РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Добровчан К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміна розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, в якому просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15.04.2013 року по справі №568/2498/13-ц з твердої грошової суми в розмірі 550 грн. 00 коп. на розмір 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня набрання судовим рішенням законної сили, щомісячно до досягнення донькою повноліття.

Позовну заяву мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду 05 квітня 2013 року по справі № 569/2498/13-ц позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 550 грн.

На даний час їх спільна з ОСОБА_2 дитина - ОСОБА_3 проживає з нею. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний, інтелектуальний, соціальний та моральний розвиток дитини. Єдиною допомогою, яку відповідач надає їх спільній дитині це аліменти, встановлені вищезазначеним рішенням суду у розмірі 550 грн. 00 коп. щомісячно, участі у додаткових витратах на дитину відповідач також не приймає.

Однак, на сьогоднішній день витрати по утриманню дитини є досить значними, оскільки складаються із забезпечення фізичних, розумових моральних та інших потреб, тому очевидним є те, що грошові кошти у розмірі 550 грн. 00 коп. не відповідають встановленому Законом мінімальному гарантованому розміру аліментів на дитину та навіть частково не покривають потреби нашої спільної з відповідачем доньки, а тому вона бажає змінити спосіб стягнення аліментів.

Ухвалою суду від 10 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що повідомити сторони, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано відзиву на позовну заяву.

В судове засідання 01 жовтня 2021 року з`явилася позивач. Відповідач в судове засідання 01 жовтня 2021 року не з`явився, подав до суду клопотання вх. № 55786 від 30.09.2021 року про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що ним не отримано ухвали про відкриття провадження та копій позовної заяви, а відтак позбавлений права на подання відзиву.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи на дату судового засідання не міститься доказів повернення рекомендованого повідомлення про отримання відповідачем вказаних документів, суд вважає причини відкладення розгляду справи поважними та відкладає розгляд справи на 22 жовтня 2021 року.

В судове засідання 22 жовтня 2021 року сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Проте, 22 жовтня 2021 року позивач подала до суду заяву вх. № 569/60000/21 про розгляд справи у її відсутність. Відповідач 04 жовтня 2021 року подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням в ДП «Санаторій «Верховина» в с. Сойми Міжгірського району Закарпатської області, оскільки являється учасником АТО, інвалідом ІІ групи в результаті бойового поранення переніс мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозгову травму та контузію головного мозку, а тому потребує постійного лікування та отримання послуг із психологічної реабілітації як інвалід учасник бойових дій.

Зважаючи на те, що відповідач на підтвердження своєї неявки та обґрунтувань клопотання про відкладення розгляду справи надав суду договір № 27 від 06 жовтня 2021 року на надання послуг із психологічної реабілітації, з якого вбачається, що днем початку надання послуг реабілітації є 06.10.2021 року, тривалість курсу становить 18 днів, відтак суд причини неявки відповідача визнав поважними та відклав розгляд справи на 18 листопада 2021 року.

В судове засідання 18 листопада 2021 року сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд враховує заяву позивача про розгляд справи без її участі, поданої до суду 22 жовтня 2021 року. Від відповідача, повідомленого про час та дату судового засідання належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, не надійшло ні заяв про відкладення, ні про розгляд справи без його участі.

За змістом ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Белле проти Франції» та «Нун`єш Діаш проти Португалії»).

Вирішуючи питання про можливість відкладення розгляду справи, суд приймає до уваги те, що межі відкладення розгляду справи не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Беручи до уваги викладене, враховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 видане Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 14 липня 2018 року.

Рішенням Рівненського міського суду від 05 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 550 грн., до досягнення донькою повноліття.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Згідно чинного законодавства розмір аліментів на дитину повинен бути не меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини.

Дитині 9 років, отже мінімальний розмір з 01 липня 2021 року становить 1255 грн. ( виходячи з 1 січня 2021 року - 2395 грн, з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн.)

Відповідно до положень ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. ст. 8,11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, відповідно суд доходить висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Крім того, суд зауважує, що з долучених до суду відповідачем до клопотання №56253 від 04.10.2021 року медичних виписок із карти стаціонарного хворого № 749 від 08.03.2020 року, № 1191 від 23.10.2020 року та №1206 від 19.07.2021 року та посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_2 не вбачається наявність медичних протипоказань у відповідача в обмеженні праці, а відтак докази того, що відповідач не в змозі сплачувати на дитину аліменти у зазначеному розмірі, у суду відсутні.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та відповідач звільнений від сплати судового збору, на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тобто обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, тому вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміна розміру аліментів задоволити.

Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що визначений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 квітня 2013 року в справі №569/2498/13-ц з твердої грошової суми, в розмірі 550 грн. 00 коп на розмір 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення донькою повноліття.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання6 АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.Г. Кучина