БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2055/2021
Провадження № 4-с/497/5/2021
Ухвала

про залишення позовної заяви без руху

"17" листопада 2021 р. суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, ознайомившись у приміщенні суду в м.Болград з матеріалами скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управілння Міністерстіва юстиції (м.Одеса) Недєвої Неллі Анатоліївни

ВСТАНОВИЛА:

08.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою на дії державного виконавця, однак скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Одним з засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Водночас, відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З вищезазначеної скарги ОСОБА_2 вбачається, що він оскаржує дії державного виконавця, які не пов`язані з виконанням судового рішення.

Для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

В разі, якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися у порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин. Такі висновки викладено в постанові Великої палати Верховного Суду від 22.01.2020 р. у справі № 340/25/19.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) й виникають з цивільних правовідносин, відповідно до положень статті 19 ЦПК України, статті 20 ГПК України можуть бути вирішені судом цивільної чи господарської юрисдикції (Аналогічні висновки викладено в постанові Великої палати Верховного Суду від 21.08.2019 р. у справі № 911/1247/18).

Згідно п.13 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявником не виконано вищевказаних вимог, що також робить зміст, викладених в скарзі вимог незрозумілим, не конкретизовано вимоги та не викладено обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги: не надані докази на підтвердження зазначених обставин (відсутні будь-які документи, на підставі якого було вчинено виконавчі дії, чи звернення скаржника тощо).

Крім того, згідно статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця подається начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу можуть бути оскаржені до вищестоящого органу державної виконавчої служби. Державна виконавча служба України розглядає виключно скарги на рішення, дії чи бездіяльність начальників управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду у порядку, передбаченому законом.

Скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у 10-денний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в 10-денний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду.

Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

Таким чином, враховуючи вищевказане, суд, вивчивши доводи даяви та її підстави, дійшов висновку, що, оскільки скарга не стосується виконання судового рішення - заявник з нею мав би звернутися до Одеського окружного адміністративного суду або з позовом у порядку цивільного судочинства за наявності спору - тобто, - письмової відмови виконавця від врегулювання питання у позасудовому порядку.

Тому, оскільки заявником не визначено чітко що саме він оскаржує - дії/бездіяльність посадової особи чи порушення свого права власності, і, у зв`язку з цим - не дотримано порядку оскарження дій виконавця, - скарга підлягає залишенню без руху для надання ОСОБА_1 строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управілння Міністерстіва юстиції ( м.Одеса) Недєвої Неллі Анатоліївни залишити без руху.

Роз`яснити заявнику, що в разі неусунення у встановлений строк недоліків, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута позивачу, що не є перешкодою для звернення до суду з цією ж заявою після усунення зазначених недоліків.

Запропонувати позивачу разом з усуненням недоліків позову надати суду, на його розсуд, інші докази на підтвердження відомостей, зазначених ним в позові, - що можуть мати суттєве значення для ухвалення судом законного та об`єктивного рішення у справі, та роз`яснити, що позивач може звернутися до суду з клопотанням про забезпечення чи витребування доказів, які бажав, але не зміг отримати від будь-яких фізичних чи юридичних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає та, відповідно до ст.261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя А.В. Кравцова