Постанова

Іменем України

17 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 442/1828/21

провадження № 61-12401св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідачі: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиця Андрій Андрійович, Державне підприємство «Сетам», ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргуОСОБА_2 , поданою представником ОСОБА_3 , на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2021 року у складі судді Кучаковського Ю. С. та постанову Львівського апеляційного суду від 30 червня 2021 року у складі колегії суддів: Шандри М. М., Ванівського О. М., Савуляка Р. В.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви

До суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А., ДП «Сетам», ОСОБА_2 , в якому просила на підставі статей 632, 655, 656, 691 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про виконавче провадження» визнати недійсними: договір купівлі продажу, а саме прилюдні (електронні) торги, що були проведені організатором торгів ДП «Сетам» 07 грудня 2020 з реалізації майна (лот

№ 451619) з наступними характеристиками: нежиле приміщення, загальною площею 113,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - приміщення являє собою вісім нежитлових приміщень інд. 1...5 та інд. 7...9, що розташовані на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 113,2 кв. м, за якими переможцем визнано ОСОБА_2 ; протокол

№ 515409 про проведення електронних торгів від 07 грудня 2020 року, складений ДП «Сетам»; акт про реалізацію предмета іпотеки від 11 грудня 2020 року, складений приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області

Пиць А. А.; свідоцтво, видане 14 грудня 2020 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Стадник Г. І. за реєстровим

№ 945;

скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення, загальною площею 113,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 ; рішення приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Стадник Г. І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 55688474, номер запису про право власності: 39692628, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 106;

поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності попереднього власника зазначеного приміщення - ОСОБА_1 .

Разом з позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом встановлення ОСОБА_2 заборони відчуження, заборони змінювати цільове призначення, здавати в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, або іншим способом передавати третім особам у платне або безоплатне користування, проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування нежитлового приміщення, загальною площею 113,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 39692628, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 106.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2021 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від

30 червня 2021 року, заяву задоволено.

Встановлено ОСОБА_2 заборону відчуження, заборону змінювати цільове призначення, здавати в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, або іншим способом передавати третім особам у платне або безоплатне користування, проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування нежитлового приміщення, загальною площею 113,2 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 39692628, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 106.

Зазначені заходи забезпечення позову вжиті до вирішення спору по суті.

Задовольняючи заяву суди дійшли висновку про достатність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки між сторонами у справі виник спір щодо визнання недійсними електронних торгів з реалізації належного позивачу майна та вважали, що задоволення заяви шляхом встановлення ОСОБА_2 заборони відчуження, заборони змінювати цільове призначення, здавати

в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, або іншим способом передавати третім особам у платне або безоплатне користування, проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування нежитлового приміщення, загальною площею 113,2 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 39692628, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 106 до вирішення спору по суті є співмірним із заявленими позовними вимогами, а їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів позивача, оскільки ОСОБА_2 має об`єктивну можливість розпорядитися на власний розсуд спірним приміщенням,

а проведення у спірному приміщенні ремонтних робіт, реконструкції, перепланування може вплинути на визначення вартості нерухомості у разі повторного продажу.

Аргументи учасників справи

У липні 2021 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що у справі пред`явлено вимоги немайнового характеру про визнання недійсними електронних торгів. У разі задоволення позову судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню, а тому суди попередніх інстанцій помилково вважали, що незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду в цій справі. Зазначені заходи забезпечення позову не відповідають змісту порушеного, права та не є співмірними із заявленими вимогами в цій справі. Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 161/20492/18, від 17 лютого 2021 року у справі № 456/2582/18 (провадження № 61-9527св19), від 26 травня 2021 року у справі

№ 757/31383/19-ц. На необхідності застосування висновку Верховного Суду

у постанові від 17 березня 2021 року у цивільній справі № 161/20492/18, предметом якої також було визнання недійсними електронних торгів наголошувалось у поданій апеляційній скарзі. Суд апеляційної інстанції вказані доводи проігнорував і жодним чином їх не спростував.

Задовольняючи заявлені вимоги про забезпечення позову суди першої та апеляційної інстанцій не мотивували заборону здавати в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, або іншим способом передавати третім особам

у платне або безоплатне користування, проводити ремонтні роботи. Таким чином набувши у встановленому законом порядку право власності на майно, яке було придбано на прилюдних торгах, на яких вартість лоту зросла із стартової 700 000,00 грн до 1 000 001,00 грн, відповідач позбавлений усіх правомочностей

і лише є формальним власником, оскільки виходячи зі змісту оскаржуваних рішень він не вправі вчиняти будь-яких дій зі спірним майном.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржені судові рішення - залишити без змін. Вказує, що суди розглянули справу

з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог цієї заяви вона вказувала, що приватним виконавцем Пиць А. А. та організатором торгів ДП «Сетам» допущені порушення під час підготовки, проведення та оформлення результатів прилюдних торгів. Висновки щодо застосування норм права, які викладені у зазначених в касаційній скарзі постановах Верховного Суду, стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин в справі, що переглядається, оскільки на момент подання заяви про забезпечення позову, крім визнання недійсними прилюдних торгів

з реалізації приміщення магазину, визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів, акта виконавця та свідоцтва, ОСОБА_1 просила суд також скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна; поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності попереднього власника зазначеного приміщення ОСОБА_1 .

Отже, крім визнання прилюдних торгів недійсними, ОСОБА_1 просила суд застосувати наслідки недійсності правочину, що виключає подібність до справ

№ 161/20492/18, №456/2582/18, № 757/31383/19.

Рух справи, межі та підстави касаційного перегляду

Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має

з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі

№ 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними

й допустимими доказами».

У справі, що переглядається, заявлено вимоги немайнового характеру. Суди не звернули уваги, що: при використанні механізму забезпечення позову позивач повинен належним чином обґрунтовувати мету та підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі та зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, підтвердити такі обставини належними й допустимими доказами; у заяві про забезпечення позову в частині встановлення заборони на розпорядження спірним нерухомим майном відсутнє обґрунтування підстав його застосування у цій справі; обраний позивачем вид забезпечення позову в частині встановлення фактичної заборони на користування спірним нерухомим майном неспівмірний із предметом позову

у цій справі.

За таких обставин судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що судові рішення ухвалені без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до підпункту «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України

у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, ? у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

У зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції та переглядом справи

у суді касаційної інстанції ОСОБА_2 сплатив 908,00 грн судового збору, який підлягає стягненню на його користь з ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 400, 402, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 червня 2021 року скасувати.

У задоволенні заявиОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 442/1828/21 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на сплату судового збору в сумі 908,00 грн.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2021 року та постанова Львівського апеляційного суду від 30 червня 2021 року втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук