04.1999 року.

Також судом була витребувана медична карта ОСОБА_5 з КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 19» в якій зазначено місце проживання ОСОБА_5 - АДРЕСА_2 . Перше звернення датовано 10.01.2018 р., останнім записом ІНФОРМАЦІЯ_1 констатовано смерть ОСОБА_5 .

В лікарському свідоцтві про смерть № 82 від 21.05.2020 року зазначено, що смерть ОСОБА_5 настала вдома за адресою: АДРЕСА_2 .

Також суд звертає увагу та той факт, що довідкою ОЖБК «Рекорд» від 23.03.2021 р. повідомлено суд, що ОСОБА_5 з 2012 р. у квартирі АДРЕСА_3 не проживала, її ніколи не бачили, факт спільного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 не підтверджують. Довідка ОЖБК «Рекорд» та акт від 07.07.2020 р. не є дійсними, тому що отримані ОСОБА_4 незаконним шляхом, яка ввела в оману керівництво кооперативу та заволоділа документами.

На підставі викладено суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 заявлені необґрунтовано, обставини викладені нею у позовній заяві не відповідають дійсності та були спростовані в ході розгляду справи, тому в задоволенні зустрічного позову суд відмовляє.

Позовна вимога ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання за спадкодавцем на час відкриття спадщини є законною, обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. ОСОБА_3 підтверджено належними доказами факт проживання з ОСОБА_5 з травня 2014 року по день смерті останньої, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначений факт підтверджений як показаннями свідків так і наявними в матеріалах справи письмовими доказам.

Стосовно позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. За ч.2 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч.1 ст. 1298 ЦК України Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду Цивільних і кримінальних справ у п.3.1. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», звернув увагу судів, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, якій засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). За змістом ст.392 ЦК України належним відповідачем є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема житловий будинок, земельну ділянку. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Кобзєву Є.М. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою для відмови стала відсутність документів, які б підтверджували сумісне проживання зі спадкодавцем.

Проаналізувавши постанову державного нотаріуса, суд прийшов до висновку, що єдиною перешкодою для видачі позивачу Свідоцтва про право на спадщину за законом є не надання достатніх доказів для підтвердження факту сумісного проживання за спадкодавцем. Оскільки суд задовольнив позовні вимоги про встановлення факту постійного проживання позивача з двоюрідною тіткою ОСОБА_5 інших перешкод для видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом в ході розгляду даної справи не встановлено, позивач не позбавлений можності отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 .

За таких обставин суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та про відмову у задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 .

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 4, 10 - 13, 76 - 81, 263 - 265, 268, 273, 293, 315 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 з ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_2 з травня 2014 року до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання четвертої черги спадкоємцем - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7 .

Повний текст рішення суду виготовлений 18.11.2021 року.

Суддя: В. О. Музиченко