Справа №265/5694/20
Провадження №2/265/186/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/5694/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкриття спадщини,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_3 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що, починаючи з 2002 року по 2019 рік вона та ОСОБА_5 , 1965 р. н., проживали разом однією сім`єю, оскільки попередній шлюб ОСОБА_1 був розірваний у 1983 році, а ОСОБА_5 дружини та дітей не мав. До 10 квітня 2019 року ОСОБА_5 був зареєстрований в АДРЕСА_1 разом із відповідачем, племінником, проте ОСОБА_5 постійно проживав разом із позивачкою по АДРЕСА_2 однією сім`єю та вони вели разом господарство за спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки. 10 квітня 2019 р. ОСОБА_5 придбав у власність квартиру АДРЕСА_3 , де почав робити ремонт, а також з того часу був зареєстрований за такою адресою, проте фактично продовжував проживати із позивачкою по АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, після смерті якого відкрилась спадщина. Відповідач не підтримував зв`язок зі спадкодавцем та не цікавився його життям. Усіма питаннями, пов`язаними з похованням спадкодавця займалась позивачка. На теперішній час вона доглядає за квартирою АДРЕСА_3 , яка входить до спадщини, сплачуючи комунальні платежі за її утримання. Звернувшись в травні 2020 року до нотаріуса вона отримала роз`яснення про неможливість оформити спадщину ОСОБА_5 внаслідок того, що необхідно встановити факт спільного проживання за рішенням суду. Вказувала, що будучи спадкоємцем четвертої черги має переважне право на спадщину на відміну від відповідача. Просила суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 останні п`ять років по день смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, ОСОБА_2 , подав суду письмовий відзив, у якому вказував, що він, будучи спадкоємцем, після смерті свого рідного дядьки, ОСОБА_5 , 18 лютого 2020 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вказував при цьому, що ОСОБА_1 не проживала разом з ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 однією сім`єю та вони не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету. Так позивачка та його дядько були зареєстровані за різними адресами, бо ОСОБА_5 до 10 квітня 2019 року мешкав по АДРЕСА_1 , а після - по АДРЕСА_4 . Вказував, що позивачка не довела заявлені нею позовні вимоги. Додавав, що він є спадкоємцем 2-ї черги. Отже, просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволені поданого нею позову.

Відповідно до відповіді на відзив, ОСОБА_1 вказувала, що відсутність реєстрації за однією адресою не може бути підставою для спростування факту спільного проживання позивачки та ОСОБА_5 , оскільки особа може мати декілька місць проживання. Додавала, що відповідач не довів того, що ОСОБА_5 постійно проживав по АДРЕСА_1 . Просила задовольнити заявлені нею позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні позивачка, ОСОБА_1 , повністю підтримала заявлені нею вимоги, які просила суд задовольнити, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві до суду, додаючи, що із ОСОБА_5 вона разом мешкала, починаючи з 1992 року та до його смерті.

Представник позивача, адвокат Шутенко О. В., підтримуючи доводи ОСОБА_1 , вказувала, що позивачка та ОСОБА_5 мешкали по АДРЕСА_2 однією родиною, як чоловік та дружина, хоча спадкодавець був зареєстрований по АДРЕСА_1 , а після придбання собі житла ОСОБА_5 по АДРЕСА_4 , вони разом продовжили жити по АДРЕСА_2 , а позивачка допомагала з ремонтом ОСОБА_5 у новому житлі. Натомість відносини між ОСОБА_5 та відповідачем були погані. Помер ОСОБА_5 у кв. АДРЕСА_3 , бо робив там ремонт. На теперішній час позивачка утримує спірну квартиру спадкодавця. Додавала, що на наданому суду відповідачем відео не видно, щоб ОСОБА_5 постійно мешкав по АДРЕСА_1 .

Відповідач, не погоджуючись із заявленими вимогами, вказував у суді, що ОСОБА_5 до придбання кв. АДРЕСА_3 мешкав постійно з 2008 року по АДРЕСА_1 , а з 10 квітня 2019 року проживав сам по АДРЕСА_4 . При цьому він із своєю дружиною постійно проживав із ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , 1/3 частка якої належала його дядьку, а 2/3 - йому, починаючи з 2010 року до жовтня 2016 року. Так він із дружиною мешкав у двох кімнатах, а ОСОБА_5 мешкав у одній кімнаті. Відносини із ОСОБА_5 були напружені через те, що дідусь відповідача подарував саме йому 1/3 частку кв. АДРЕСА_5 , а не відповідачу з ОСОБА_5 навпіл. Він пропонував своєму дядьку, який також був його хрещеним батьком, продати квартиру та придбати кожному житло, на що спадкодавець не погоджувався. Внаслідок конфліктів із ОСОБА_5 він із дружиною були вимушені виїхати з кв. АДРЕСА_5 в середині жовтня 2016 року. Натомість він з того часу щоп`ятниці навідувався до такої квартири, де нікого стороннього не помічав. Тому стверджував, що його дядько не жив постійно із позивачкою, бо постійно проживав по АДРЕСА_1 . В березні 2019 року він із ОСОБА_5 вирішили продати таку квартиру, купівлю-продаж якої провели у квітні 2019 року, внаслідок чого ОСОБА_5 придбав собі окрему однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , де став мешкати сам до своєї смерті. Додавав, що тоді ж ОСОБА_5 повідомив йому, що у нього виявили хворобу легень, тому він був вимушений лікуватись у стаціонарі проти туберкульозного диспансеру. Додавав, що його дядько не згадував жодного разу ані про позивачку, ані про будь-яку жінку, з якою він разом проводить час. Він також ніколи не бачив позивачку до подання нею позову до суду. Зазначав, що ОСОБА_5 виявили одного в своїй квартирі АДРЕСА_3 , коли проникли туди 25 грудня 2019 року.

Представник відповідача, адвокат Литвин Л. П., підтримуючи доводи ОСОБА_2 , вказувала, що свідок ОСОБА_6 є сином позивачки, тому його покази є необ`єктивні. Доказів спільного проживання позивачки та ОСОБА_5 матеріали справи не містять. Навпаки, у договорі купівлі-продажу собі квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_5 стверджував, що не мешкає спільно із кимось. Оскільки ОСОБА_2 є спадкоємцем 2-ї черги за законом, то визнання позивачки спадкоємицею 4-ї черги не впливає на черговість отримання спадку свого дядька відповідачем. Просила суд відмовити у позові.

Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Свідок ОСОБА_7 , допитана у судовому засіданні, вказувала, що була сусідкою по АДРЕСА_1 , де мешкали ОСОБА_5 , а також ОСОБА_2 з дружиною, бо мешкала в кв. ІНФОРМАЦІЯ_2 такого будинку, маючи один тамбур на дві квартири з родиною ОСОБА_8 . Зазначала, що жодного разу не бачила там позивачку. Отже, стверджувала суду, що ОСОБА_5 мешкав там один, коли ОСОБА_2 з дружиною переїхали звідти у 2016 році. Додаваала, що у квітні 2019 року ОСОБА_5 продав цю квартиру, після чого придбав собі однокімнатну, де робив ремонт, про що повідомив їй. Також казав їй, що у нього проблеми з легенями. Однак, він ніколи не казав, що у нього є жінка.

Свідок ОСОБА_9 зазначала в суді, що була сусідкою з 3-го поверху по АДРЕСА_6 , де на 7-му поверсі в одному під`їзду мешкав ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Вказувала, що до 2009 року у вказаній квартирі також жив дідусь відповідача, який помер у 2008-2009 роках. В подальшому у такій квартирі, десь у 2013 році, почала жити також дружина ОСОБА_2 . Через деякий час внаслідок конфліктів дружини ОСОБА_2 із ОСОБА_5 , відповідач із дружиною виїхали з такого житла, а ОСОБА_5 залишився жити там один. В подальшому вказану квартиру продали, внаслідок чого ОСОБА_5 подбав собі окреме житло, однокімнатну квартиру, про яку він їй казав, повідомивши також, що захворів на туберкульоз легень. Стверджувала, що у кв. АДРЕСА_5 ОСОБА_5 мешкав без жінки, один.

Свідок ОСОБА_10 вказувала, що була сусідкою родини ОСОБА_8 по АДРЕСА_6 , бо мешкає у такому будинку в кв. ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стверджувала, що позивачку вона не знає, бо ніколи не бачила до цього. Вказувала, що по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 почав мешкати десь з 2010 року після смерті свого батька. Також там проживав відповідач. Оскільки вона часто буває на дворі такого будинку, бо вигулює свою собаку, то часто бачила ОСОБА_5 та ОСОБА_2 із своєю дружиною. Однак жодну жінку із ОСОБА_5 вона ніколи не бачила. Знає, що у 2019 році ОСОБА_5 продав кв. АДРЕСА_5 та придбав собі однокімнатну квартиру, про що казав їй при зустрічі.

Свідок ОСОБА_11 вказувала суду, що вона продавала свою квартиру АДРЕСА_3 навесні 2019 року. Так в березні 2019 року побачила ОСОБА_5 вперше з ріелтором, домовившись про продаж квартири. В подальшому та при укладенні угоди купівлі-продажу 10 квітня 2019 року ОСОБА_5 був лише із ОСОБА_2 та ріелтором. Жодної жінки поруч із ОСОБА_5 вона ніколи не бачила, а позивачку бачить уперше.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що навесні 2019 року, як ріелтор, допомагала продати кв. АДРЕСА_5 власникам ОСОБА_5 та відповідачу. При цьому стверджувала, що при підготовці документів для продажу такої квартири та при проведенні продажу такого житла позивачку вона не бачила жодного разу. Про неї ОСОБА_5 ніколи не казав. Натомість, він казав їй, що через хворобу відвідує стаціонар. Також, відвідуючи неодноразово квартиру АДРЕСА_5 , вона стверджувала, що не бачила ознак проживання там жінки.

У свою чергу допитаний свідок ОСОБА_13 вказував у суді, що його товаришем є ОСОБА_6 , мати якого позивачка по справі. Вказує, що померлий ОСОБА_5 був вітчимом ОСОБА_6 , бо був цивільним чоловіком позивачки з 1992 року. Знає це, бо іноді був у гостях позивачки по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_5 та ОСОБА_1 мешкали постійно разом однією родиною. Також він спілкувався із ОСОБА_5 , від якого дізнався, що у нього є племінник ОСОБА_2 . Знає, що у 2011 році ОСОБА_5 закодувався, після чого не вживає спиртні напої. Додавав, що ОСОБА_5 з 2013 року став мешкати тимчасово зі своїм племінником по АДРЕСА_6 . Знає від ОСОБА_5 , що той придбав у 2019 році собі квартиру по АДРЕСА_7 , де проводив ремонт. Саме у такій квартирі його знайшли мертвим 25 грудня 2019 року.

Свідок ОСОБА_6 , син позивачки вказував, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 мешкали однією родиною як чоловік та дружина з 1992 року постійно по АДРЕСА_2 до моменту смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого він вважав своїм вітчимом, бо той його виховував замість батька. Стверджував, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вели спільний бюджет, господарство та мали спільний побут. Знав, що по АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 було житло, де мешкав відповідач, з яким у ОСОБА_5 були конфлікти. З 2016 року ОСОБА_5 іноді жив по АДРЕСА_1 , щоб за такою квартирою доглядати. Зазначав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не були знайомі взагалі. Навесні 2019 року ОСОБА_5 придбав однокімнатну квартиру по АДРЕСА_4 , де робив ремонт, тому іноді там жив. Натомість постійним місцем проживання ОСОБА_5 залишався будинок АДРЕСА_2 . Також у ОСОБА_5 у 2019 році виявили туберкульоз легень, внаслідок чого ОСОБА_1 його доглядала та лікувала. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 раптово помер у своїй квартирі по АДРЕСА_7 , яку спадкодавець бажав за життя залишити сину ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що є сусідкою ОСОБА_1 через 4 будинки, яку знає зі школи. Стверджувала, що ОСОБА_5 мешкав із позивачкою з 1990 років по АДРЕСА_2 однією родиною як чоловік та дружина до смерті ОСОБА_5 , бо бачила як вони робили ремонт удвох, придбавали продукти харчування. Востаннє бачила ОСОБА_5 восени 2019 році, від якого дізналась, що він придбав собі квартиру по АДРЕСА_7 , де робить ремонт. Вказувала, що ОСОБА_5 також мешкав й за місцем своєї реєстрації, бо повинен був з 2015 року доглядати за таким житлом.

Свідок ОСОБА_15 вказувала суду, що є сусідкою через один будинок від позивачки та з 1995 року бачила, як ОСОБА_5 мешкав з ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 однією родиною як чоловік та дружина, які вели спільне господарство удвох. Знає, що ОСОБА_5 придбав квартиру у 2019 році, куди ходив робити ремонт. До цього він навідувався на іншу свою квартиру, яка у нього буда до придбання нової квартири у 2019 році.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 27 грудня 2019 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 54 років, актовий запис № 2280 від 27 грудня 2019 року (а. с. 7).

З виписки з історії хвороби ОСОБА_5 № 75/73 вбачається, що останній перебув на стаціонарному лікуванні з 31 січня 2019 року по 17 квітня 2019 року через захворювання легень (а. с. 198).

Суд встановив, що з 1992 року по 10 квітня 2019 року ОСОБА_5 був зареєстрований по АДРЕСА_1 , а з 11 квітня 2019 року по момент своєї смерті ОСОБА_5 був зареєстрований один по АДРЕСА_4 , що підтверджується копією паспорту ОСОБА_5 ( НОМЕР_1 ) та відомостями Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 13 січня 2020 року, від 19 березня 2020 року (а. с. 8, 91, 127).

За актом від 14 липня 2020 року ОСББ «Рассвет-15» вбачається, що ОСОБА_5 постійно мешкав по АДРЕСА_1 з 2008 року по 10 квітня 2019 року, що підтверджують сусіди по будинку (а. с. 53).

Також судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_2 , був зареєстрований в АДРЕСА_1 з 2003 року по 9 квітня 2019 року, після чого є зареєстрованим в АДРЕСА_8 , що підтверджується відомостями Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 9 вересня 2020 року та від 29 липня 2020 року відповідно (а. с. 37, 52).

Належність з 5 лютого 2007 року на праві власності ОСОБА_5 1/3 частки, а ОСОБА_2 відповідно 2/3 частки трикімнатної кв. АДРЕСА_5 підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 5 лютого 2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24 січня 2008 року та договором дарування від 19 серпня 2008 року (а. с. 54, 55, 99).

З копії нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу від 10 квітня 2019 року вбачається, що 10 квітня 2019 року було ОСОБА_2 та ОСОБА_5 продано кв. АДРЕСА_5 за 255 000 грн., реєстр нотаріусу № 442 (а. с. 94-111).

З копії нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу від 10 квітня 2019 року вбачається, що 10 квітня 2019 року було ОСОБА_5 придбано у ОСОБА_11 однокімнатну кв. АДРЕСА_3 за 90000 грн., реєстр нотаріусу № 444, під час підписання якого у своїй заяві від 10 квітня 2019 року ОСОБА_5 стверджував, що ані у шлюбі, ані у фактичних шлюбних відносинах він не перебуває (а. с. 112-127, 153-154).

Також суд зазначає, що відповідно до копії актового запису про народження № 400 від 1 квітня 1965 року, вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якого вказані ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , що також підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Орджонікідзевським районним бюро РАЦС м. Жданова (а. с. 150, 152).

На підставі свідоцтва про народження, актовий запис № 949 від 18 червня 1963 року, виданого Орджонікідзевським районним бюро РАЦС м. Жданова, вбачається, що ОСОБА_18 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками якого вказані ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (а. с. 136).

Згідно із свідоцтвом про народження, актовий запис № 1552 від 16 грудня 1985 року, виданого відділом РАЦС Орджонікідзевського районного виконкому м. Жданова, вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками якого вказані ОСОБА_18 та ОСОБА_19 (а. с. 137).

За свідоцтвом про смерть, актовий запис № 279 від 7 червня 2007 року, вбачається, що ОСОБА_18 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а. с. 176).

З матеріалів спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 № 26/2020 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини такого спадкодавця звернувся лише його племінник, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а. с. 87-93).

Оглядом в судовому засіданні двох ДВД дисків з відео файлами, наданими відповідачем, вбачається постійне проживання ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 у проміжку часу з липня 2016 року по жовтень 2016 року включно (а. с. 190).

В свою чергу ОСОБА_1 , яка була розлучена з 22 липня 1983 року із ОСОБА_20 , починаючи з 1985 року зареєстрована в АДРЕСА_2 до теперішнього часу, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (серія НОМЕР_2 ) та відомостями Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 26 лютого 2020 року (а. с. 6, 9).

З оглянутих у судовому засіданні фотознімків, наданих позивачкою, вбачається, що на них ОСОБА_5 зображений у колі родини ОСОБА_21 у проміжку часу з 1993 року по 2009 рік (а. с. 200-205).

Суд вказує, що долучені до справи позивачкою копії договору від 4 квітня 2019 року про заміну вікон у кв. АДРЕСА_3 та квитанцій про оплату таких послуг за травень - липень 2019 року, укладених ОСОБА_5 , не підтверджують факт спільного проживання позивачки із спадкодавцем (а. с. 12, 13).

Суд також зазначає, що самі по собі витрати на поховання позивачки 27 грудня 2019 року ОСОБА_5 не свідчать про доведеність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог (а. с. 15, 16, 17).

Так само судом не може бути взято до уваги оплата ОСОБА_1 вже після смерті ОСОБА_5 витрат на комунальні послуги за кв. АДРЕСА_3 (а. с. 18-19, 162-175).

Згідно із ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК.

За ст. 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При цьому за ч. 3 ст. 1266 ЦК племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Так за ст. 1262 ЦК у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

На підставі п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 лютого 2018 року по справі № 129/2115/15-ц.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15 серпня 2019 року по справі № 588/350/15.

При цьому у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом спірного періоду, усталених відносин, притаманних подружжю.

Таким чином на підставі вивчених та проаналізованих судом доказів по справі суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не довела факт її спільного проживання із спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю щонайменше п`ять років до часу відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До такого висновку суд прийшов, зважаючи на те, що окрім показів свідків позиція позивачки не була доведена у суді, оскільки надані до суду фото стосуються фіксації подій, що виходять за межі п`ятирічного строку до моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Суд при цьому критично ставиться до показів свідка ОСОБА_6 , який є рідним сином позивачки та до початку його допиту був ознайомлений із частинами доказів відповідача, що ним не заперечувалось у судовому засіданні.

Також суд зазначає, що свідчення свідка ОСОБА_13 не конкретизують, який саме період часу мешкали разом позивачка та ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 однією родиною, починаючи з 1992 року, а також оскільки він лише епізодично відвідував свого товариша ОСОБА_6 за такою адресою та не заперечував, що ОСОБА_5 з 2013 року мешкав з відповідачем по АДРЕСА_6 .

Суд зауважує, що свідок ОСОБА_14 , стверджуючи, що ОСОБА_5 мешкав із позивачкою по АДРЕСА_2 однією родиною з 1990 років, також вказувала, що ОСОБА_5 з 2015 року мешкав й за місцем своєї реєстрації.

У свою чергу свідок ОСОБА_15 , яка зазначала, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 мешкали по АДРЕСА_2 як чоловік та дружина, зазначала, що вона не була у будинку позивачки та не заперечувала, що ОСОБА_5 також мешкав за місцем своєї реєстрації.

Отже, виходячи з наданих свідками сторони ОСОБА_1 показів не вбачається достеменного підтвердження, що саме за період з 25 грудня 2014 року по 25 грудня 2019 року позивачка та ОСОБА_5 мешкали однією родиною.

В свою чергу інші зібрані докази по справі у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_5 був зареєстрований за іншою ніж ОСОБА_1 адресою проживання, де позивачка, що нею не заперечувалось, ніколи не була ані у кв. АДРЕСА_5 , ані не проживала по АДРЕСА_4 із спадкодавцем.

Також судом було встановлено, що позивачка не приймала участі у придбанні ОСОБА_5 собі кв. АДРЕСА_3 та не сплачувала комунальні платежі за таку квартиру за час життя спадкодавця.

Жодних письмових або речових доказів спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_5 щонайменше з 25 грудня 2014 року по 25 грудня 2019 року матеріали справи також не містять.

Натомість відповідачем, спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_5 , було доведено в суді факт тривалого проживання ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 протягом щонайменше з 2014 року по жовтень 2016 року, що підтверджується наданими ОСОБА_2 відеоматеріалами, актом ОСББ «Рассвет-15» від 14 липня 2020 року, послідовними показами як відповідача, так й свідченнями сусідів ОСОБА_5 по будинку АДРЕСА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , які стверджували, що в кв. ІНФОРМАЦІЯ_7 такого будинку ОСОБА_5 з 2013 року мешкав із своїм племінником ОСОБА_2 та дружиною останнього, після чого у 2016 році відповідач із дружиною виїхали, а ОСОБА_5 залишився мешкати там один до моменту продажу такої квартири ним навесні 2019 року.

Крім того доводи ОСОБА_1 спростовуються нотаріально посвідченою заявою самого ОСОБА_5 від 10 квітня 2019 року, де він стверджував, що ані у шлюбі, ані у фактичних шлюбних відносинах він ні з ким не перебував.

Отже, в судовому засіданні ОСОБА_1 не доведено її спільне проживання однією сім`єю із ОСОБА_5 як чоловіка та жінки протягом 2014 - 2019 років, оскільки не було доведено спільне проживання, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, проведення спільних витрат за вказаний період.

На підставі переліченого внаслідок недоведеності заявлених позивачкою вимог суд дійшов переконання про необхідність відмовити ОСОБА_1 у визнанні її спадкоємицею 4-ї черги за законом після смерті ОСОБА_5 .

Згідно із ч. 9 ст. 158 ЦПК у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Виходячи з наведеного, на підставі повної відмови судом у задоволенні заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, необхідним є скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 1 вересня 2020 року у вигляді заборони приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу, Демко Марині Леонідівні , вчиняти будь-які нотаріальні дії щодо оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкриття спадщини - відмовити.

Заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 1 вересня 2020 року у вигляді заборони приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу, Демко Марині Леонідівні , вчиняти будь-які нотаріальні дії щодо оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.

Копію рішення направити для виконання приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу, Демко Марині Леонідівні .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 21 січня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрована в АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІПН: НОМЕР_4 , зареєстрований в АДРЕСА_8 .

Суддя