Дата документу 19.01.2021
Провадження № 2/937/828/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Честнєйшої Ю.О.,

за участю секретаря Піщевої А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі позовну заяву ОСОБА_1 , представником якої є адвокат Пузій Олексій Вікторович, до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 6828,00 грн та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 4240,00 грн., а також витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі 2000,00 грн..

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 18.08.2006 вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 .. Під час цього шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.12.2017 шлюб між ними було розірвано та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 780,00 (сімсот вісімдесят) гривень щомісяця на дитину, починаючи з 11.10.2017 року і до досягнення нею повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 870,00 (вісімсот сімдесят) гривень щомісяця на дитину, починаючи з 11.10.2017 року і до досягнення нею повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 07.12.2017 їй було видано виконавчі листи з метою примусового виконання вказаного рішення суду. На даний час вказані виконавчі листи знаходяться на виконанні в Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виконавче провадження № 55452477 та № 55441850. Однак, відповідач сплачує аліменти на утримання синів несвоєчасно та не у повному обсязі. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду станом на 09.11.2020 за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів: на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 6828,00 грн.; на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 4240,00 грн. Вказана сума заборгованості була сплачена відповідачем 10.11.2020. Неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 9055,40 грн. При цьому, згідно ч. 1 ст. 196 СК України, сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину, тобто не більше 6828,00 грн. Неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 4869,10 грн. При цьому, згідно ч. 1 ст. 196 СК України, сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам на цю дитину, тобто не більше 4240,00 грн. На підставі договору про надання правової допомоги від 10.11.2020, укладеного з адвокатським бюро Пузія Олексія Вікторовича, нею було сплачено 2000,00 грн. за підготовку цієї позовної заяви, які підлягають стягненню з відповідача на її користь.

У судове засідання позивач не з`явилася, але від її представника надійшла заява про розгляд справи за його та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримують, на їх задоволенні наполягають.

Відповідач у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що він офіційно не працевлаштований, а має лише підробітки. Він ледве сплатив борг по аліментам, а колишня дружина подала до нього позов ще й про стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів. До заяви відповідач долучив копії наступних документів: розрахунків заборгованості зі сплати аліментів; квитанції про сплату заборгованості зі сплати аліментів; копії паспорту громадянина України та трудової книжки.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені наступні обставини.

18.08.2006 між сторонами було укладено шлюб /а.с.4/.

Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.5/.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.12.2017 шлюб між сторонами розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 780,00 (сімсот вісімдесят) гривень щомісяця на дитину, починаючи з 11.10.2017 року і до досягнення нею повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_3 та аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 870,00 (вісімсот сімдесят) гривень щомісяця на дитину, починаючи з 11.10.2017 року і до досягнення нею повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.6/.

07.12.2017 позивачці було видано виконавчі листи з метою примусового виконання вказаного рішення суду.

На даний час вказані виконавчі листи знаходяться на виконанні в Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виконавче провадження № 55452477 та № 55441850.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач сплачує аліменти на утримання синів несвоєчасно та не у повному обсязі.

Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду станом на 09.11.2020 за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів: на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 6828,00 грн.; на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 4240,00 грн /а.с.7-10/.

Вказана сума заборгованості була сплачена відповідачем 10.11.2020 /а.с.11/.

Судом встановлено та визнається учасниками справи, що станом на день звернення ОСОБА_1 до суду з позовом заборгованість зі сплати аліментів у відповідача відсутня.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, - у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст.196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Враховуючи викладене, суд, перевіривши розрахунок пені, складений позивачем, дійшов висновку, що він відповідає викладеній вище методиці.

Згідно з наданим позивачем розрахунку розміру неустойки, пеня за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складає: за серпень 2019 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 620 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 436 днів=2703,20 грн.; за жовтень 2019року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 370 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 375 днів=1387,50 грн.; за грудень 2019 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 120 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 314 днів=376,80 грн.; за січень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 420 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 283 дні=1188,60 грн.; за лютий 2020 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 20 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 254 дні=50,80 грн.; за березень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 120 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 223 дні=267,60 грн.; за квітень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 620 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 193 дні=1196,60 грн.; за травень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 620 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 162 днів=1004,40 грн.; за червень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 370 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 132 днів=488,40 грн.; за липень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 270 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 101 днів=272,70 грн.; за вересень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 270 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 40 днів=108,00 грн.; за жовтень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 120 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 9 днів=10,80 грн..

Таким чином, згідно розрахунку позивача, з яким погоджується суд, розмір пені за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 9055,40 грн..

При цьому, згідно ч. 1 ст. 196 СК України, сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину, тобто не більше 6828,00 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку розміру неустойки, пеня за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складає: за жовтень 2019року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 280 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 375 днів=1050,00 грн.; за грудень 2019 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 30 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 314 днів=94,20 грн.; за січень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 330 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 283 дні=933,90 грн.; за березень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 30 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 223 дні=66.90 грн.; за квітень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 530 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 193 дні=1022,90 грн.; за травень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 530 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 162 днів=858,60 грн.; за червень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 280 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 132 днів=369,60 грн.; за липень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 180 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 101 днів=181,80 грн.; за серпень 2020року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 220 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 7 днів=154,00 грн.; за вересень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 280 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 40 днів=112,00 грн.; за жовтень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 280 грн. х 1% від суми несплачених аліментів за місяць х 9 днів=25,20 грн..

Таким чином, згідно розрахунку позивача, з яким погоджується суд, розмір пені за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 4869,10 грн.

При цьому, судом враховуються положення статті 196 СК України щодо обмеження пені розміром заборгованості по аліментам, тобто не більше 4240,00 грн.

Отже, встановивши факт виникнення заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача в цьому, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивачки права на стягнення неустойки (пені) на підставі ст.196 СК України.

Між тим, належних доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в повному розмірі, або доказів, що заборгованість по аліментам виникла з не залежних від нього причин, відповідач відповідно до вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України суду не надав. Відповідач не спростував належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, які є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки.

Доводи відповідача про те, що у зв`язку з відсутністю у нього заборгованості на час звернення позивачки з позовом, у неї не було підстав стягувати з нього пеню за несвоєчасну сплату аліментів є безпідставними.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року (справа № 442/3023/16-ц, провадження № 61-392св17) судом зазначено, що, незважаючи на те, що станом на момент розгляду справи заборгованість зі сплати аліментів відсутня, проте відповідачем допущено прострочення зі сплати аліментів у певні періоди, і це є підставою для нарахування і стягнення з відповідача суми пені із наведенням відповідного розрахунку, помилковість обрахунку якого стороною заявником не доводиться.

Також аналогічного висновку про задоволення вимог про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за відсутності такої заборгованості на час вирішення спору, дійшов Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2019 року (справа № 521/14460/15-ц), та у постанові від 09 вересня 2020 року (справа № 183/1433/17, провадження № 61-24218св18).

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 6828,00 грн. та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 4240,00 грн., підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 вказаної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч.2,3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем до матеріалів справи додано копію договору про надання правової допомоги від 10.11.2020, ордер на надання правничої правової допомоги, акт надання послуг №200 від 11.11.2020, рахунок на оплату №208 від 11.11.2020, а також квитанцію про оплату ОСОБА_1 наданих адвокатом послуг у розмірі 2 000 (а.с.12-14).

Частиною п`ятою статті 135 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В такому випадку обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом із тим, матеріали справи обґрунтованих доводів щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу зі складністю справи не містять, відповідного клопотання відповідачем не подано, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати на правничу допомогу у повному обсязі.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , представником якої є адвокат Пузій Олексій Вікторович, до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 6828 (шість тисяч вісімсот двадцять вісім) гривень 00 грн. та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 4240 (чотири тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Пузій Олексій Вікторович, місцезнаходження: Запорізька область, м. Мелітополь, вулиця Шмідта, 13, оф. 14.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

СУДДЯ: Ю.О. Честнєйша