ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9557/21 Справа № 202/1705/20 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Вест Петрол Маркет про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду, з уточненим 11 квітня 2020 року, позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Вест Петрол Маркет (далі ТОВ Вест Петрол Маркет) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи його тим, що з 22 листопада 2019 року вона працювала на посаді оператора заправної станції «АЗС №04-08 «Павлоград».

Вказувала, що 20 лютого 2020 року, приблизно о 09-00 години, керівник АЗС, ОСОБА_2 , проводив збори трудового колективу, де оголосив, що її звільнено за махінації. Після зборів, при особистій розмові, ОСОБА_2 попередив її, що вона має зібрати особисті речі і на роботу не виходити, бо на її місце приймають нову співробітницю.

Зазначала, що 21 лютого 2020 року вона прийшла на роботу, написала пояснювальну, де зазначила, що не згодна з тим, що її звинувачують в махінаціях на робочому місці. Керівник ОСОБА_2 повідомив її, що трудову книжку і наказ про звільнення вона отримає Укрпоштою.

04 березня 2020 року поштовим зв`язком вона отримала трудову книжку і наказ про її звільнення за власним бажанням.

Посилаючись на те, що вона не писала заяву про звільнення за власним бажанням, а тому просила скасувати наказ №2 584-К від 21 лютого 2020 року про її звільнення, як незаконний, поновити її на роботі і стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ТОВ «Вест Петрол Маркет» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 29 178,80 грн. з відрахуванням на користь держави обов`язкових податків і платежів.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 серпня 2021 року виправлено описку в частині суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зазначено 29 519,10 грн. замість 29 178,80 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наказ роботодавця №7815-К від 01 липня 2020 року, яким він скасував наказ про її звільнення, є недопустимим доказом, він винесений з порушеннями ст.ст.232,235 КзпП та є таким, що немає юридичних наслідків. У ньому відсутні норми КзпП, які слугували підставою для його ухвалення. Наполягала на тому, що саме суд повинен скасувати незаконний наказ про її звільнення та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу по 18 серпня 2021 року.

19 жовтня 2021 року відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначали, що рішення про поновлення на роботі є обов`язковим до виконання роботодавцем, тобто поновлення на роботі здійснює не суд, як помилково вважає позивач, а саме роботодавець. Вони поновили її на посаді, а позивач в свою чергу вчиняє дії, які свідчать про її небажання працювати. Апеляційна скарга подана нею виключно для збільшення періоду стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до наказу директора ТОВ «Вест Петрол Маркет» №15989-К позивач була прийнята на посаду оператора заправних станцій в структурний підрозділ «Автозаправна станція №04-08 «Павлоград» з 22 листопада 2019 року (т.1 а.с.57).

Наказом директора ТОВ «Вест Петрол Маркет» №2 584-К від 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи з 21 лютого 2020 року за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (з необхідністю догляду за дитиною до досягнення нею 14 років) (т.1 а.с.56).

Позивач вказувала, що заяву про звільнення вона не писала та просила суд призначити по справі судову почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетовська від 13 травня 2020 року клопотання задоволено, призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу.

З висновку судової почеркознавчої експертизі від 01 травня 2021 року №122-21 вбачається, що підпис від імені ОСОБА_3 у заяві на ім`я ТОВ «Вест Петрол Маркет» про звільнення від 21 лютого 2020 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису. Рукописні записи, якими виконаний текст заяви ОСОБА_1 на ім`я ТОВ «Вест Петрол Маркет» про звільнення від 21 лютого 2020 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (т.1 а.с.196-201).

Наказом директора ТОВ «Вест Петрол Маркет» №7815-К від 01 липня 2020 року скасований наказ №2584-К від 21 лютого 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 », та останню поновлено на посаді оператора заправних станцій АЗС №04008 «Павлоград» з 22 лютого 2020 року (т.1 а.с.228).

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що наказом директора ТОВ «Вест Петрол Маркет» №7815-К від 01 липня 2020 року скасований наказ №2584-К від 21 лютого 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 », позивача поновлено на роботі, право на працю відновлено відповідачем та вважав за необхідне стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 лютого 2020 року по 30 червня 2020 року (87 робочих днів).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивача було звільнено з займаної посади на підставі її заяви.

З висновку судової почеркознавчої експертизі від 01 травня 2021 року №122-21 вбачається, що підпис від імені ОСОБА_3 у заяві на ім`я ТОВ «Вест Петрол Маркет» про звільнення від 21 лютого 2020 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису. Рукописні записи, якими виконаний текст заяви ОСОБА_1 на ім`я ТОВ «Вест Петрол Маркет» про звільнення від 21 лютого 2020 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Таким чином, звільнення позивача було незаконним.

Наказом директора ТОВ «Вест Петрол Маркет» №7815-К від 01 липня 2020 року скасований наказ №2584-К від 21 лютого 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 », позивача поновлено на роботі.

Доводи позивача в частині того, що саме суд повинен скасувати незаконний наказ про її звільнення та поновити її на роботі відхиляються, оскільки трудове законодавство України не забороняє особі, яка незаконно звільнила працівника з посади, самостійно поновити його на посаді, у тому числі скасувавши акт про його звільнення.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у випадках: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу (частина перша); у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству (частина третя); у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу (частина четверта).

Отже, вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримки видачі трудової книжки при звільненні), до моменту поновлення таких прав.

Ураховуючи, що порушені права позивача були відновлені суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21 лютого 2020 року по 30 червня 2020 року, доводи апеляційної скарги в частині наявності правових підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21 лютого 2021 року 18 серпня 2021 року (дата винесення судом першої інстанції рішення) відхиляються.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та не свідчать про незаконність та неправильність рішення суду.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального й процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.