ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/17/21 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

та апелянта ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2020 року (ухвалене суддею Сливкою Л.М., повний текст якого складено 06 липня 2020 року) у цивільній справі № 607/26894/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулась в суд з вказаним позовом.

Вимоги аргументувала тим, що вона з 07 червня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_1 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2017 року шлюб між ними розірвано.

Після розірвання шлюбу їх неповнолітній син ОСОБА_3 залишився проживати разом із нею та перебуває на її утриманні. На даний час ОСОБА_3 є курсантом Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету "Одеська морська академія". ОСОБА_1 , ухиляється від надання матеріальної допомоги сину, а вона самостійно не взмозі належним чином забезпечувати сина усім необхідним. При цьому зазначає, що відповідач є фінансово забезпеченим, оскільки здійснює підприємницьку діяльність, зокрема надає послуги пасажирських перевезень на власному автобусі. Вважає, що за вказаних обставин з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи із 18 листопада 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив встановити обов`язок сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 2500 грн, щомісячно починаючи з 01 липня 2020 року шляхом перерахунку коштів безпосередньо на рахунок ОСОБА_3 .

Вказав, що суд ухвалив рішення про стягнення аліментів із дати подання позову - 18.11.2019 року таким чином утворився борг в розмірі 20000 грн, однак судом не враховано, що він постійно бере участь в утриманні сина і в період розгляду справи ним сплачувалися аліменти у тій же сумі яка присуджена судом. Крім того, у рівних частках з позивачкою покриває витрати, які несе син у зв`язку з навчанням.

Зазначає, що не погоджується із сплатою аліментів на користь матері, оскільки син у зв`язку з навчання не проживає разом з матір`ю.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні ОСОБА_1 подану апеляційну скаргу підтримав і пояснив, що він оформив на ім`я сина платіжну банківську картку, на яку здійснював перекази грошових коштів, а також оплачував послуги мобільного оператора, якими користується син.

Зазначив, що ним постійно оплачуються витрати пов`язані з утриманням сина та його навчанням у Одеському морехідному коледжі торгового флоту, в тому числі і ті, які пов`язані з купівлею обмундирування тощо.

Вказав, що він не спілкується з колишньою дружиною, а тому кошти надає безпосередньо сину.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 07 червня 2003 року по 19 квітня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 з 04 липня 2018 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Власником вказаної квартири є позивачка ОСОБА_2 .

Згідно Договору про надання освітніх послуг за денною формою навчання, укладеного між Національним університетом "Одеська морська академія" (Морехідний коледж технічного флоту НУ "ОМА") та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зараховано до Морехідного коледжу технічного флоту НУ "ОМА" денної форми навчання терміном навчання 4 роки з 2019 року по 2023 рік за спеціальністю 271, спеціалізація "Навігація і Управління морськими суднами, з оплатою 74000 гривень за весь термін навчання, зокрема за кожен курс навчання по 18500 гривень.

На даний час, неповнолітній син сторін ОСОБА_3 є студентом Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету "Одеська морська академія".

Витрати зі сплати за перший рік навчання сина в розмірі 18500 гривень, позивач та відповідачка понесли порівну.

ОСОБА_1 припинив здійснення підприємницької діяльності, згідно запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності від 26 січня 2015 року, номер запису 4013811.

ОСОБА_1 надано суду копії дублікатів квитанцій, з яких убачається, що відповідач, з 2018 року по 2020 рік регулярно здійснював перекази грошових коштів на рахунок сина ОСОБА_3 .

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків, тому з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Вимога про стягнення аліментів на дитину може бути подана до суду протягом усього строку існування права на утримання, тобто до досягнення дитиною повноліття.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд ухвалив рішення про стягнення аліментів із дати подання позову - 18.11.2019 року таким чином утворився борг в розмірі 20000 грн, колегією суддів оцінюються критично.

Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено час з якого присуджуються аліменти на дитину, вказана норма закону є імперативною та не дає можливості суду першої інстанції за тих чи інших обставин справи відступати від її положень.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо сплати аліментів, що підтверджується і самим фактом подання позову позивачкою та поясненнями апелянта в суді апеляційної інстанції, а тому враховувати ті чи інші суми надані батьком самостійно на утримання сина, для зміни строку з якого присуджено аліменти не можна, оскільки така можливість не передбачена законом.

Враховуючи вказане суд першої інстанції при визначенні строку з якого присуджуються аліменти діяв в рамках чинного законодавства.

Критичній оцінці підлягають і доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не погоджується із сплатою аліментів на користь матері, оскільки син у зв`язку з навчанням не проживає разом з матір`ю.

За правилами ст.ст. 183, 184 СК України аліменти присуджуються на користь того з батьків з ким проживає дитина.

За положенням частини 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Власником квартири є позивачка ОСОБА_2 .

На даний час, неповнолітній син сторін ОСОБА_3 є студентом Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету "Одеська морська академія".

Доказів про те, що дитина проживає з батьком або за іншою адресою матеріали справи не містять, тому суд першої інстанції вірно визначився з особою на користь якої стягуються аліменти.

Згідно ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.

У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Таким чином, платник аліментів, який вважає, що сплачувані ним суми використовуються не на потреби дитини, може звернутись із заявою до органу опіки та піклування щодо наявності факту нецільового використання коштів. І служба у справах дітей буде здійснювати контроль за витрачанням аліментів.

Враховуючи вказане колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 січня 2021 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Ходоровський М.В.