Провадження № 2/219/710/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Погрібної Н.М., за участю секретаря Захарчук М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договорами позики в сумі 7528 грн. та моральну шкоду в сумі 500 грн., посилаючись на те, що згідно розписок відповідач повинен віддати позивачу грошові кошти, які позичив у останнього, а саме у вересні 2018 р. 60 доларів США, що за курсом НБУ становить 1687 грн., до 05.10.2019 р. 500 грн., до березня 2020 року 90 доларів США, що за курсом НБУ становить 2530 грн., до грудня 2019 року 100 доларів США, що за курсом НБУ становить 2811 грн. Проте, грошові кошти відповідач не віддав, хоча у листопаді 2019 р. обіцяв віддати після оформлення групи інвалідності.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
У судове засідання позивач не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, додатково зазначив, що моральна шкода полягає в тому, що він у зв`язку з несвоєчасним поверненням відповідачем грошових коштів опинився у скрутному матеріальному стані та був вимушений відшукувати додаткові кошти для придбання ліків, продуктів харчування тощо, що призвело до душевних страждань, просить справу розглянути у його відсутність.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи.
Суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов до наступного.
Судом встановлено, що відповідно до розписок ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти, які зобов`язався повернути, а саме: 31.08.2020 року - 60 доларів США, строк повернення - протягом вересня 2018 р.; 28.09.2019 р. 500 грн., строк повернення до 05.10.2019 р.; 04.10.2019 р. 90 доларів США, строк повернення щомісячно по 25 доларів США; 23.10.2019 р. 100 доларів США, строк повернення протягом листопада 2019 р.
Відповідно до листа АТ «ПУМБ» № ART-50.4/233 від 10.11.2020 р. офіційний курс гривні по відношенню до долара США згідно розпорядження НБУ на 10.11.2020 р. становить 1 долар США 28,11 грн.
Відповідач грошові кошти у строк, визначний у договорах позики, не повернув, а отже зобов`язання не виконав.
Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Зі змісту статті 526 ЦК України вбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Наслідки порушення договору позичальником визначені статтею 1050 ЦК України, відповідно до частини першої якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в Главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17.
Як встановлено судом, відповідач отримав від позивача грошові кошті, які зобов`язався повернути, проте у визначені строки грошові кошти не були повернуті.
Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлено загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.
Обґрунтовуючи позовні вимоги у цій частині, позивач посилається на обставини того, що не своєчасним поверненням грошових коштів, він опинився в скрутному матеріальному стані, змушений був відшукувати додаткові кошти для придбання ліків, продуктів харчування, одягу, що призвело до душевних страждань. При цьому, суд враховує, що позивач є інвалідом 2 групи.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.
Враховуючи моральні страждання позивача, їх глибину та тривалість, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 500 грн.
На переконання суду, така сума відповідає глибині моральних страждань позивача, вимогам розумності, справедливості та виваженості, за обставин цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом 2 групи, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. 549, 551, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 76-81, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,
позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , іпн НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , заборгованість за договорами позики в розмірі 500 (п`ятсот) грн., 60 (шістдесят) доларів США, що за курсом НБУ становить 1687 (одна тисяча шістсот вісімдесят сім) грн., 90 (дев`яносто) доларів США, що за курсом НБУ становить 2530 (дві тисячі п`ятсот тридцять) грн., 100 (сто) доларів США, що за курсом НБУ становить 2811 (дві тисячі вісімсот одинадцять) грн., а всього 7528 (сім тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн., а також, моральну шкоду в сумі 500 (п`ятсот) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М.Погрібна