КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Журавльова Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2021 року у складі судді Українця В.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом у якому просить збільшити розмір аліментів на утримання дитини з 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача до 7000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину в розмірі 78 625 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 18.10.2014 року між позивачем було зареєстровано шлюб., від якого мають дочку ОСОБА_4 , 2015 року народження.

01.11.2017 року шлюб між сторонами розірвано й дитина сторін залишилася проживати разом з матір`ю.

Відповідно до судового наказу ОСОБА_3 отримує від відповідача на утримання доньки ОСОБА_5 , 2015 року народження, аліменти, що становлять розмір 1500 грн щомісяця.

Дитині при народженні був поставлений діагноз «аутизм». На даний час їй разом з бабусею вдалося подолати основні прояви хвороби, але залишився діагноз: загальний недорозвиток мовлення 1 рівня, порушення комунікативної функції, фобічний тривожний стан, затримка розвитку мовлення, м`язова дистонія з гіпотонією, затримка психомоторного розвитку, підвищена емоційна лабільність, прив`язка до тривожного типу.

Для подальшого подолання вроджених особливостей вона віддала дитину до спеціалізованого дошкільного навчального закладу, послуги якого коштують від 9 000 грн до 13 500 грн на місяць.

Дитина часто хворіє, а тому постійно потребує проведення медичних обстежень, здійснення щеплень.

З жовтня 2018 року по день звернення до суду за лікування дитини позивачкою витрачено 32 550 грн, що підтверджується медичними довідками.

Крім того, вартість навчання у спеціалізованому дошкільному навчальному закладі та послуги няні за період з листопада 2018 року по дату звернення до суду становить 124 700 грн.

Також, ОСОБА_3 витрачає кошти на дозвілля дитини, іграшки, одяг, гігієну, що за цей період склало 41 447 грн. На продовольчі товари було витрачено 97 895 грн 70 коп.

Таким чином, з вересня 2018 року по травень 2020 року нею на дитину було витрачено 292 076 грн 21 коп.

Відповідно до довідки з банку від 27 липня 2020 року відповідачем в якості аліментів за період з березня 2019 року по липень 2020 року сплачено 43 048 грн 21 коп.

Зазначає, що такий розмір аліментів не є достатнім для повноцінного утримання дитини, у зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, визначений судовим наказом, виданим 28 листопада 2018 року Подільським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 4 000 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 162 75 грн 09 коп. додаткових витрат на дитину. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, не належне дослідження доказів у справі, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2021 року, було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, що призвело до порушення прав на доступ до суду, закріплене у ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказує, що зазначена ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, а тому просить прийняти до розгляду заперечення на вказану ухвалу.

Зазначено, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 182 СК України не прийняв до уваги та належним чином не дослідив той факт, що відповідач має на утриманні іншу малолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до порушення прав та законних інтересів відповідача шляхом завищення розміру аліментів, що були стягнуті судом.

Вказано, що розмір аліментів, стягнутий з відповідача судом першої інстанції у розмірі 4000 грн є значно вищою за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який визначений ЗУ «Про державний бюджет на 2021», а наявність у відповідача будь-якого іншого доходу, окрім офіційного, або витрат, що перевищують такий дохід, доведено не було, як того вимагають положення ч. 1 ст. 81 ЦПК України та ч. 3 ст. 182 СК України.

Також, районним судом не взято до уваги той факт, що ПП Клініка Медіком - медичний заклад, до якого зверталася позивач з метою отримання медичних послуг для дитини, є приватною установою, а його відвідування дитиною відбувалося виключно за бажанням позивача, що не є крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень статті 185 СК України.

Крім того, районним судом не було взято до уваги і те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження наявності в дитини тих чи інших захворювань, що могли б виправдати звернення позивача до приватного медичного закладу, що призвело до винесення несправедливого рішення, яке не відповідає засадам цивільного судочинства та порушує права та законні інтереси відповідача, а відтак підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Кульбіч-Калбукова С.А. в інтересах ОСОБА_3 , просить рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу, доводи якої не відповідають дійсності - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_9 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_2 та її адвоката Кульбіч-Калбукову С.А. які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Рішення районного суду в частині відмови у задоволенні вимог не оскаржено, тому у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, сторони з 18.10.2014 року по 01.11.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_4 , 2015 року народження.

Відповідно до даних свідоцтва про шлюб, 17.09.2021року ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_10 (а.с. 36 т.2).

Встановлено, що судовим наказом Подільського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 а утримання доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи з 12 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11 т.1).

Встановлено, що судовий наказ перебуває на примусовому виконанні (а.с.12 т.1).

З даних долученої до справи виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 27 липня 2020 року по банківському рахунку ОСОБА_2 вбачається, що перша виплата відповідачем аліментів відбулась 25 березня 2019 року в сумі 14931 грн. У подальшому сума аліментів в місяць становила в межах суми 1571 грн 76 коп. - 1911 грн 88 коп. (а.с. 14 т.1).

З долученої до справи довідки про доходи убачається, що з вересня 2020 року по листопад 2020 року сукупний дохід ОСОБА_1 становив 9 550 грн (а.с.134 т.1).

Збільшуючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_11 , 2015 року народження до 4000 грн, а також стягуючи 16 275 грн 09 коп. додаткових витрат на утримання дитини, районний суд виходив з підстав доведеності вимог у зазначеній частині позову.

З висновками районного суду колегія суддів погоджується й вважає їх законними й обґрунтованими.

За змістом ст.180 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст.181 СК визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У ч.1 ст.192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК).

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13.

Встановлено, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, а також співзасновником та керівником мережі спортивних клубів ТОВ «ВОРКШОП» з розміром внеску до статутного фонду у сумі 275 000 грн (а.с. 23-28, 51, 52).

Як убачається з висновку лікаря-психолога від 24.10.2019року ПП «Клініка Медіком», ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на затримку мовного розвитку, підвищену тривожність на фоні мінімальної мозкової дисфункції й рекомендовано, окрім іншого, регулярні заняття з логопедом+логомасаж та розвиваючі заняття та заняття з психологом (а.с.230,180 т.1).

Відповідно до чч.1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обґрунтовуючи зміст вимог, ОСОБА_2 указувала на те, що під час народження дитині було поставлено діагноз аутизм, який у подальшому не знайшов підтвердження саме завдяки неабияким зусиллям її та бабусі, пов`язаних з вжиттям заходів щодо оздоровлення дитини, заняттями з лікарем-логопедом, відвідуванням дитини спеціалізованого дошкільного навчального закладу та додаткових занять, пов`язаних з покращенням розумової та мовної діяльності дитини.

Указані пояснення підтверджуються долученими до справи доказами: медичкою документацією на ім`я ОСОБА_6 , довідками дитячого центру «Альфа Кідс», а також приватного навчального закладу «Кудрявський», та з яких убачається про несення позивачем істотних витрат, пов`язаних з сприянням у розвитку та оздоровленні дитини (а.с.16,17,20-22,27-39,180-250 т.1).

З огляду на викладене та матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками районного суду про наявність правових підстав до збільшення розміру стягнутих з ОСОБА_1 на користь позивача аліментів на утримання їх дитини з ј частини з усіх його доходів до 4000грн.

Колегія суддів погоджується з тим, що визначений розмір аліментів буде відповідати як інтересам дитини, так і можливостям її батька, і такий розмір аліментів є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав ОСОБА_1 та захистом прав дитини, обов`язок по утриманню якої покладено на нього, як батька й позивача та буде необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Розмір аліментів, у сумі щомісячних платежів по 4000грн. на утримання дитини сторін, є доцільним до стягнення, він відповідає інтересам дитини та узгоджується з положеннями сімейного законодавства.

Погоджується колегія суддів із висновками районного суду щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, у сумі 16 275 грн 09 коп.

Так, з долученої до справи медичної документації ПП «Клініка Медіком» на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що позивач регулярно звертається за медичними послугами для дитини: для проходження дитиною періодичних професійних оглядів різними категоріями лікарів, для надання медичної допомоги у зв`язку з хворобами, для проведення аналізів та щеплень дитині.

Зазначене також підтверджується долученими до справи актами про надані медичні послуги з яких убачається регулярність звернень позивача за медичними послугами для дитини, у в`язку з чим сума понесених нею витрат становить 32 550 грн 18 коп. (а.с.27-35 т.1).

Доказів на підтвердження оплати наданих медичних послуг дитині відповідачем до справи не долучено.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками районного суду щодо наявності правових підстав до стягнення з відповавідача половини вартості понесених матір`ю дитини витрат, що становить 16275 гривень 09 копійок.

При цьому, колегія суддів також враховує пояснення ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції про те, що медичну допомогу у ПП «Клініка Медіком» дитина отримує з народження за його ініціативою з причин більш якісних медичних послуг, що свідчить про отримання дитиною сторін відповідних послуг у вказаному медичному закладі протягом тривалого періоду й з урахуванням медичної документації, що також сприяло у відновленні належного стану здоров`я дитини.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про можливість отримання медичної допомоги доньки ОСОБА_11 безкоштовно у дитячій поліклініці за місцем проживання й відсутність потреби дитини в медичному обслуговувані у приватній клініці.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, а також рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, колегія суддів визнає безпідставними твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що встановлена районним судом сума аліментів на утримання доньки ОСОБА_11 є завищеною, а додаткові витрати - необґрунтованими.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення районного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування, немає.

За таких обставин, апеляційні скарги слід відхилити, а рішення районного суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: