Справа № 473/4185/20
"19" січня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу дійсним,
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу дійсним в якому вказувала, що 10 серпня 2000 року між ОСОБА_1 (в інтересах якої діяв ОСОБА_3 ) та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивачка придбала у відповідача житловий будинок АДРЕСА_1 .
В цей же день договір було зареєстровано на Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал» за №140. Разом з тим, покупець зареєструвала право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації».
Нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього.
Однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме, продавець передав покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. Разом з тим, покупець зареєструвала право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації».
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 дізналася, що спірний договір є недійсним, що створює їй перешкоди в розпорядженні будинком.
Враховуючи ухилення сторін договору від його нотаріального посвідчення на час укладення правочину та неможливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з об`єктивних причин (місце мешкання продавця покупцю невідоме, право власності на майно зареєстроване за покупцем), а тому позивачка просила суд визнати такий договір дійсним.
В судове засідання позивачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 не з`явилися, проте останній надав суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив.
Суд за письмовою згодою представника позивачки вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема, судом встановлено, що 10 серпня 2000 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 , уклавши та зареєструвавши в цей же день письмовий договір купівлі-продажу на Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал», про що в журналі реєстрацій договорів з нерухомістю внесено запис за №140, а в подальшому - зареєструвала право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації».
Нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього.
У жовтні 2020 року позивачка дізналася, що договір купівлі-продажу є недійсним.
Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з об`єктивних причин неможливе (місце мешкання продавця покупцю невідоме, право власності на майно зареєстроване за покупцем), що перешкоджає позивачці належним чином розпорядитися будинком.
Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.
При укладенні договору сторони угоди узгодили всі її істотні умови і виконали свої зобов`язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна).
З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов`язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною.
Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.
В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
В п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами) Пленум Верховного Суду України зазначив, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.
Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту, а позов задоволенню.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу дійсним задовольнити повністю.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений та зареєстрований 10 серпня 2000 року на Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал», про що в журналі реєстрацій договорів з нерухомістю внесено запис за №140, за яким ОСОБА_1 купила у ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: Вуїв О.В.